Справа № 525/1178/16-к
Провадження № 1-кп/525/10/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.12.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2016 року за №0000237 про обвинувачення

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Велика

Багачка Полтавської області, зареєстрованого на

проживання в

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в

АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою

освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

11 червня 2016 року близько 01 години 20 хвилин обвинувачений ОСОБА_5 , в темний час доби, керуючи автомобілем марки Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , рухаючись в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області та наближаючись до перехрестя з автодорогою Київ-Харків-Довжанський, яка є головною, в районі 287 км+900 м цієї автодороги, в порушення вимог п.16.11 та п.2.1 «дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі, виїхав на дане перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем марки Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , що рухався з м. Київ в напрямку м. Полтави по головній дорозі Київ-Харків-Довжанський.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи №1973-С/16/170 п./п-16 від 13.07.2016 року спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої вилочної кістки, що по ступеню тяжкості не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад три тижні (21 дня) і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.16.11 та п.2.1. розділу 33 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах даної пригоди водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України при зазначених вище обставинах визнав частково і суду пояснив, що 11.06.2016 року в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області був випускний вечір, він перебував біля клубу і в цей день та вечір спиртного не вживав, на дворі було сухо, опадів не було. Близько 01 год. 20 хв. він вирішив поїхати в центр села. Автомобіль Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 належить його батьку ОСОБА_7 . Він сів в даний автомобіль, увімкнув габарити та ближнє світло фар і рухався дорогою в с. Поділ на першій передачі та виїхав на підйом (ухил), який веде до головної дороги Київ-Харків, щоб виконати маневр поворот праворуч, оскільки йому необхідно було виїхати на автодорогу Київ-Харків. Він увімкнув правий поворот, зупинився, щоб подивитися, чи не рухаються зліва від нього в напрямку м. Полтави автомобілі по головній дорозі. Потім ще трохи під`їхав, щоб була краща видимість і зліва по автодорозі Київ-Харків він побачив розсіяне світло, яке було далеко, він зрозумів, що встигне виїхати на головну дорогу і поступово почав виїжджати на автодорогу Київ-Харків, виконуючи поворот праворуч і в цей час відбулося зіткнення. Після зіткнення він втрачав свідомість і отямився у Великобагачанській ЦРЛ. Пояснив, що він, побачивши розсіяне світло зліва від нього по автодорозі Київ-Харків оцінював його так, що це рухається транспортний засіб, однак він не думав, що той автомобіль рухається з великою швидкістю. Вказав, що в результаті ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження і тривалий час проходив лікування.

Крім часткового визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена такими доказами, дослідженими в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що 11.06.2016 року близько 01 год. 20 хв. він їхав на автомобілі Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 з м. Київ в напрямку м. Харкова, було ввімкнене ближнє світло фар, видимість дороги була добра. Він рухався зі швидкістю приблизно 55 км/год, автомобіль був технічно справним. В с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області із-за бетонних блоків з правої сторони раптово на проїжджу частину автодороги Київ-Харків за 8-10 м перед ним з другорядної дороги виїхав автомобіль Volkswagen Caddi, ця раптовість виїзду не дала можливості йому зреагувати гальмуванням і відбулося зіткнення автомобілів. Після удару в нього було розбите обличчя, була носова кровотеча, було викликано працівників медичної допомоги та працівників поліції. На місці медичні працівники надали йому медичну допомогу. Після даної події в нього боліла ліва сторона голови, він періодично втрачав свідомість, був зламаний ніс і він звертався до лікувальних закладів за місцем свого фактичного проживання в м. Харкові, враховуючи також і те, що в м. Харкові є щелепно-лицьовий хірург; також він проходив відповідні лікувальні процедури та дотримувався рекомендацій лікарів; вказав, що йому необхідно робити операцію на голові після даної події. Вказав, що він не міг бачити автомобіль Volkswagen Caddi, оскільки той раптово виїхав на головну дорогу перед його автомобілем. Зазначив, що автомобіль Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 зазнав значних механічних пошкоджень і ремонту не підлягає. Заявлений цивільний позов підтримав;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що вночі 11.06.2016 року на телефонну лінію 103 надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області. Прибувши на місце події вона почала надавати медичну допомогу молодому чоловікові (як пізніше дізналася, це ОСОБА_5 ), який говорив, що в нього болить тіло та в якого були виявлені тілесні ушкодження. Вона робила йому відповідні ін`єкції, а також доставляла його в кареті швидкої допомоги в супроводі його знайомих до Великобагачанської ЦРЛ. Приблизно через півгодини на лінію 103 надійшов виклик в с. Поділ на місце ДТП, на яке вона як фельдшер швидкої допомоги вже виїздила. Вона каретою швидкої медичної допомоги знову поїхала на автодорогу Київ-Харків в с. Поділ, де виявила іншого громадянина, який сидів на відбійнику дороги і тримався за носа, скаржився на носову кровотечу. Вона надала цьому чоловіку медичну допомогу і запропонувала прослідувати до лікувального закладу, однак останній відмовився. Вказала, що в даного громадянина вона бачила на обличчі садна, крововиливи, були кров`янисті виділення з носу. Також даний свідок вказала, що на місці події були працівники поліції та інші громадяни, але ніхто нікого не бив, обстановка була звичайна як для дорожньо-транспортної пригоди;

- показаннями свідка ОСОБА_12 в частині того, що він бачив, як 11.06.2016 року близько 01 год. 20 хв. в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_5 на автомобілі Volkswagen Caddi включив правий показник повороту і виїжджав з підйому другорядної дороги на головну автодорогу Київ-Харків; перед виїздом він призупинився і через декілька секунд почав повертати на право і відбулося зіткнення автомобілів на автодорозі Київ-Харків. Після зіткнення він надавав допомогу ОСОБА_5 , автомобілі зазнали значних механічних пошкоджень; зазначав про те, що швидкість автомобіля, який рухався по автодорозі Київ-Харків в напрямку м. Полтава була високою; на автомобілі Volkswagen Caddi було ввімкнене ближнє світло фар; вказував, що запаху спиртного від ОСОБА_5 він не чув;

- показаннями свідка ОСОБА_13 в частині того, що він бачив, як 11.06.2016 року близько 01 год. 20 хв. в с. Поділ Великобагачанського району ОСОБА_5 на автомобілі Volkswagen Caddi виїжджав з підйому другорядної дороги на головну автодорогу Київ-Харків, в нього було ввімкнене ближнє світло фар та правий показник повороту; перед виїздом він призупинився і через декілька секунд почав повертати на право (на головну дорогу) і в цей момент відбулося зіткнення автомобілів на автодорозі Київ-Харків. Після зіткнення він надавав допомогу ОСОБА_5 , автомобілі зазнали значних механічних пошкоджень; зазначав про те, що він бачив, стоячи неподалік біля виїзду на автодорогу Київ-Харків, що швидкість автомобіля, який рухався по автодорозі Київ-Харків в напрямку м. Полтава була високою;

- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що вона працює медичною сестрою приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ і бачила, що вночі 11.06.2016 року після ДТП в приймальне відділення було доставлено ОСОБА_5 , а потім одразу направлено в хірургічне відділення даної лікарні; вказувала про те, що ОСОБА_5 стогнав, однак не може сказати, чи виявляв він ознаки алкогольного сп`яніння; підтвердила, що вона в цю ніч здійснювала забір крові у даного громадянина, флакони з кров`ю вона запечатувала;

- показаннями свідка ОСОБА_15 в частині того, що вночі 11.06.2016 року він як водій швидкої допомоги разом з фельдшером швидкої допомоги ОСОБА_11 виїздили на місце ДТП, яке відбулося в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області на автодорозі Київ-Харків-Довжанський; на місці події він бачив пошкоджені автомобілі Фольксваген Кадді та Інфініті, ОСОБА_5 сам не рухався, був у лежачому положенні, ОСОБА_11 надавала йому екстрену медичну допомогу, робила ін`єкції, а потім ОСОБА_5 доставлявся каретою швидкої допомоги до Великобагачанської ЦРЛ, при цьому його в автомобілі супроводжували його товариші; вказав, що запаху спиртного від ОСОБА_5 він в ту ніч не чув; зазначив, що на місці події людей було багато, проте він не бачив, щоб хтось когось бив; також йому відомо, що через деякий час на дане місце події знову виїздила швидка допомога до іншого потерпілого;

- даними картки виклику швидкої медичної допомоги №2547 від 11.06.2016 року, яка заповнена на ім`я ОСОБА_8 про те, що приводом для виклику бригади швидкої медичної допомоги стала ДТП, яка мала місце в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області на автодорозі Київ-Харків вночі 11.06.2016 року; у ОСОБА_8 визначено попередній діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, носова кровотеча; зазначено про травму голови та кров`янисті виділення з обох носових ходів, а також зазначено про надану медичну допомогу даному громадянинові (т.2 а.с.а.с.3-5);

- даними картки виклику швидкої медичної допомоги №2545 від 11.06.2016 року, яка заповнена на ім`я ОСОБА_5 про те, що приводом для виклику бригади швидкої медичної допомоги стала ДТП, яка мала місце в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області на автодорозі Київ-Харків в нічний час 11.06.2016 року; у ОСОБА_5 визначено попередній діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітини, перелом ребер зліва (під питанням); також вказано про алкогольне сп`яніння; зазначено про наявність різних травм, а також про надану медичну допомогу даному громадянинові (т.2 а.с.а.с.6-8);

- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2016 року зі схемою та фототаблицею до нього (т.2 а.с.а.с.11-21,22-31) (кольорові фотознімки з місця ДТП були оглянуті в судовому засіданні 28.03.2017 року і диск з даними фотознімками приєднаний до матеріалів судового провадження т.2 а.с.237), а також даними протоколу огляду ділянки автодороги на місці ДТП від 19.09.2016 року зі схемою та фототаблицею до нього (т.2 а.с.а.с.32-34,35-37), де з участю понятих зафіксовано загальний вигляд місця ДТП на автодорозі Київ-Харків-Довжанський в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, зафіксовано розташування пошкоджених автомобілів на проїжджій частині дороги - Volkswagen Caddi та Infiniti QX 70, зафіксовано та заміряно загальний та детальний вигляд слідів потертості (юзу) автомобіля Infiniti QX 70 на проїжджій частині дороги в напрямку до правого краю проїжджої частини; детально зафіксовано пошкодження автомобілів Volkswagen Caddi та Infiniti QX 70 після зіткнення та їх місце розташування відносно місця зіткнення та відносно один одного; відображено місце зіткнення транспортних засобів на проїжджій частині автодороги Київ-Харків-Довжанський; також зафіксовані пошкоджені бетонні блоки дорожньої інфраструктури та залишки частин від автомобілів Volkswagen Caddi та Infiniti QX 70; Також, при огляді місця пригоди 19.09.2016 року зафіксовано наявність ухилу (підйому) другорядної дороги (по типу грунтової) відносно головної дороги Київ-Харків-Довжанський, визначено її розміри та характер дорожнього покриття, вбачається, що на даному місці (при виїзді з другорядної дороги на головну дорогу) встановлений дорожній знак 2.1 «дати дорогу» та знак про проведення дорожніх робіт. З вищевказаних документів вбачається, що вони підписані всіма учасниками цих процесуальних дій без будь-яких зауважень, застережень чи доповнень;

- даними постанови слідчого Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 від 11.06.2016 року про визнання речовими доказами по даній справі автомобілів Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 та Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 (т.2 а.с.39);

- висновком експерта (судово-медичної експертизи) №1973-С/16/170 п./п-16 від 13.07.2016 року про те, що на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_8 згідно наданої медичної документації, консультативного висновку консультанта-рентгенолога у ОСОБА_8 мається закритий перелом лівої вилочної кістки; закритий перелом кісток носу зі зміщенням; всі встановлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані у термін, на який посилається ОСОБА_8 ; по ступеню тяжкості перелом вилочної кістки не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.п.2.2.1 а,б,в і 2.2.2 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); закритий перелом кісток носу та забійна рана належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) (т.2 а.с.а.с.50-51);

- висновком експерта (судово-автотехнічної експертизи) №215 від 29.07.2016 року, проведеної експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України в частині того, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог, зокрема, п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності, зокрема, з вимогами п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (т.2 а.с.а.с.55-57);

- висновком експерта (експертизи технічного стану транспортного засобу) №200 від 24.06.2016 року з фототаблицею до нього, проведеної експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України про те, що у зв`язку з пошкодженнями транспортних засобів, на момент огляду рульове керування та ходова частина автомобілів Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 та Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться у непрацездатному стані (т.2 а.с.а.с.61-73);

- висновком експерта (судово-автотехнічної експертизи) №284 від 17.08.2016 року, проведеної експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України в частині того, що в умовах даної події водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (т.2 а.с.а.с.76-80);

- висновком експерта (судово-автотехнічної експертизи) №406 від 28.10.2016 року, проведеної експертом Полтавського НДЕКЦ МВС України в частині того, що в умовах даної події водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (т.2 а.с.а.с.94-99);

- актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги/вулиці від 11.06.2016 року про те, що дане обстеження ділянки дороги Київ-Харків-Довжанський (М-03) (287 км+900м) в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області проводилося комісією у зв`язку з ДТП, яка мала місце 11.06.2016 року з участю автомобілів Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 та Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 ; при цьому, комісією визначено параметри дороги та її покриття, інші елементи дороги та встановлено, що недоліків в утриманні дороги/вулиці, які сприяли вчиненню ДТП (або вплинули на тяжкість її наслідків) не виявлено; даний Акт підписано членами комісії без будь-яких зауважень чи застережень (т.2 а.с.100);

-даними постанови про уточнення місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 року (її мотивувальної частини), згідно якої було уточнено, що місцем зіткнення транспортних засобів автомобілів Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 та Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 є район 287 км+900 м автодороги Київ-Харків-Довжанський в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області (т.2 а.с.101);

-даними протоколу додаткового огляду місця пригоди від 10.08.2017 року зі схемою до нього, проведеного з участю понятих, судового експерта Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса, обвинуваченого та його захисника, а також свідка, в ході якого було описано та встановлено ухил (підйом), який розташований в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, що прилягає до головної автодороги Київ-Харків-Довжанський; на місці ОСОБА_5 сів за кермо аналогічного транспортного засобу Volkswagen Caddi, виїхав на проїжджу частину автодороги Київ-Харків-Довжанський і показав місце зіткнення транспортних засобів, після чого були здійснені відповідні заміри; на місці присутній свідок ОСОБА_12 вказав, що він візуально бачив момент зіткнення та підтвердив положення автомобіля Volkswagen Caddi в момент зіткнення, що вказане ОСОБА_5 . Вбачається, що вищевказаний протокол підписаний всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень чи застережень (т.3 а.с.а.с.43-45);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року зі схемою до нього (т.3 а.с.а.с.46-49) (який проводився в темний час доби), де з участю понятих, судового експерта Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса, обвинуваченого та його захисника, а також свідків, із залученням автомобілів, що подібні за параметрами автомобілям, що брали участь у ДТП, було визначено час, який стояв водій ОСОБА_5 на підйомі (ухилі), що прилягає до головної дороги Київ-Харків-Довжанський перед початком руху (Т1 = 4,0с, Т2 = 3,8с, Т3 = 3,85 с); було визначено час руху автомобіля з моменту початку руху до моменту зіткнення (Т1 = 3,01с, Т2 = 2,95с, Т3 = 2,97 с); також було визначено: - положення автомобіля перед початком руху; - положення автомобіля, з якого видно габарити та контури автомобіля Volkswagen Caddi; - положення, з якого видно світло та габарити автомобіля для водія автомобіля Volkswagen Caddi, який стоїть; - місце зіткнення лівої передньої частини автомобіля Volkswagen Caddi згідно протоколу огляду від 10.08.2017 року; з даного протоколу та схеми вбачається, що вони підписані всіма учасниками даної слідчої дії без будь-яких зауважень чи застережень;

-висновком експерта (судової автотехнічної експертизи) №1391 від 10.10.2017 року, проведеної старшим судовим експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса про те, що в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1, 16.11 та 33.2.1 Правил дорожнього руху та мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 ; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.11 та 33.2.1 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; як вказується в дослідницькій частині даного експертного висновку, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був, відновлюючи рух для виїзду з другорядної дороги на автодорогу Київ-Харків-Довжанський переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виконати вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» та дати дорогу транспортним засобам, які рухалися в цей момент по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, а саме автомобілю Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 (т.3 а.с.а.с.232-238);

-показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_17 , отриманими в режимі відеоконференцзв`язку в порядку ст.356 КПК України, про те, що він у повному обсязі підтримав мотиви та висновки проведеної ним у справі судово-медичної експертизи №1973-С/16/170 п./п-16 від 13.07.2016 року відносно потерпілого ОСОБА_8 ; в ході допиту даний експерт зазначив, що вищевказана експертиза була проведена на підставі постанови слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 від 21.06.2016 року, він попереджений у встановленому порядку про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків експерта; судовий експерт посилався і підтвердив про те, що всі документи, які він описав у дослідницькій частині свого висновку, потерпілим йому були надані в оригіналах з відповідними печатками, після проведення експертизи всі оригінали документів та рентгенограми були повернуті потерпілому, так як він надавав їх експерту; зазначив, що на підставі огляду потерпілого та дослідження всіх оригіналів медичних документів, що були надані ОСОБА_8 та рентгенограми, про що мається описання в дослідницькій частині його висновку, він дійшов однозначного висновку про те, що у потерпілого ОСОБА_8 виявлено закритий перелом лівої вилочної кістки та закритий перелом кісток носу зі зміщенням; всі встановлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані результаті ДТП 11.06.2016 року; зазначив, що по ступеню тяжкості перелом вилочної кістки не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинив за собою тривалий розлад здоров`я понад три тижні і саме за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

-показаннями судового експерта-автотехніка Полтавського відділення НДЕКЦ МВС України ОСОБА_18 , отриманими в порядку ст.356 КПК України, про те, що в ході допиту даний експерт підтвердив свої розрахунки та висновки, які стосуються безпосередньо водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , що викладені в дослідницьких частинах та у висновках проведених ним по даному кримінальному провадженню експертиз; при цьому вказав, що вихідні дані для проведення експертиз бралися з постанови слідчого, але всі розрахунки і висновки проводилися з урахуванням дослідження експертом всіх наявних на той час матеріалів кримінального провадження;

-показаннями старшого судового експерта-автотехніка Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса ОСОБА_19 , отриманими в режимі відеоконференцзв`язку в порядку ст.356 КПК України про те, що в ході допиту даний судовий експерт підтвердив свої розрахунки та висновки, які стосуються учасників даної ДТП - водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 та водія автомобіля Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , що викладені в дослідницькій частині та у висновках проведеної ним по даному кримінальному провадженню експертизи №1391 від 10.10.2017 року; при цьому вказав, що вихідні дані для проведення експертиз бралися з постанови слідчого, але всі розрахунки і висновки проводилися з урахуванням дослідження експертом всіх наявних матеріалів кримінального провадження, в т.ч. з даних, що містяться в протоколі огляду місця події від 10.08.2017 року та протоколі проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року; вказав, що ним методом розрахунку, враховуючи схему місця ДТП та інші матеріали справи, розраховано, що автомобіль Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю 97,2 км/год рухався в момент початку відображення сліду бокового ковзання від правих коліс; при цьому, якщо врахувати затрати кінетичної енергії, витраченої на деформацію деталей в процесі контакту даного автомобіля з автомобілем Volkswagen Caddi та з послідуючим контактом з бетонною огорожею, початку самого сліду бокового ковзання на відстані близько 24,4 м за місцем зіткнення та відсутністю слідів гальмування автомобіля Infiniti QX 70 перед зіткненням, то він дійшов висновку про те, що швидкість автомобіля Infiniti QX 70 перед зіткненням була значно більшою за розрахункову величину, тому з технічної точки зору показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не позбавлені спроможності, тому, з цієї причини при подальшому дослідженні ним була прийнята величина швидкості руху даного автомобіля 180 км/год, що відповідає методиці проведення даного виду судових експертиз; також, з приводу вихідних даних, що викладені в постановах слідчого про призначення судово-автотехнічних експертиз у справі, які проводилися на стадії досудового розслідування, які стосуються вказаного віддалення автомобіля Infiniti QX 70 від місця зіткнення в момент виїзду на головну дорогу автомобіля Volkswagen Caddi 10 метрів, то експерт ОСОБА_19 однозначно вказав, що дана величина є технічно неспроможною з огляду на дані, які були отримані в ході проведення слідчого експерименту 10.08.2017 року, де були використані автомобілі з подібними технічними характеристиками тим, які брали участь у ДТП; при цьому, як вказав експерт, необхідно враховувати, що автомобіль Infiniti QX 70 являється автомобілем люкс-класу і має значно кращі характеристики освітлювальних приладів в порівнянні з тим автомобілем, який був використаний для проведення вищевказаного слідчого експерименту (автомобіль «Міцубіші»).

Дослідивши та проаналізувавши докази по даній справі, що надані на засадах змагальності та диспозитивності, і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху при керуванні автомобілем Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто він вчинив кримінальне правопорушення і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

З даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.06.2016 року, що мала місце 11.06.2016 року в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області на 287 км+900м автодороги Київ-Харків-Довжанський, план-схеми до даного протоколу та фотознімків з огляду місця події (в т.ч. кольорових, які оглядалися судом під час розгляду справи з метою кращого сприйняття інформації про місце події як учасниками процесу, так і судом) вбачається, що в них детально зафіксовано загальний вигляд місця ДТП на даній ділянці автодороги, розташування пошкоджених автомобілів Volkswagen Caddi та Infiniti QX 70 на проїжджій частині дороги, зафіксовано та заміряно сліди бокового ковзання автомобіля Infiniti QX 70 на проїжджій частині дороги в напрямку до правого краю проїжджої частини; детально зафіксовано пошкодження автомобілів Volkswagen Caddi та Infiniti QX 70 після зіткнення та їх місце розташування відносно місця зіткнення та один від одного; відображено місце зіткнення транспортних засобів на проїжджій частині автодороги Київ-Харків-Довжанський; також зафіксовані пошкоджені бетонні блоки дорожньої інфраструктури та залишки частин від автомобілів Volkswagen Caddi та Infiniti QX 70, що брали участь у цій ДТП. Також, в місці виїзду автомобіля Volkswagen Caddi з другорядної дороги, яка має підйом (ухил) (згідно план-схеми місця ДТП) вбачається наявність знаків дати дорогу (2.1) та дорожні роботи (1.37). Дана план-схема місця ДТП підписана уповноваженим слідчим, понятими та водієм ОСОБА_8 без будь-яких зауважень, застережень чи доповнень (т.2 а.с.21).

Відповідно до п.16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Розділ 33 Правил дорожнього руху України «Дорожні знаки». 2 знаки пріоритету. п.2.1 «дати дорогу» - водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

За змістом юридичної конструкції статті 286 КК України, вказаний злочин належить до злочинів із так званим матеріальним складом. Тому, ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків, передбачених у частинах 1,2 або 3 цієї статті, і перебувають з ними у причинному зв`язку. Про необхідність з`ясування і відображення у вироку, чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, зазначено також у правових позиціях Верховного Суду України (№5-18кс14 від 20.11.2014 року) та у роз`ясненні, яке міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

З аналізу протоколу додаткового огляду місця пригоди від 10.08.2017 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року (дані слідчі дії проводилися органом досудового розслідування в порядку виконання доручення суду згідно ч.3 ст.333 КПК України) вбачається, що в ході проведення даних слідчих дій, в т.ч. з участю свідків, які були присутні 11.06.2016 року в районі місця ДТП в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, були встановлені дані, на підставі яких в подальшому було призначено та проведено судово-автотехнічну експертизу експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса.

Детальний аналіз висновку судової автотехнічної експертизи №1391 від 10.10.2017 року, проведеної старшим судовим експертом Полтавського відділення Харківського НДІСЕ ім.засл.проф.М.С.Бокаріуса ОСОБА_19 вказує на те, що при проведенні даної експертизи експертом досліджувалася вся сукупність матеріалів кримінального провадження, а також дані, що були зібрані в ході виконання доручення суду в порядку ст.333 КПК України, зокрема, протокол додаткового огляду місця пригоди від 10.08.2017 року та протокол проведення слідчого експерименту від 10.08.2017 року (в даних слідчих діях приймав також участь старший судовий експерт ОСОБА_19 ). Як вбачається з висновків цієї експертизи, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1,16.11 та 33.2.1 Правил дорожнього руху та мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 ; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.11 та 33.2.1 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вказані висновки були підтверджені під час допиту старшим судовим експертом ОСОБА_19 в порядку ст.365 КПК України. Разом з тим, експерт, досліджуючи матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновків і про те, що в діях водія автомобіля Іnfiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 також є ряд порушень ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Однак, з огляду на вимоги ст.337 КПК України про те, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, в цій частині даний висновок щодо дій водія автомобіля Іnfiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 повинен бути оцінений судом з позиції врахування цих дій при призначенні покарання щодо конкретного обвинуваченого в даній справі та щодо вирішення цивільного позову потерпілого, а також цивільного позову власника пошкодженого транспортного засобу. Також, з огляду на зміст цієї процесуальної норми (ст.337 КПК України), суд при розгляді даної справи не може враховувати посилання у висновках проведених у справі судово-автотехнічних експертиз в частині порушення водієм автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 п.10.1 Правил дорожнього руху, оскільки порушення такого пункту Правил дорожнього руху України не ставилося органом досудового розслідування у вину ОСОБА_5 .

Виходячи з сукупності досліджених доказів у справі, з урахуванням роз`яснень, що міститься у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд детально проаналізував і приймає до уваги висновки проведених у справі судово-автотехнічних експертиз №215 від 29.07.2016 року, №284 від 17.08.2016 року, №406 від 28.10.2016 року та №1391 від 10.10.2017 року в частині порушення водієм автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 вимог п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, оскільки саме в цій частині (щодо водія ОСОБА_5 ) ці висновки судових експертиз узгоджуються між собою і не суперечать один одному, при проведенні розрахунків та при експертному дослідженні експерти в своїй сукупності досліджували наявні відомості та дані, які, зокрема, стосувалися дій водія ОСОБА_5 , при цьому, експерт ОСОБА_19 , використовував, поряд з дослідженням матеріалів справи, що були зібрані органом досудового розслідування на стадії досудового слідства, і дані, що були зібрані та отримані в порядку виконання доручення суду і також дійшов висновків (щодо водія ОСОБА_5 ) про те, що він допустив порушення п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Розрахунки та висновки, що викладені в даних експертизах в частині аналізу дій водія автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , підтверджені в судовому засіданні судовими експертами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , зокрема, про наявність в діях даного водія порушень п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. При цьому, суд, приймаючи ці висновки судово-автотехнічних експертиз щодо порушення водієм ОСОБА_5 (враховуючи положення ст.337 КПК України) п.16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, враховує і роз`яснення, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами), про те, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду.

Суд не може прийняти до уваги дані, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.10.2016 року (т.2 а.с.а.с.86-91), оскільки дана слідча дія проведена без участі транспортних засобів, які були б схожі за характеристиками тих автомобілів, які брали участь у ДТП, що мала місце 11.06.2016 року; крім цього, в ході даної слідчої дії не визначалася видимість елементів дороги як з робочого місця водія автомобіля по типу Volkswagen Caddi, так і з місця водія автомобіля, який рухався в сторону м. Полтави і за технічними характеристиками був би подібним з автомобілем Infiniti QX 70. Також, у протоколі проведення даного слідчого експерименту мається зауваження захисника адвоката ОСОБА_4 про те, що дорожня обстановка не відповідає обставинам ДТП. Це ж підтверджував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , а також свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були запрошені в якості понятих для проведення цієї слідчої дії. Враховуючи вищевикладене, а також дані, які були зібрані в ході проведення додаткового огляду місця події та проведення слідчого експерименту 10.08.2017 року, з огляду на пояснення, які були надані старшим судовим експертом ОСОБА_19 в порядку ст.356 КПК України, суд не може погодитися з висновками судово-автотехнічної експертизи №406 від 28.10.2016 року в частині питань №3 та №4, оскільки зазначене у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи віддалення автомобіля Infiniti QX 70 від місця зіткнення в момент виїзду на головну дорогу автомобіля Volkswagen Caddi 10 метрів (т.2 а.с.92), по суті вказане виключно зі слів потерпілого (з яким органом досудового розслідування не проводився слідчий експеримент) і ця відстань за поясненням старшого судового експерта ОСОБА_19 , спираючись на дані, які отримані в ході проведення 10.08.2017 року додаткового огляду місця пригоди та проведення слідчого експерименту, є технічно неспроможною.

Разом з цим, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які були запрошені в якості понятих для проведення слідчого експерименту 24.10.2016 року, в частині того, що нібито слідчим на місці їм не роз`яснювалося прав та обов`язків як понятим, а також про те, що протокол на місці нібито не заповнювався, оскільки показання даних свідків про ці обставини спростовуються даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.10.2016 року, з яких вбачається, що вказані свідки ставили свої підписи в протоколі (про що вони підтвердили в судовому засіданні) та не зазначали про наявність будь-яких зауважень чи заперечень щодо проведеної слідчої дії (як це зробив адвокат ОСОБА_4 ). Тому, в цій частині показання даних свідків є надуманими і однозначно безпідставними.

Суд приймає до уваги висновок експерта (судово-медичної експертизи) №1973-С/16/170 п./п-16 від 13.07.2016 року щодо потерпілого ОСОБА_8 , оскільки дана експертиза призначалася на підставі постанови слідчого СВ Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 від 21.06.2016 року (цією постановою органом досудового розслідування доручено проведення експертизи Харківському обласному бюро СМЕ) (експертиза проводилася за місцем фактичного проживання даного потерпілого станом на липень 2016 року), зі змісту даного висновку вбачається, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку (про що він підтвердив в судовому засіданні під час роз`яснення даного висновку в порядку ст.356 КПК України), предметом дослідження експерта була медична документація та рентгенограми, які описані експертом в дослідницькій частині даної експертизи і як підтвердив експерт, вся медична документація йому була надана потерпілим виключно в оригіналах і сумнівів у достовірності наданих документів та рентгенограм у нього не було. Під час допиту судовий експерт ОСОБА_17 вказав, що зазначення у експертизі про те, що надані рентгенограми проконсультовані відповідним лікарем, який вказав, що на цих рентгенограмах від 11.06.2016 року (тобто дата стосується саме дня ДТП) визначається рентгенологічні ознаки перелома лівої вилочної кістки та кісток носу зі змішенням, слід розуміти так, що поняття «перелом» та «ознаки перелому» є одне і теж поняття і вказують на наявність перелому як такого. Також, допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_16 вказував про те, що через декілька днів після події ДТП йому надійшло повідомлення, що ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою за місцем свого фактичного проживання в м. Харкові; він зв`язався з ОСОБА_8 , той з`явився до нього і показав йому як слідчому консультативні висновки ряду лікарів (копій йому не залишав) і наполіг на призначенні судово-медичної експертизи за місцем його фактичного проживання. Слідчий ОСОБА_16 виніс постанову від 21.06.2016 року про призначення судово-медичної експертизи і передав її на руки ОСОБА_9 для проведення судово-медичної експертизи, результати даної експертизи надійшли вже в СУ ГУ НП в Полтавській області; також слідчий вказав, що в його присутності ОСОБА_8 скаржився на болі в області грудей і на болі в носі, пов`язуючи їх з подією ДТП. З урахуванням аналізу вищевикладених обставин, з огляду на детальні пояснення судового експерта ОСОБА_17 , які отримані в порядку ст.356 КПК України щодо роз`яснення висновку відповідної судово-медичної експертизи, та обставина, що в ході виконання доручення суду в порядку ч.3 ст.333 КПК України органом досудового розслідування не зібрано в повному обсязі медичної документації щодо потерпілого, про яку вказано в ухвалі суду від 29.03.2017 року (т.3 а.с.а.с.2-5), не спростовує ні висновків судово-медичної медичної експертизи №1973-С/16/170 п./п-16 від 13.07.2016 року щодо потерпілого ОСОБА_8 , а ні пояснень судового експерта ОСОБА_17 (який попереджений судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку) про те, що при проведенні вищевказаної судової експертизи він як судовий експерт досліджував всі описані ним в експертизі медичні документи щодо ОСОБА_8 , які були надані йому виключно в оригіналах і оформлені належним чином, і будь-яких сумнівів у їх достовірності у нього описані ним документи не викликали. Враховуючи сукупність вищевикладеного, висновки проведеної судово-медичної експертизи, показання судового експерта ОСОБА_17 , а також показання свідків ОСОБА_11 (фельдшера швидкої медичної допомоги) та ОСОБА_15 (водія карети швидкої медичної допомоги), які були присутні на місці ДТП 11.06.2016 року і вказували, що обстановка на місці події була звичайною як для такої події, було багато людей, однак бійки на цьому місці не було, відповідно, у сукупності наведених вище обставин, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_8 об`єктивно отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості саме в результаті ДТП, яка мала місце близько 01 год. 20 хв. 11.06.2016 року.

З показань свідка-медичної сестри приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_22 вбачається, що вона здійснювала забір крові у ОСОБА_5 , який був доставлений в приймальне відділення вночі 11.06.2016 року. Вказала, що кров ОСОБА_5 була розлита у відповідні флакони і запечатана.

З листа головного лікаря Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_23 №1082 від 11.08.2017 року вбачається, що дійсно о 03 год. 10 хв. 11.06.2016 року медичною сестрою ОСОБА_14 був проведений забір крові у ОСОБА_5 , 1991 р.н.; зразки його крові 13.06.2016 року були передані водієм Великобагачанської ЦРЛ ОСОБА_24 до Полтавського обласного наркологічного диспансеру (т.2 а.с.112).

Згідно результату токсикологічного дослідження №1253 від 15.06.2016 року щодо ОСОБА_5 , проведеного Полтавським обласним наркологічним диспансером 14.06.2016 року в період часу з 17 год.40 хв. до 18 год.18 хв. (вихідний №2560 від 15.06.2016 року), що надійшов до Великобагачанської ЦРЛ 22.06.2016 року за №1379, в результаті токсикологічного дослідження біологічного матеріалу (крові) ОСОБА_5 етанол не виявлено (т.2 а.с.180).

Під час допиту свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які безпосередньо після ДТП контактували з ОСОБА_5 , який з місця події 11.06.2016 року (с. Поділ Великобагачанського району автодороги Київ-Харків-Довжанський) був доставлений в приймальне відділення Великобагачанської ЦРЛ, не вказували про те, що у ОСОБА_5 були ознаки алкогольного сп`яніння, запаху спиртного від нього вони не чули. Свідок ОСОБА_15 водій карети швидкої медичної допомоги, який здійснював доставку ОСОБА_5 до медичного закладу разом з фельдшером ОСОБА_11 , також вказував про те, що разом з ОСОБА_5 в автомобілі швидкої допомоги перебували декілька молодих чоловіків, як він зрозумів, друзів ОСОБА_5 , які його супроводжували до медичного закладу і допомагали виносили з автомобіля.

Про те, що в салон автомобіля швидкої допомоги вночі 11.06.2016 року разом з ОСОБА_5 , якого з місця події було поміщено в автомобіль на ношах, також сіли двоє його друзів (які так представилися і які допомагали в подальшому виносити його з автомобіля), які мали ознаки алкогольного сп`яніння, також вказувала і свідок ОСОБА_11 ; даний свідок також вказувала, що ОСОБА_5 по дорозі до лікарні говорив нецензурні слова, лаявся, говорив, що в нього болить тіло.

Детально проаналізувавши в своїй сукупності показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , письмові докази, які стосується відібрання зразків крові у ОСОБА_5 (одразу після доставки його в приймальне відділення Великобагачанської ЦРЛ) та результати токсикологічного дослідження №1253 від 15.06.2016 року, показання ОСОБА_11 , які співпадають з показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що в кареті швидкої допомоги (тобто в обмеженому просторі) під час доставлення ОСОБА_5 з с. Поділ до приймального відділення Великобагачанської ЦРЛ перебували двоє знайомих ОСОБА_5 , які виявляли ознаки алкогольного сп`яніння, суд не приймає показання свідка ОСОБА_11 в частині того, що на її думку ОСОБА_5 перебував в стані сп`яніння, оскільки в цій частині її показання суперечать вищевказаним показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дослідженим письмових доказам, зокрема і про те, що в результаті токсикологічного дослідження біологічного матеріалу (крові) ОСОБА_5 етанол не виявлено.

У зв`язку з вищевикладеним, підлягає виключенню з обвинувачення обставина, що обтяжує відповідальність ОСОБА_5 як вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вона не знайшла свого об`єктивного і достовірного підтвердження в ході судового розгляду даної справи.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 р.), при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду і міри покарання суд враховує відповідно до ст.65 КК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України є необережним злочином невеликої тяжкості, обстановку та обставини вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди, наслідки, що настали, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, те, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження і проходив тривале лікування, те, що потерпілий згідно висновку №1391 від 10.10.2017 року судово-автотехнічної експертизи також допустив порушення п.12.2,12.3 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, характер допущених ОСОБА_5 порушень пунктів 16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху, які стосуються ненадання переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі і по суті, в разі виконання ОСОБА_5 цих пунктів Правил дорожнього руху можливо було б уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, характеристику обвинуваченого ОСОБА_5 , який має молодий вік, раніше не судимий, по місцю навчання характеризується виключно позитивно, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, фактично проживає в с. Поділ Великобагачанського району Полтавської області, є особою працездатного віку та на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, наявність такої пом`якшуючої покарання обставини як часткове визнання своєї вини, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, думку потерпілого щодо призначення покарання, матеріали досудової доповіді уповноваженого представника органу пробації, зі змісту яких вбачається, що виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення волі, і з урахуванням сукупності вищевикладеного приходить до висновку, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), що передбачений ч.1 ст.286 КК України, який є необережним злочином невеликої тяжкості, враховуючи характер допущених ним порушень Правил дорожнього руху та його ставлення до цієї події (часткове визнання своєї вини), позитивні дані, що характеризують обвинуваченого, з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують його покарання, відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 (т.1 а.с.а.с.10-12) про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в частині відшкодування матеріальної шкоди, то суд виходять з суб`єктного складу відповідачів, які зазначенні в даному позові, суті заявлених позовних вимог та доказів, що подані на його підтвердження і приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_8 та його представником адвокатом ОСОБА_25 надані належні письмові докази лише щодо витрат потерпілого ОСОБА_8 за надання правової допомоги адвоката в сумі 5000 грн. (т.1 а.с.38), які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 ; позивачем у справі та його представником в межах розгляду даного позову в кримінальному провадженні не надані будь-які докази витрат потерпілого на лікування в сумі 20000 грн., а також витрат на юридичну допомогу в заявленій сумі 20000 грн. (підтверджено документально лише 5000 грн.). При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин в частині цивільного позову, який розглядається в кримінальному провадженні, з огляду на правовий висновок Верховного Суду України, який викладений в постанові від 20.01.2016 року по справі №5-2808цс15 суд приходить до висновку, що належним відповідачем за цим позовом потерпілого ОСОБА_8 є саме ОСОБА_5 ; відповідно, в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, що заявлені потерпілим до ОСОБА_7 та Полтавського обласного управління ПАТ «УПСК», залучений співвідповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (т.1 а.с.а.с.52-53) належить відмовити.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_8 в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином), суд, виходячи з положень ст.ст.23,1167,1187,1188,1192 ЦК України та роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а також правового висновку Верховного Суду України, який викладений в постанові від 20.01.2016 року по справі №5-2808цс15 про те, що потерпілий на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги, зокрема, до особи, яка заподіяла шкоду (відповідно і до особи, яка відповідальна за заподіяння шкоди), з урахуванням вчинення необережного злочину невеликої тяжкості (ч.1 ст.286 КК України), того, що в результаті ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, можливості реального відшкодування моральної шкоди потерпілому, характеру та часу моральних і душевних страждань потерпілого, того, що після ДТП він був змушений докладати душевних та життєвих зусиль для організації свого життя після цієї події, з урахуванням меж заявлених позовних вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, а також на те, що і потерпілий допустив ряд порушень Правил дорожнього руху, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) частково і стягнути на його користь з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 20000 грн. Відповідно, в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, що заявлені ОСОБА_8 до ОСОБА_7 та Полтавського обласного управління ПАТ «УПСК», залучений співвідповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (т.1 а.с.а.с.52-53) належить відмовити.

Власником транспортного засобу автомобіля Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) (т.1 а.с.а.с.46-48). У позовних вимогах позивач просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 1050273 грн.84 коп. (з урахуванням позовної вимоги про стягнення з нього 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди); 50000 грн. позивач прохає стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як страхове відшкодування згідно полісу цивільно-правової відповідальності щодо автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 .

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до суду подано письмові заперечення щодо цивільного позову ОСОБА_10 , в яких даний відповідач зазначає, що ОСОБА_10 при зверненні до страхової компанії не надавала документів, які б підтверджували настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5 (вирок суду щодо ОСОБА_5 надано не було); відповідач вказує, що рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування може бути прийняте у порядку, передбаченому Законом України №1961 після надання відповідно вироку щодо обвинуваченого та ряду інших документів (т.1 а.с.а.с.142-143).

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 посилався на те, що в результаті ДТП транспортний засіб автомобіль Infiniti QX 70, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 отримав значені механічні пошкодження і ремонту не підлягає. Про те, що вищевказаний автомобіль ремонту не підлягає, вказує у обґрунтуванні позовних вимог і цивільний позивач ОСОБА_10 .

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №138 В від 25.07.2016 року з фототаблицями до нього, складеного суб`єктом судово-експертної діяльності ОСОБА_26 , сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Infiniti QX 70, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП, на момент оцінки складає 1095273,84 грн. (т.2 а.с.а.с.122-180). В даному висновку вказано, що вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, то згідно методики (п.8.2 пп. «а») за суму матеріальної шкоди приймається ринкова вартість колісного транспортного засобу - 1095273,84 грн.

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла станом на час ДТП), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Стаття 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до норм наведеної статті транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим Ремонт вважається економічно необґрунтованим,

якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно роз`яснень, викладених у п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4, у разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом з цим, відповідно до п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз цієї норми матеріального права вказує на те, що шкода, завдана власнику або володільцю транспортного засобу внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, повинна відшкодовуватися з урахуванням вини.
З огляду на положення п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України, роз`яснення, що викладені в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4 та того, що суд прийняв до уваги висновки проведеної в порядку виконання доручення (згідно ч.3 ст.333 КПК України) судової автотехнічної експертизи №1391 від 10.10.2017 року, згідно якої у діях водія автомобіля Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 також вбачаються порушення ряду Правил дорожнього руху, враховуючи, що допущені обвинуваченим ОСОБА_5 порушення пунктів 16.11 та п.2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху стосуються ненадання переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі (автомобіль Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 ) і по суті, в разі виконання ОСОБА_5 даних пунктів Правил дорожнього руху можливо було б уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, в даному конкретному випадку, при вирішенні позовних вимог ОСОБА_10 , що пред`явлені безпосередньо до обвинуваченого ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди, розмір відшкодування повинен бути визначений у відповідній частці залежно від вищевказаних обставин (враховуючи положення ч.1 ст.1188 ЦК), тому, з огляду на характер та суттєвість допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, наслідків цивільно-правового характеру, що настали (в частині пошкодження транспортного засобу позивача, що розглядається в питанні вирішення саме цивільного позову), суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у заподіянні власнику автомобіля Infiniti QX 70, 2014 р.в., номер кузова НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_10 становить 70 відсотків, відповідно, до стягнення з нього підлягає матеріальна шкоди за пошкоджений вищевказаний автомобіль на користь ОСОБА_10 в сумі 731691 (сімсот тридцять одна тисяча шістсот дев`яносто одна) грн.68 коп. Розрахунок: 1050273,84 грн. (загальна заявлена у позові вимога до ОСОБА_5 про стягнення шкоди) - 5000 грн. (яка включена в позові в загальну суму як моральна шкода)=1045273,84 грн.; 1045273,84 грн.х70%:100=731691 грн.68 коп.

Враховуючи роз`яснення, що викладені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та роз`яснення, що викладені в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідно зазначити, що після відшкодування збитків ОСОБА_10 в частині заподіяної матеріальної шкоди в сумі 731691 грн.68 коп., необхідно передати особі, відповідальній на заподіяну шкоду ОСОБА_5 70 відсотків залишків (частин) пошкодженого автомобіля Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 , що відповідатиме принципу диспозитивності.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_10 в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) з ОСОБА_5 в розмірі 5000 грн., суд, виходячи з положень ст.ст.23,1167,1187,1192 ЦК України та роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами), а також правового висновку Верховного Суду України, який викладений в постанові від 20.01.2016 року по справі №5-2808цс15 про те, що потерпілий на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги, зокрема, до особи, яка заподіяла шкоду (відповідно і до особи, яка відповідальна за заподіяння шкоди), з урахуванням вчинення необережного злочину невеликої тяжкості (ч.1 ст.286 КК України), того, що в результаті ДТП транспортний засіб, що належить ОСОБА_10 автомобіль Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 пошкоджений і не може використовуватися за призначення, що змінило хід звичного ритму життя позивача-власника транспортного засобу, об`єктивно змусило її докладати значних зусиль для організації свого життя після цієї події, оскільки вона не могла користуватися своїм транспортним засобом, внаслідок чого зазнала нервового стресу, душевних переживань, відсутність транспортного засобу призвела до порушення нормальних життєвих зв`язків, враховуючи межі заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_5 (у розмірі 5000 грн.), а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) повністю і стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 5000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до страхового полісу №АІ/8631008 від 10.12.2015 року, який діє до 10.12.2016 року; цим договором обов`язкового страхування встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого 50000 грн.), розмір франшизи 0 грн.; термін дії даного страхового полісу з 11.12.2015 року до 10.12.2016 року включно (т.2 а.с.110).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 22 вказаного Закону передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладені обставини наявності укладеного договору цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 , з огляду на положення ст.979 ЦК України, ст.ст.3,22,28 та ст.35,ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також роз`яснення, що викладені в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» та того, що обов`язок про відшкодування шкоди страховиком випливає не з обвинувачення, яке пред`явлено обвинуваченому, а з договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, які визначаються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і умови такого відшкодування, однією з яких є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, що набув чинності відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_10 до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 50000 грн. страхового відшкодування належить залишити без розгляду, роз`яснивши зміст положень ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів обвинувального акту вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_5 в ході досудового розслідування 27.10.2016 року було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на даний час закінчився і в ході судового провадження за відсутністю клопотання прокурора, не обирався. Враховуючи, що прокурором не заявлялося клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 будь-якого запобіжного заходу, ОСОБА_5 виконував свої процесуальні обов`язки обвинуваченого і з`являвся до суду для розгляду вищевказаного кримінального провадження, з урахуванням його характеризуючих даних суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 будь-якого запобіжного заходу.

По даному кримінальному провадженню маються витрати на залучення експерта: за проведення судової автотехнічної експертизи №215 від 29.07.2016 року в сумі 527,76 грн. (т.2 а.с.54), за проведення експертизи технічного стану автомобілів №200 від 24.06.2016 року в сумі 1759,20 грн. (т.2 а.с.60), за проведення судової автотехнічної експертизи №284 від 17.08.2016 року в сумі 703,68 коп. (т.2 а.с.75), за проведення судово-автотехнічної експертизи №307 від 06.09.2016 року в сумі 703,68 грн. (т.2 а.с.82), за проведення судово-автотехнічної експертизи №406 від 28.10.2016 року в сумі 703,68 грн. (т.2 а.с.93) та за проведення судово-автотехнічної експертизи №1391 від 10.10.2017 року в сумі 6696 грн. (т.3 а.с.239), які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази по справі: автомобіль Іnfiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_10 (т.2 а.с.42) і який станом на 12.07.2016 року (про що вказав потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні) фактично перебував в АДРЕСА_3 (т.2 а.с.122) (в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази передання даного автомобіля ОСОБА_9 або ОСОБА_10 в ході досудового розслідування) належить повернути та залишити у власності ОСОБА_10 ; автомобіль Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 (т.2 а.с.109) і який згідно постанови слідчого Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 від 11.06.2016 року визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області (т.2 а.с.39) (в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази передання даного автомобіля ОСОБА_7 в ході досудового розслідування) належить повернути власнику ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:

ОСОБА_27 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Призначити ОСОБА_28 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 5100 (п`ять тисяч сто) грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого на проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 на користь потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання (згідно даних обвинувального акту АДРЕСА_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) 20000 грн. та в рахунок відшкодування витрат на оплату правової допомоги адвоката в сумі 5000 грн., а всього 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого на проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_10 , 1982 р.н., проживаючої за адресою АДРЕСА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого на проживання в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_10 , 1982 р.н., проживаючої за адресою АДРЕСА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (злочином) - 731691 грн.68 коп. (сімсот тридцять одна тисяча шістсот дев`яносто одна) грн.68 коп.

Після відшкодування збитків ОСОБА_10 в частині заподіяної матеріальної шкоди в сумі 731691 грн.68 коп., передати особі, відповідальній на заподіяну шкоду - ОСОБА_5 70 відсотків залишків (частин) пошкодженого автомобіля Infiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільний позов ОСОБА_10 в частині заявлених позовних вимог до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 50000 грн. страхового відшкодування залишити без розгляду, роз`яснивши положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази по справі: автомобіль Іnfiniti QX 70, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_10 і який станом на 12.07.2016 року (про що вказав потерпілий ОСОБА_8 ) фактично перебував в АДРЕСА_3 повернути та залишити у власності ОСОБА_10 ; автомобіль Volkswagen Caddi, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 і який згідно постанови слідчого Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_16 від 11.06.2016 року визнаний речовим доказом та переданий на зберігання до майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів Великобагачанського ВП ГУНП в Полтавській області - повернути власнику ОСОБА_7 .

В рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта, стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави: за проведення судової автотехнічної експертизи №215 від 29.07.2016 року в сумі 527,76 грн.; за проведення експертизи технічного стану автомобілів №200 від 24.06.2016 року в сумі 1759,20 грн.; за проведення судової автотехнічної експертизи №284 від 17.08.2016 року в сумі 703,68 коп.; за проведення судово-автотехнічної експертизи №307 від 06.09.2016 року в сумі 703,68 грн.; за проведення судово-автотехнічної експертизи №406 від 28.10.2016 року в сумі 703,68 грн.; за проведення судово-автотехнічної експертизи №1391 від 10.10.2017 року в сумі 6696 грн., а всього 11094 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1