Справа № 456/3182/17
Провадження № 1-кс/456/657/2017
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
12 жовтня 2017 року слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погодженого із прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001818 від 10.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , вірмену, громадянину України, неодруженому, з середньою освітою, непрацюючому, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 10.10.2017 року близько 16 год. ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в місті Стрию в парку ім. Т.Г. Шевченка на грунтовій дорозі, що веде від входу до даного парку з вулиці Підзамче до виходу на вулицю Болехівську, вирішили вчинити протиправне заволодіння чужим майном, з метою власної користі та наживи, поєднане із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_8 , який в той час знаходився на вищевказаній грунтовій дорозі парку, обступили його з усіх сторін, таким чином перешкоджаючи останньому пройти повз них. Після чого, ОСОБА_6 висловив до потерпілого вимогу передати їм свої грошові кошти та мобільний телефон. В той час, коли ОСОБА_8 проігнорував вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_4 з відома та згоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приставив до живота потерпілого ОСОБА_8 ніж, в черговий раз висловивши вимогу передати їм свої грошові кошти, мобільний телефон та інше майно. Сприйнявши погрози вищевказаних осіб реально та побоюючись за своє життя та здоров`я, неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон марки «NOMI і184» з навушниками марки НЕС-3990. Однак, переконавшись у тому, що даний мобільний телефон не вмикається, ОСОБА_7 висловив чергову вимогу до потерпілого щодо передачі їм грошових коштів. Переконавшись у тому, що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8 є справним, ОСОБА_4 вийняв із даного телефону сім-картку, повернув її власнику. В подальшому, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 скрились із місця події з майном потерпілого. Викраденим майном потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоди на загальну суму 500 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років, раніше судимий за корисливий злочин вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17.10.2013 за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки, ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2016 звільнений від призначеного покарання, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, батьків похилого віку не має, за час перебування на волі не вжив жодних заходів з метою пошуку роботи, веде асоціальний спосіб життя, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності з корисливих мотивів, а тому виникла необхідність клопотати перед судом про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та старший слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, пояснили, що, на їх думку, необхідність взяття під варту підозрюваного є найбільш доцільним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на неповнолітнього потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Просять врахувати, що підозрюваний неодноразово судимий, на шлях виправлення не став. Крім цього, на даний час до суду скеровано кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти клопотання щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, оскільки інкримінованого йому злочину не вчиняв.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001818 від 10.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Про підозру у вчиненні даних злочинів ОСОБА_4 повідомлено 12.10.2017 року.

Відповідно до п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ знову наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання й що це передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає, що старший слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_4 , /сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення/, про що свідчать, зокрема: заява про вчинений злочин /а.с. 7/, протокол огляду місця події від 10.10.2017 року /а.с. 7-8/, протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , в якому останній описав усі обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення /а.с. 13-16/; протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімках від 11.10.2017 року, під час якого потерпілий вказав на фото ОСОБА_4 , підтвердивши той факт, що останній спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили відносно нього кримінальне правопорушення /а.с. 17-19/; протокол допиту свідка ОСОБА_9 .

Таким чином, на даній стадії старший слідчий та прокурор навели переконливі факти того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні правопорушення, яке йому інкримінується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Положеннями ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя погоджується із доводами старшого слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи старшого слідчого про те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на неповнолітнього потерпілого та свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, суд враховує, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , уродженець с. Повергів, Миколаївського району, перебуває на повному державному забезпеченні та проживає в гуртожитку Стрийського ВХПУ.
Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчиняти інше кримінальне правопорушення, а тому немає осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру, а тому такі не можуть забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.
Застосування запобіжного заходу у виді застави до підозрюваного ОСОБА_4 є недоцільним, оскільки останній ніде не працює, а також такий запобіжний захід є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчиняти інше кримінальне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.
Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 не забезпечать запобігання існуючим ризикам, оскільки соціальні зв`язки підозрюваного в місці постійного проживання є недостатньо міцними, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 неодружений, батьків похилого віку не має, а тому, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Ризиками, які дають підстави слідчому судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що підозрюваний раніше не судимий, однак ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2016 року ОСОБА_4 звільнено від покарання у виді 5 років позбавлення волі за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, останній ніде не працює, на шлях виправлення не став та вчинив тяжкий злочин з погрозою застосування насильства. Окрім цього, до суду скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України.
Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.
Наведені підозрюваним ОСОБА_4 аргументи не спростовують висновків суду про необхідність обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи наведене, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, так як злочин вчинено із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про його особу, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, так як злочин вчинено з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я.
Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 184, 193-194, 196-197 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Визначити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 у Львівському слідчому ізоляторі №19 шістдесят днів до 08 грудня 2017 року.

Строк тримання під вартою рахувати з 20 години 30 хвилин 12 жовтня 2017 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1