Справа №: 398/3238/16-к
провадження №: 1-кп/398/216/17
УХВАЛА
"02" листопада 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з Кропивницькою УВП (№14) по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні виникла необхідність вирішити питання про доцільність обвинуваченому ОСОБА_5 продовження строку тримання під вартою.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому на 60 днів строк тримання під вартою, оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується та об`єктивно неможливо завершити судовий розгляд до спливу цього строку, проте не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений, який вчинив тяжкий злочин в період умовно-дострокового звільнення, раніше неодноразово судимий, був оголошений в розшук під час досудового розслідування, а тому він може вчинити новий злочин, переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого і свідків. Досудовим розслідуванням зібрано вагомі докази, що підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КПК України та інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.
Обвинувачений заперечив проти клопотання прокурора, заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його співмешканка ОСОБА_6 , з якою він проживав до затримання приблизно півроку, а потім поїхав працювати в м.Дніпропетровськ та на вихідні дні приїжджав до неї. Також він має ряд тяжких захворювань, серед яких хронічний вірусний гепатит С, раніше перенесений туберкульоз легень, ВІЛ-інфекція, ІV клінічна стадія. Втрата ваги, кількість СД-4 лімфоцитів від 17.05.2017 року 195 кл/мкл. Надав суду довідку лікарсько-консультативної комісії Комунального закладу «Кіровоградський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» від 25 жовтня 2017 року, відповідно до якої він хворіє на ВІЛ-інфекцію ІV клінічної стадії, ВДТБ легень (2000 року). Зменшення ваги тіла більше 10 відсотків. Генералізований л/аденопатит. Хронічний гепатит С та В. За станом здоров`я потребує звільненню з МПВ. Обвинувачений зазначив, що він отримує підтримуючу терапію проти СНІДу, проте ці ліки йому не підходять і його стан погіршився.
Захисник ОСОБА_4 також просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби з 22 години до 06 години, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, ризики, які зазначає прокурор є недоведеними, стан обвинуваченого погіршився, згідно довідки ЛКК від 25.10.2017 року обвинуваченого слід звільнити з місць позбавлення волі.
В судовому засіданні були заслухані пояснення в.о.начальника медичної частини Кропивницької УВП №14 ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_5 з 2017 року оглядається лікарем-інфекціоністом та отримує АРВ-терапію, яка на фоні наявного захворювання гепатиту С та В, спричиняє погіршення стану обвинуваченого, проте це явище є закономірним, оскільки сукупність цих захворювань та неспроможність організму обвинуваченого протидіяти вірусам та інфекціям дійсно дає такий ефект на все життя.
Прокурор заперечила проти клопотання обвинуваченого та захисника, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.
Заслухавши клопотання та думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою та зміну на домашній арешт суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я. За період з 1984 року до 2016 року ОСОБА_5 12 разів притягувався до кримінальної відповідальності за злочини середньої тяжкості та тяжкі злочини, що свідчить про наявність ризику вчинити новий злочин.
В судових засіданнях, що проходили раніше потерпілий ОСОБА_8 зазначав на тиск, що здійснювався обвинуваченим через його співмешканку в м.Дніпропетровську, яка в телефонній розмові погрожувала йому, що захисник ОСОБА_5 вживатиме заходів, щоб уникнути притягнення його до відповідальності за цей злочин. Крім того, потерпілий заявляв, що зі сторони обвинуваченого певні особи намагались змусити його змінити свої показання в суді шляхом обіцянки повернути кошти в сумі 4000 грн., а тому суд вважає, що по справі наявний ризик незаконного впливу на потерпілого.
В матеріалах кримінального провадження містяться відомості, що він з 23 серпня 2016 року перебував у розшуку та ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 26 серпня 2016 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 та лише 17 вересня 2016 року він затриманий у м.Дніпродзержинську. Викладене свідчить про наявність ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду.
Суд заслухав пояснення ОСОБА_6 , яка пояснила, що близько 1 року тому вона співмешкала з обвинуваченим протягом 6 місяців. ОСОБА_5 жив у її будинку по АДРЕСА_1 , проте вони не мали спільного бюджету, працювала тільки вона, графік її роботи і зараз і на той час такий: працює 1 добу, відпочиває 1 добу. На питання, хто буде забезпечувати проживання, харчування обвинуваченого, а також при необхідності його лікування, відповіла, що у ОСОБА_5 є дочка і вона, можливо, його забезпечить. Проти відбування домашнього арешту за адресою її проживання не заперечила.
З наданих пояснень суд вбачає, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків.
02 листопада 2017 року електронною поштою надійшла довідка УВП №14 без вихідного номера, де зазначено діагноз обвинуваченого та зазначено, що подальше тримання ОСОБА_5 під вартою загрожує погіршенню його здоров`ю та життю. Суд критично оцінює цю довідку, оскільки вона не відповідає вимогам діловодства (відсутній номер вихідно документації) та суперечить наданим 01 листопада 2017 року показам в.о.начальника медчастини ОСОБА_7 , яка пояснила, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 є закономірним, оскільки сукупність захворювання на СНІД, 4 клінічна стадія, та гепатиту, а також неспроможність організму обвинуваченого протидіяти вірусам та інфекціям дійсно дає такий ефект на все життя. Обвинувачений отримує необхідне лікування від СНІДу та препарати для підтримки організму від гепатиту.
Також суд враховує, що суду не надано беззаперечних та достатніх доказів того, що ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, перебуваючи під домашнім арештом за адресою мешкання ОСОБА_6 , спільне проживання з якою протягом півроку до затримання підтверджується лише словами обвинуваченого та самої ОСОБА_6 .
Суд враховує, що довідкою ЛКК від 25.10.2017 року надано висновок, що обвинувачений підлягає звільненню з МПВ, що суд розуміє як місце позбавлення волі, проте УВП не є таким закладом і таке звільнення відбувається від відбування призначеного вироком суду покарання, проте наразі судовий розгляд не завершено.
Таким чином, враховуючи обставини справи, суд вважає, що по справі
наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на
презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи
обвинуваченого. При цьому суд оцінює суворість можливого покарання
ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від
правосуддя, можливість незаконно впливати на потерпілого та вчинити нові злочини у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді
тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою. Підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, проте слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 14 днів, оскільки не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, може переховуватись від суду, вчинити новий злочин та незаконно впливати на потерпілого.
Разом з тим, суд наголошує, що медичній частині УВП №14 слід терміново поштою надіслати належним чином оформлену достовірну довідку про стан здоров`я ОСОБА_5 , а також надати довідку про стан його здоров`я та динаміку лікування станом на момент проведення наступного судового засідання.
Керуючись ст.331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Оголосити перерву в судовому розгляді по кримінальному провадженню до 15 год. 00 хв. 14 листопада 2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на 14 днів з 02 листопада 2017 року до 15 листопада 2017 року включно.
Зобов`язати медичну частину УВП №14 терміново поштовим зв`язком надіслати на адресу Олекспндрійського міськрайонного суду належним чином оформлену достовірну довідку про стан здоров`я ОСОБА_5 , а також надати довідку про стан його здоров`я та динаміку лікування станом на 14 листопада 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя