Дата документу Справа № 337/335/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/1303/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/335/17 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 07 січня 2017 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, знаходячись в приміщені магазину «Траш №14», розташованого по проспекту Ювілейному, 22-Б в м.Запоріжжі, шляхом вільного доступу, таємно викрав шоколад «Millennium Premіum пористий» у кількості 30 одиниць, вартістю 14 грн. 90 коп. за одиницю, на загальну суму 447 грн. 25 коп., що належить ТОВ «Траш». Після чого намагався покинути місце злочину з викраденим майном, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений працівниками магазину «Траш №14», які намагалися його затримати, у зв`язку з чим не зміг розпорядитися викраденим майном, викинувши його за територією магазину.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно. Йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 04 листопада 2016 року, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, запобіжний захід, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, речові докази.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, не оспорюючи висновків суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просять вирок змінити, пом`якшивши призначене покарання, оскільки суд в достатній мірі не врахував стан здоров`я обвинуваченого, те, що він повністю визнав свою вину, проживає з матір`ю пенсійного віку, а потерпілий не має до нього будь-яких претензій.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг; прокурора, який заперечив проти задоволення скарг та вважав за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Приймаючи до уваги, що в апеляційних скаргах обставини кримінального провадження, доведеність вини та юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 не оспорено, судова колегія в цій частині вирок суду не переглядала. З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, районний суд вірно прийняв до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості. Враховано судом і дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює. Новий корисливий злочин обвинуваченим вчинено в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду. А тому суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі на певний строк.

Отже, підстав вважати покарання незаконним через неправильне застосування кримінального закону колегія суддів не убачає. Відтак вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Разом з тим, з огляду на розмір призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке апеляційним судом залишається без змін, а також враховуючи рішення суду першої інстанції про зарахування ОСОБА_7 в строк покарання строку попереднього ув`язнення з 19.01.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку, до якого одному дню тримання під вартою дорівнює два дні позбавлення волі, станом на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 вважається таким, що фактично відбув не менше однієї чверті призначеного строку покарання.

Крім того, колегія суддів зважає і на те, що ОСОБА_7 засуджено за злочин, що не є тяжким та особливо тяжким та не поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

У зв`язку із цим колегія суддів вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , який під час апеляційного розгляду заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», від відбування покарання, призначеного йому вироком районного суду. При цьому судовою колегією ОСОБА_7 було роз`яснено наслідки застосування амністії, про що він надав свою згоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

На підставі ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому даним вироком районного суду.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4