Справа № 152/1589/17
Провадження1-кп/152/112/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000557 від 07.08.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 06 серпня 2017 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в своєму будинку, який розташований у АДРЕСА_1 , під час конфлікту на грунті неприязних стосунків зі своєю знайомою ОСОБА_5 , яка знаходилась у нього в гостях, умисно, з метою нанесення їй тілесних ушкоджень, наніс потерпілій множинні удари по різних частинах тіла, після чого, вийшовши на вулицю та продовжуючи сваритись з ОСОБА_5 , підняв з землі дерев`яну палицю, яка лежала на подвір`ї та наніс нею один удар по голові останній.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді численних синців на обличчі, тулубі та обох руках, а також підкон`юктивний крововилив на лівому очному яблуці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 83 від 31.08.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 06 серпня 2017 року приблизно о 23 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи в своєму будинку, який розташований у АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своєю знайомою ОСОБА_5 , яка знаходилась у нього в гостях, в ході нанесення їй тілесних ушкоджень, переслідуючи мету на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 , який від нанесення їй ударів випав з рук на підлогу, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є відкритими для потерпілої ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном марки "VIAAN" моделі V181 в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходилися картка пам`яті та сім-карта оператора мобільного зв`язку "Київстар", що належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4811/17-21 від 22.08.2017 року складає 122,40 грн. при умові робочого стану та виконанні всіх функцій, відповідних даній моделі, чим завдав ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 122,40 грн.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явлених обвинуваченнях визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінальних правопорушень при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинені кримінальні правопорушення.

Суду показав, що 06 серпня 2017 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в своєму будинку, який розташований у АДРЕСА_1 , під час конфлікту зі своєю знайомою ОСОБА_5 , яка знаходилась у нього в гостях, наніс останній кілька ударів по різних частинах тіла, після чого, вийшовши на вулицю та продовжуючи сваритись з нею, він підняв з землі дерев`яну палицю, яка лежала на подвір`ї та наніс нею один удар по голові ОСОБА_5 . У ході нанесення тілесних ушкоджень, у ОСОБА_5 з рук випав мобільний телефон, який він відкрито забрав собі.

Визнана органом досудового розслідування потерпілою ОСОБА_5 на виклик суду повторно не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового розгляду в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України (а.п.38,45). Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без участі потерпілої та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , які вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень та відкритому викраденні чужого майна (грабежі) органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретних кримінальних правопорушень й обставини їх вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, має на утриманні трьох малолітніх дітей. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра ОСОБА_3 не перебуває.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Виходячи з положень ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125 та ч.1 ст.186 КК України, є злочинами невеликої та середньої тяжкості.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним відділом з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 22.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. ОСОБА_3 народився та проживає в АДРЕСА_1 , проживає разом із співмешканкою у власному будинку, спільно виховують двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отримав середню освіту, на даний час займається тимчасовими заробітками в межах Шаргородського району. З довідки-характеристики сільської ради за місцем проживання ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 в громадських місцях з`являється рідко. Інколи вживає спиртні напої. З людьми з антисоціальною поведінкою не спілкується. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. ОСОБА_3 висловлює плани на майбутнє, а саме: покращити своє матеріально-побутове становище, офіційно працевлаштуватися. Обвинувачений висловлює бажання щодо змін свого способу життя та не заперечує можливість вчинення ним кримінальних правопорушень в подальшому. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як високий. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк або арешту) не можливе (а.п. 41 - 44).
Суд приймає до уваги соціально-психологічну характеристику, надану представником органу пробації ОСОБА_3 , але не погоджується із висновком про неможливість виправлення останнього без обмеження чи позбавлення вол, і вбачає підстави для застосування до ОСОБА_3 пробації системи наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі (п.6 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію"), оскільки ОСОБА_3 щиро покаявся у скоєному, має на утриманні трьох малолітніх дітей , в силу ст.89 КК України раніше не судимий.
З урахуванням цих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді громадських робіт.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.
Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд, на підставі ст. 458 КПК України, керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5 - 48к -13 від 23 січня 2014 року, які в силу зазначеної норми кримінального процесуального закону є обов`язковими.

Зокрема, в ній Верховним Судом України сформульовано висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі "Довженко проти України" від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Прокурор ОСОБА_4 в судових дебатах просив засудити ОСОБА_3 до покарання у виді громадських робіт та звільнити його від відбування покарання призначеного цим вироком на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" як особу, яка не позбавлена батьківських прав, і на день набрання чинності цим Законом має трьох дітей, яким не виповнилося 18 років.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував про застосування щодо нього амністії, про що подав суду письмову заяву (а.п. 89).

Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", особи, не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року та звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, оскільки він вчинив кримінальні правопорушення невеликої та середньої тяжкості, на день набрання чинності цим Законом не позбавлений батьківських прав і має на утриманні трьох малолітніх доньок: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконкомом Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 18.07.2016 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданими виконкомом Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 08.11.2017 року та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Перепільчинецької сільською радою Шаргородського району Вінницької області 08.11.2017 року (а.п.30 - 33) і підпадає під дію ст. 1 п. "в" Закону України Про амністію у 2016 році, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15.08.2017 року на мобільний телефон марки VIAAN, моделі V181 в корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_6 , Imei 2: НОМЕР_2 із сім картою оператора мобільного звязку "Київстар" НОМЕР_7 підлягає зняттю.
Долю речових доказів слід вирішити згідно із ст. 100 КПК України, зокрема мобільний телефон марки VIAAN, моделі V181 в корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_6 , Imei 2: НОМЕР_2 із сім картою оператора мобільного звязку "Київстар" НОМЕР_7 підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_5 .
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 99 грн (а.п.72).
Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, п. "в" ст. 1, ст.ст. 9, 10 Закону України "Про амністію у 2016 році", який набрав чинності 07.09.2017 року, ЗУ "Про застосування амністії в Україні", суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125; ч.1 ст.186 КК України і призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк сто годин; за ч.1 ст.186 КК України у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання звільнити на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році".

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 99 (дев`яносто дев`ять) гривень.

Накладений арешт на мобільний телефон марки VIAAN, моделі V181 в корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_6 , Imei 2: НОМЕР_2 із сім картою оператора мобільного звязку "Київстар" НОМЕР_7 - зняти.

Речовий доказ: мобільний телефон марки VIAAN, моделі V181 в корпусі чорного кольору, Imei 1: НОМЕР_6 , Imei 2: НОМЕР_2 із сім картою оператора мобільного звязку "Київстар" НОМЕР_7 повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1