Справа № 317/2549/17
№/п 1-в/317/319/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 р. Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю представника адміністрації ДУ «БВК(№99)» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання засудженого клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, -

В С Т А Н О В И В:
04 вересня 2017 року до Запорізького районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. В обгрунтування свого клопотання ОСОБА_5 вказав, що за час відбування покарання він визнав свою провину у скоєному злочині та розкаюється у скоєному, тому просив суд застосувати відносно нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КВК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.
Судом також був зроблений запит до ДУ «Біленьківської виправної колонії (№99)» та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Згідно наданих відомостей, ОСОБА_5 на виробництві колонії працевлаштований різноробочим на дільниці бункери але не тривалий час. За характером спокійний, з іншими засудженими не конфліктний, не завжди виконує вимоги адміністрації колонії, не приймає участь в організації виховних заходів, не прагне до підвищення наявного рівня освіти та вдосконалення наявних професіональних навичок. Провину у скоєному злочині визнає але робить це з метою поблажливості до нього.
За вироком суду має цивільний позов на суму 24 480,38 гривень, однак виконавчі листи на стягнення з ОСОБА_5 суми позову відсутні.
Адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення в повній мірі.
В судовому засіданні, представник адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_4 проти клопотання засудженого ОСОБА_5 заперечував.
Прокурор заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_5 , вважає що засуджений не довів свого виправлення.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого, характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_5 15.04.2015 року засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ст.ст. 185 ч.2,3, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.09.2015 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.04.2015 року був змінений, ОСОБА_5 остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
01.10.2016 року ОСОБА_5 був знов засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 17.03.2015 року.
Кінець строку: 20.05.2018 року.
ОСОБА_5 було зараховано строк попереднього ув`язнення у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України.
З 07.08.2017 року відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)». За час відбування покарання засуджений заохочень та стягнень не має.
За час тримання в Бердянському СІ допустив 1 порушення, яке виразилось у нетактовній поведінці, що притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме поміщення до карцеру, заохочень не мав.
Під час тримання у Вільнянському СІ характеризувався незадовільно, за порушення порядку тримання всього 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.
Під час транзитного етапування через Запорізький СІ допустив 1 порушення встановленого порядку тримання, заохочень не мав.
Отже засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання, а саме з 17.03.2015 року (початок строку відбування покарання) по теперішній час має 11 стягнень і жодного заохочення.
Суд зазначає, що наведений список стягнень у засудженого ОСОБА_5 , характеризує засудженого негативно, це дає підстави вважати, що особа на даний час намагається довести своє виправлення лише з метою отримати пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України але не доводить що особа щиро розкаюється у скоєному злочині та визнає свою провину.
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , відповідно до якої, засуджений працевлаштований, отримує заробітну плату, при цьому за наявністю позову в розмірі 24480,38 грн., засуджений ніяким чином навіть не намагався хоча б частково його відшкодувати.
ОСОБА_5 було відмовлено в заохочувальних нормах, а саме:
- 31.08.2017р. комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 100, 101 КК України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації;
- 31.08.2017р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким;
- 31.08.2017р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно дострокового звільнення.
Жодне рішення комісії виправної установи про відмову в застосуванні заохочувальної норми, засудженим не оскаржене.
На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_5 дійсно довів своє виправлення та відносно нього може бути застосована заохочувальна норма, передбачена ст. 82 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст.82 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
В клопотанні засудженого ОСОБА_5 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1