Справа №478/1460/17 22.12.2017
У Х В А Л А
22 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року, якою відмовлено в застосуванні Закону України «Про амністію у 2016 році»
ОСОБА_5 , 1981 року народження, травня місяця, 7 числа,
Учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_6 .
Засуджений ОСОБА_5
(участь в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, задовольнити його клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції невірно керувався п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого амністія не застосовується до осіб, які до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин, оскільки даною статтею передбачений п. «в» для осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до кінця визначеного судом іспитового строку знову вчинили злочин.
Просить врахувати, що він, хоча і був звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та у період іспитового строку вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, але цей злочин не є тяжким або особливо тяжким. Тому вважає, що до нього можна застосувати амністію.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Мотивуючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування амністії, суд першої інстанції зазначив, що вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 травня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2015 р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки він вчинив злочин в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», відповідно до якого, амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив рішення залишити без змін, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Як вбачається із матеріалів провадження та особової справи, ОСОБА_5 засуджений:
- 21.05.2015 р. Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,
- 11.12.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавленні полі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.05.2015 р. та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Казанківській виправній колонії (№93), початок строку відбування покарання обчислюється з 11.12.2015 р., кінець строку: 11.01.2019 р.
Встановлено, що на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім осіб, зазначених у ст.1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.
Однак, засуджений ОСОБА_5 не підпадає під дію ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», як вважає апелянт, оскільки відповідно до п. «а» ст. 9 цього Закону, амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Тому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році» відповідно до п. «а» ст. 9 цього Закону, оскільки ОСОБА_5 після ухвалення вироку від 21.05.2015 р., але до повного відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, за який він визнаний винним за вироком від 11.12.2015 р.
З огляду на наведене, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3