Справа № 209/1725/17
Провадження № 1-кп/209/283/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2017 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000510 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, українця, який має професійно-технічну освіту, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

15 листопада 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.164 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі на один рік, згідно ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на два роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , будучираніше засуджений 15.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.164 ч.1 КК України до обмеження волі на один рік, з випробувальним терміном на два роки, до теперішнього часу покарання не відбув, ніяких висновків для себе не зробив та скоїв аналогічне кримінальне правопорушення.

Повторно, згідно виконавчого листа № 2-1077, виданого 26.05.2005 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, ОСОБА_4 , зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття сина, на користь ОСОБА_5 , починаючи стягнення з 16.05.2005 року.

Однак, ОСОБА_4 , будучи фізично здоровим, маючи можливість офіційно працевлаштуватися та виконувати рішення суду, офіційно не працюй, аліменти на утримання сина не сплачує, ніякої іншої допомоги у вигляді продуктів харчування, одягу дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає, заборгованість по сплаті аліментів станом на 13.06.2017 року складає 8445,33 грн.

ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з виконавчим листом та рішенням суду аліменти не виплачував, тим самим злісно ухиляється від сплати аліментів. Також, ОСОБА_4 неодноразово викликався в Дніпровський відділ ДВС м.Кам`янське та був попереджений державним виконавцем про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів, однак до теперішнього часу аліменти не сплачує.

Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів протягом 7 місяців, тобто в період з 28.10.2016 по 13.06.2017, що в грошовому еквіваленті складає 8445,33 грн., коли був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та були оголошені прокурором в судовому засіданні, погодився і не оспорював правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується. Повідомив, що щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Після з`ясування чи правильно розуміє особа зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, роз`яснивши правові наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України при визначені обсягу та порядку дослідження доказів по кримінальному проваджені на стадії судового розгляду, суд з`ясував, що даний учасник кримінального провадження не має заперечень і погодився на розгляд кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України щодо всіх обставин.

Потерпіла висловилася про те, що вона не оспорює фактичні обставини справи встановлені на стадії досудового розслідування.

Потерпіла висловилася про призначення покарання, в разі визнання обвинуваченого винним просила призначити суворе покарання.

Після з`ясування чи правильно розуміє особа зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, роз`яснивши правові наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України при визначені обсягу та порядку дослідження доказів по кримінальному проваджені на стадії судового розгляду, суд з`ясував, що даний учасник кримінального провадження не має заперечень і погодився на розгляд кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України щодо всіх обставин.

Прокурор, зважаючи на позицію обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, його правову кваліфікацію не має заперечень і погодився на розгляд кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в судовому засіданні, учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення встановлені на стадії досудвого розслідування, не заперечують проти розгляду кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України щодо тих обставин які ніким не оспорюються, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України і наслідки її застосування, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, а саме визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд визначив наступний порядок та обсяг дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та зміст досудової доповіді, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що був у шлюбі з потерпілою та має сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 . З дружиною розлучився, в 2005 році за рішенням суду з нього стягуються аліменти. Довгий час знаходився в Російській Федерації, до державного виконавця його викликали. За ухилення від сплати аліментів його було засуджено вироком суду. За цей час не сплачував аліменти, на облік в центр зайнятості поставлений не був, захворювань та вад здоров`я, які не дозволяють працювати не має, нерухомого майна та транспортного засобу не має, існує за рахунок батьків та родичів. Визнає розмір заборгованості по аліментам. Розуміє що скоїв злочин, щиро кається, просить суд суворо його не карати.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, й такими, що не викликають у суду підстав для сумніву щодо істинності його позиції, узгоджуються із фактичними обставинами встановленими під час досудового розслідування і викладеними в обвинувальному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, його умисні дії суд кваліфікує за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії невеликої тяжкості кримінальних правопорушень, вчинений злочини є умисним, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався (т.2 а.с.52).

Суд враховує, що діяння боржника ОСОБА_4 , які призвели до виникнення заборгованості із сплати коштів на утримання дітей (аліментів) у розмірі, що сукупно складають суму виплат більшу ніж за три місяці відповідних платежів, свідчать про злісне ухилення обвинуваченого від сплати таких коштів.

За дорученням суду, уповноваженим представником органу пробації, у даному кримінальному проваджені була складена досудова доповідь відносно обвинуваченого (т.1 а.с.22).

Відповідно до положень ч.1 ст.314-1 КПК України, суд враховує зміст досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання.

За змістом досудової доповіді: ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, з урахуванням п.19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» №7 від 04.06.2010 року, судом - не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п.2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Частина 2 ст.65 КК України встановлює, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

За даний вид кримінального правопорушення передбачено декілька видів покарання.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи суспільну значимість відносин по забезпеченню батьками розвитку дитини, зокрема в частині її матеріального забезпечення, строк ухилення від сплати аліментів, ту обставину, що обвинувачений не намагався сплатити аліменти жодним чином, особу обвинуваченого, який визнав свою вину, думку потерпілої про призначення суворого покарання, пом`якшуючу обставину, відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше судимий за аналогічний злочин, новий злочин вчинив в період іспитового строку, офіційно не працює, на обліку в службі зайнятості не значиться, за місцем мешкання характеризується позитивно, заборгованість по сплаті аліментів не виплатив та на даний час не виконує судове рішення, працездатний, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді обмеження волі.

Абзацом другим пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року, зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

При призначені покарання, суд вважає за необхідне застосувати за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року.

Запобіжний захід не обирався.
Клопотань про обрання запобіжного заходу від сторін кримінального провадження не надходило.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року остаточно до відбування призначити покарання у виді 2 (двох) років та 1 (одного) місяця обмеження волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили- не обирати.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання для відбування покарання за цим вироком.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками кримінального провадження та іншими особами визначеними в ст.393 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам судового провадження відразу після його проголошення. Відповідні учасники судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при оголошені вироку, можуть отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1