Справа № 761/5584/18
Провадження № 1-кс/761/3926/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

старшого слідчого в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004101 від 28.12.2016 за ч.4 ст. 110-2, ч.2 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

16.02.2018 до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва звернувся представник власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004101 від 28.12.2016 за ч.4 ст. 110-2, ч.2 ст. 364 КК України, а саме: грошових коштів ОСОБА_3 в сумах 493 420 грн., 31 028 доларів США, 5300 Євро та 800 російських рублів, вилучених в ході обшуку 28.11.2017 старшим слідчим в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 в офісі за адресою : АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скасування арешту зазначили ті обставини, що вважають накладення арешту необґрунтованим, оскільки вилучені грошові кошти, які належать ОСОБА_3 , видані з поточного банківського рахунку згідно виписки за довіреністю ОСОБА_6 , яка зберігала грошові кошти за місцем своєї роботи в офісі за адресою: АДРЕСА_2 , не можуть бути речовими доказами у даному провадженні, не мають жодного доказового значення для даного кримінального провадження, не охоплюються фабулою інкримінованого кримінального провадження про передачу грошових коштів на фінансування тероризму, а не одержання коштів від злочинної діяльності.

Одночасно вважають, що обшук проведено з порушенням вимог КПК України, без належної на те правової підстави, за іншою адресою, аніж зазначена в ухвалі слідчого судді. Підставою для визнання грошових коштів речовими доказами в постанові слідчого необгрунтовано зазначено про набуття грошових коштів в результаті протиправної діяльності, що протирічить одночасному обґрунтуванню слідчим віднесення цих грошових коштів до речових доказів під час вирішення питання про накладення арешту, а саме: грошові кошти підготовлені для передачі у АР Крим для фінансування дій, передбачених ст.110-2 КК України.

Кримінальне провадження не містить фактичних даних про незаконність походження грошових коштів.

Вважають, що подальше збереження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту особистих коштів особи, який не має процесуального статусу у справі, не допитувався з початку внесення відомостей до ЄРДР з 28.12.2016 є недоцільним, спосіб забезпечення не пов*язаний із завданнями кримінального провадження, в якому жодну особу не повідомлено про підозру, і перебіг якого свідчить зі спливом часу про відсутність підстав для подальшого збереження арешту майна.

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в суді підтримав доводи клопотання, просив задовольнити клопотання та скасувати арешт майна з наведених у клопотанні підстав.

Старший слідчий в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 в суді заперечував проти доводів клопотання, зазначивши, що на вказані грошові кошти накладено арешт, вони мають ознаки речових доказів для даного кримінального провадження.

Заслухавши думку представника заявника, слідчого, дослідивши доводи клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року за клопотанням слідчого ОСОБА_5 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене під час обшуку офісного приміщення, розташованого в офісній будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі на грошові кошти в сумах 493 420 грн., 31 028 доларів США, 5300 Євро та 800 російських рублів.

При цьому, постановляючи ухвалу від 27 грудня 2017 року, суд виходив з тих обставини, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників грошових коштів і печаток суб*єктів господарської діяльності з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування та відчуження.

Одночасно зі звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно слідчий прийняв рішення 29 листопада 2017 року у цьому провадженні про визнання в тому числі грошових коштів речовими доказами, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних діянь під час розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України, а також могли бути набуті в результаті протиправної діяльності, щодо якої здійснюється дане досудове розслідування.

Статтею 131 КПК України передбачено вичерпний перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження, серед яких є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування проводиться розслідування злочину за фактом вчинення дій, до яких причетний ОСОБА_3 , які полягають у веденні господарської діяльності, пов*язаної зі сплатою податків, доходів, зборів до бюджетних установ та організацій окупаційної влади Російської Федерації, що має на меті зміну меж території України.

Одночасно слідчому судді надані відомості з виписок по особистим рахункам ОСОБА_3 на підтвердження тих обставин, що власником майна грошових коштів є зазначена особа, володільцем на підставі нотаріально посвідченої довіреності - ОСОБА_6 , у якої вилучені вказані грошові кошти.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Проте даних в обґрунтування підстав вважати, що вказані готівкові кошти, які вилучені в приміщенні за місцем проведення обшуку, призначалися саме для фінансування дій, передбачених ч.4 ст. 110-2 КК України, з тривалістю досудового розслідування слідчий не здобув, слідчому судді в обґрунтування заперечень не навів.

Так, досудове розслідування стосовно ОСОБА_3 ведеться за фактом вчинення злочину, кримінальна відповідальність за вчинення якого передбачена ст.110-2 КК України, а саме: фінансування, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України. Об`єктивна сторона вказаного злочину передбачає фінансування дій, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. При цьому зміст фінансування полягає у передачі, а не одержанні суб`єктом вказаного злочину коштів або майна.

Таким чином, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення

кримінального правопорушення, яке не передбачає одержання майна або коштів. Здобуття коштів злочинним шляхом в межах розслідуваного злочину, передбаченого ст. 110-2 КК України, об*єктивною стороною вказаного злочину не передбачено.

Як встановлено з фабули витягу з ЄРДР, мотивувальної частини ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, мотивувальної частини клопотання слідчого про арешт, стверджується саме про передачу коштів (або майна) на фінансування дій, а не одержання коштів від злочинної діяльності; стверджується про вже закінчений злочин щодо фінансування, а не такий, що готується у майбутньому; фінансування, згідно фабули вчинення злочину, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування, здійснюється шляхом сплати податків до бюджету РФ, що може здійснюватися безготівковим розрахунком з поточного банківського рахунку підприємства-

платника податків; не стверджується про одержання ОСОБА_3 будь-яких коштів внаслідок злочинної діяльності.

Отже, зі спливом часу досудового розслідування ризики, які встановлені під час накладення арешту, та були актуальні безпосередньо після проведення слідчих дій, зменшилися, слідчим не встановлено фактичні обставини отримання ОСОБА_3 готівкових коштів незаконно, а також не наведено вагомих даних в підтвердження збереження доказового значення вказаного майна для кримінального провадження в подальшому.

З наданих матеріалів клопотання та матеріалів досудового розслідування не убачається, що арешт може бути застосований з метою можливої конфіскації майна, оскільки конфіскація як вид покарання, визначений ст.59 КК України, може бути застосований лише стосовно майна конкретної особи засудженого, проте в даному провадженні жодну особу не повідомлено про підозру, власник майна жодного процесуального статусу не має.

Отже, в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба, подальше утримання грошових коштів, які належать ОСОБА_3 є невиправданим, оскільки встановлені об*єктивні обставини досудового розслідування свідчать про відсутність потреби у такому арешті в подальшому, з початку досудового розслідування 28.12.2016, незважаючи на зазначення в фактичних обставинах у витягу з ЄРДР про дії ОСОБА_3 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, жодній особі повідомлення про підозру не вручене, ОСОБА_3 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, не допитаний в межах даного кримінального провадження.

В ході тривалого часу досудового розслідування не вчинені необхідні процесуальні дії для перевірки грошових коштів на відповідність критеріям ст. 98 КПК України, не доведено протягом досудового розслідування, що грошові кошти є доказами фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, що передбачає передачу, а не одержання суб*єктом вказаного злочину коштів або майна, не доведено незаконне походження готівкових коштів, які належать ОСОБА_3 .

Натомість відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Одночасно вирішуючи клопотання, необхідно врахувати загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження у відповідності до Розділу ІІ КПК України, якими передбачено обґрунтування необхідності такого ступеню втручання у права і свободи особи потребами досудового розслідування, принцип співмірності.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державі виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав люди та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мир володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше яі інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципа] міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: позбавлення власності дозволяється лише «на умовах, передбачених законом», держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь якого заходу для позбавлення особи її власності.

Зі спливом часу втрачається значимість заходів забезпечення кримінального провадження, які мають лише тимчасовий та допоміжний характер.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання, наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту майна у зв*язку з доведеністю заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт, застосований ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004101 від 28.12.2016 за ч.4 ст. 110-2, ч.2 ст. 364 КК України, а саме: грошових коштів ОСОБА_3 в сумі 493 420 грн., 31 028 доларів США, 5300 Євро, 800 російських рублів, вилучених в ході обшуку 28.11.2017 старшим слідчим в ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 під час обшук в офісі за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає, підлягає негайному виконанню, на неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1