Справа № 183/927/18
№ 1-кп/183/636/18
В И Р О К
іменем України
05 квітня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000056, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2018 р. за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, який має на утримання дитину 2011 р.н., вищою освітою, військовослужбовця, призваного за мобілізацією, який проходить військову службу у військовому званні солдат, на посаді старшого стрільця 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
Наказом № 71 командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2014 року солдата ОСОБА_3 було зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду старшого стрільця 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Однак, 25 листопада 2014 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
19 лютого 2018 року солдат ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе, в наслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, 25 листопада 2014 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, та не законно перебував по за межами військової частини до 19 лютого 2018 року, тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину, показав, що з 02 квітня 2014 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Під час проходження служби разом з частиною перебував в зоні проведення антитерористичної операції, виконував бойові завдання, неодноразово попадав під обстріли, він з частиною проводили зачистку в с. Авдіївка та Пески. В наступному, захворів на жовтуху, проходив лікування та до листопада 2014 року перебував на території частини в АДРЕСА_2 . 25 листопада 2014 року частина повинна була їхати до зони АТО, але він до частини не повернувся, у скоєному щиро розкаюється.
В судовому засіданні учасники кримінального провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за частиною 3 статті 407 КК України - самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Так, кримінальне правопорушення, яке вчинене обвинуваченим відноситься до злочину середньої тяжкості, обвинувачений ОСОБА_3 одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
До обставини, що пом`якшує покарання, у відповідності до ст. 66 КК України, суд відносить та враховує щире каяття ОСОБА_3 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини та готовністю понести кримінальну відповідальність.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції частини 3 статті 407 КК України, у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням, строк якого повинен бути мінімальним, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів, та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 394, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1