№566/20/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області кримінальні провадження №0000093, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 12 березня 2017 року та №00513, яке внесено до Єдиного реєстру судових розслідувань 03 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні перебуває одна малолітня дитина, не депутата, раніше судимого:
- Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 травня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців.
Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2014 року звільнений від відбування покарання.
- Вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 23 серпня 2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 травня 2013 року, остаточні покарання призначено у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 06 листопада 2013 року вирок Радивилівського районного суду від 23 серпня 2013 року змінено - призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, а вирок Радивилівського районного суду Рівненсько області від 28 травня 2013 року вирішено виконувати самостійно.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 6 червня 2014 року звільнено від відбування покарання призначеного ухвалою Апеляційного суду Рівненсько] області від 6 листопада 2013 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Судимості у відповідності до ст.89 КК України, погашені у встановленому законом порядку.
- Вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк три роки.

На підставі ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 09 жовтня 2017 року вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року залишено без змін.
Міра покарання невідбута.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України, ч 2 ст.185 КК України, ч 2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , близько 02 години 00 хвилин, 27 листопада 2016 року, прибув до господарства ОСОБА_8 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом крадіжки свердлильного пристрою та валу від фугувального верстату, які знаходилися на подвір`ї вказаного господарства.
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї господарства за вищевказаною адресою, скориставшись відсутністю власника майна, інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, таємно, умисно викрав свердлильний пристрій та вал від фугувального верстату вартістю, згідно висновку експертного заключення з оцінки рухомого майна від 12 грудня 2016 року, 420 грн. та 1100 грн. відповідно. В подальшому ОСОБА_4 залишив господарство ОСОБА_8 , та переніс вказані речі до власного господарства, що за адресою АДРЕСА_1 , таким чином отримавши реальну змогу розпорядитися викраденим майном. Зазначені речі ОСОБА_4 в подальшому продав громадянину ОСОБА_9 як металобрухт, за що отримав кошти в розмірі 205 гривень.
В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1520 гривень.
ОСОБА_7 , в подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, близько 03 години 00 хвилин 02 грудня 2016 року, прибув до господарства ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом крадіжки головки до двигуна автомобіля «FiatDucato».
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї господарства за вищевказаною адресою, скориставшись відсутністю власника майна, інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, таємно, умисно, повторно викрав головку до двигуна автомобіля «FiatDucato» вартістю 4200 грн. В подальшому ОСОБА_4 залишив господарство ОСОБА_8 , та переніс вказану головку до двигуна до власного господарства, що за адресою АДРЕСА_1 , таким чином отримав реальну змогу розпорядитися викраденим майном, зберігаючи викрадене за місцем свого проживання.
В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4200 гривень.
ОСОБА_7 , 12 березня 2017 року близько 16 години 00 хвилин, прийшов у господарство ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою АДРЕСА_3 для святкування дня народження її чоловіка ОСОБА_11 , де разом з іншими запрошеними особами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вживали спиртні напої.
В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи, у житловій кімнаті, на ліжку, де спала власниця господарства ОСОБА_10 , виявив грошові банкноти, де у нього виник умисел на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом крадіжки грошових коштів останньої.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, в той час, коли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 вийшли з кімнати, переконавшись, що його дії не будуть помічені ОСОБА_10 , яка спала, та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які в цей час перебували у житловій кімнаті, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, викрав однубанкноту номіналом 500 гривень, яку поклав у кишеню власної куртки, після чого покинув господарство ОСОБА_10 .
Таким чином, ОСОБА_4 привласнив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 500 гривень.
Суд, на підставі п.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням думки учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_16 щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин та чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_16 , а також дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину по епізоду крадіжки з господарства ОСОБА_8 визнав повністю і дав суду показання про те, що він відпочивав з кумом в с.Бугаївка в кума вдома. Коли повертався додому, то проїжджаючи біля господарства ОСОБА_8 і знаючи про те, що там ніхто не проживає, зайшов на подвір`я. На подвір`ї господарства побачив свердлильний пристрій та вал від фугувального верстату. Скориставшись відсутністю власника майна, він викрав свердлильний пристрій та вал від фугувального верстату.
Коли він, обвинувачений, перебував 27 листопада 2016 року на подвір`ї господарства ОСОБА_8 , то побачив там головку до двигуна автомобіля. 02 грудня 2016 року, приблизно о 2-3 годині ночі, з метою вчинення крадіжки знову прийшов в господарство ОСОБА_8 , звідки викрав головку до двигуна автомобіля, яку заніс до себе в господарство, що розташоване в с.Балки, Радивилівського району Рівненської області.
Що ж стосується епізоду крадіжки з господарства ОСОБА_10 , 12 березня 2017 року, то від показань в цій частині обвинувачений ОСОБА_4 відмовився, зіславшись на ст.42 КПК України.
У вчиненому щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_16 по епізоду крадіжки 27 листопада 2016 року з господарства ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як умисні, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Дії обвинуваченого ОСОБА_16 по епізоду крадіжки 02 грудня 2016 року з господарства ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_16 по епізоду крадіжки 12 березня 2017 року з господарства ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як умисні, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_17 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_16 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_16 є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Санкція ч. 1 ст. 185 КК України, передбачає міру покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України, передбачає міру покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 185 КК України, в яких обвинувачується ОСОБА_7 є злочинами середньої тяжкості.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_17 , суд враховуючи характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченому обставин і, зокрема, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а також наявність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про застосування відносно ОСОБА_4 статті 75 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про обрання запобіжних заходів під час проведення досудового розслідування і судового засідання не приймалися.

На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.349, 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому міру покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_19 , за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_19 остаточне покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 21 червня 2017 року більш суворим покаранням, призначеним вироком Млинівського районного суду від 14 березня 2018 року і вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим до 3 (трьох)років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1,3 ст.75 КК України ОСОБА_18 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1,2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_18 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1