Справа № 545/3770/17
Провадження № 1-в/545/44/18

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.01.2018 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у м. Полтава у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що відбув більше половини строку призначеного покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Засуджений та представник державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Дослідивши матеріали заяви та особової справи, суд проходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 19.06.2014 року за ч.2 ст.289, ст.69, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Початок строку покарання: 05.03.2015 року. Кінець строку: 05.04.2019 року.

Таким чином, на момент звернення до суду з заявою, ОСОБА_4 відбув 2/3 призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення та характеристики засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання в установі зарекомендував себе з позитивної сторони, має чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований на виробництві установи, а саме на столярній дільниці.

Аналізуючи встановлені судом обставини суд вважає, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 КПК України,

у х в а л и в:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити умовно-достроково на 01 рік 03 місяці 01 день від відбування покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 19.06.2014 року .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1