ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0003359 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 в її інтересах

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 09.09.2017 року приблизно о 17 годині, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на городі за адресою свого проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень, умисно, розуміючи та оцінюючи свої дії, здійснив у сторону потерпілої ОСОБА_5 , поштовх своєю правою рукою, внаслідок чого вона впала на землю, отримавши тілесні ушкодження у вигляді садна і синець в області задньої поверхні ліктьових суглобів, синець в області лівої кисті, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 337 від 11.09.2017 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні винним визнав себе частково, та пояснив, що він, під час сварки з потерпілою ОСОБА_5 , також отримав тілесні ушкодження. Крім того пояснив, що дійсно 09.09.2017 року приблизно о 17 годині, він перебуваючи на городі за адресою свого проживання по АДРЕСА_1 , та під час сварки штовхнув своєю правою рукою потерпілу ОСОБА_5 , внаслідок чого остання впала на землю і отримала тілесні ушкодження.Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 не визнав.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- свідченнями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком. 09.09.2017 року приблизно о 17 годині, обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на городі за адресою їх проживання по АДРЕСА_1 , під час сварки штовхнув її своєю правою рукою, внаслідок чого вона впала на землю, вдарилась, в наслідок чого отримала тілесні ушкодження. Заявлений нею цивільний позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.;
- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 є її рідними батьками. Між її батьками сварки тривають вже на протязі тривалого часу. На її батька обвинуваченого ОСОБА_3 працівниками поліції раніше складались протоколи про адміністративні правопорушення, а саме вчинення насилля в сім`ї. 09.09.2017 року вона стала свідком того як її батько обвинувачений ОСОБА_3 під час сварки штовхнув своєю правою рукою її матір потерпілу ОСОБА_5 внаслідок чого остання впала на землю та вдарилась головою та ліктями. Побачивши це вона підійшла до матері, підняла останню та викликала працівників поліції та швидкої допомоги.
Також, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження № 0003359 від 29.09.2017 року про те, що 28.09.2017 року до ЧЧ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області надійшла заява потерпілої ОСОБА_8 про те, що 09.09.2017 року невстановлена особа спричинила заявниці тілесні ушкодження;

- заявою потерпілої ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, згідно якої 09.09.2017 року обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 показала та розповіла яким чином обвинувачений ОСОБА_3 09.09.2017 року штовхнув її своєю правою рукою, внаслідок чого вона впала на землю і отримала тілесні ушкодження;
- актом судово-медичного дослідження № 337 від 11.09.2017 року згідно якого у потерпілої ОСОБА_5 є тілесні ушкодження: садна і синець в області задньої поверхні ліктьових суглобів, синець в області лівої кисті.

Виявлені тілесні ушкодження є наслідком ударної травмуючої дії тупих твердих предметів, на що вказує характер тілесних ушкоджень; індивідуальні особливості травмуючого предмета в тілесних ушкодженнях не позначилися.

Морфологічні особливості саден і синців властиві 1-3 денної давнини заподіяння, могли виникнути в строк зазначений в направленні.

Садна і синці зазвичай спричиняють незначні, скороминущі наслідки, що тривають не більше 6-ти днів і за цим критерієм , відповідно до п. 2.3.5. «ПРАВИЛ судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідка, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 125 ч. 1 КК України.

Такий висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями потерпілої та свідка, які надали тотожні свідчення щодо обставин як та коли обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення.

Крім того, суд враховує також показання обвинуваченого, з яких випливає, що у нього дійсно виникла сутичка з потерпілою, в ході якої він дійсно штовхнув останню, внаслідок чого та впала та отримала тілесні ушкодження.

Вказане, зокрема підтверджується актом судово-медичного дослідження № 337 від 11.09.2017 року.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 125 КК України умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України (далі - КК) суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, його вік та стан здоров`я, а саме, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою, яка досягла пенсійного віку, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу.

У ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду у сумі 100 000 грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпіла ОСОБА_5 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а саме в сумі 50 000 грн., який необхідно стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і на підставі санкції даної статі призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 компенсацію моральної шкоди в сумі 50000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1