Номер провадження: 11-сс/785/1335/17
Головуючий у першій інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

При секретарі: ОСОБА_4

Прокурорі: ОСОБА_5

Та адвокаті: ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003344 від 12.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2, 296 ч. 4 КК України -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання о накладенні арешту на автомобіль марки «Hyundai 110», а також на 7 слідів пальців рук та змиви прозорої рідини, строком на два місяці.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, відсутні підстави, передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, Клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначені підстава та мета, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, так як ОСОБА_7 є власницею автомобіля на законних підставах, підозра у вчиненні кримінального правопорушення їй не вручена, він не є доказом злочину, відомості щодо якого внесені в ЄРДР за ознаками ст. 190 ч. 1 КПК України, в клопотанні слідчого та в ухвалі суду не встановлений та не доведений розмір будь-якої шкоди, який би підтверджував необхідність арешту майна, цивільного позов в кримінальному провадженні відсутній.

Заслухавши доповідача, вислухав адвоката, яка підтримала свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував у задоволенні апеляції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 170 арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч. 1, 2 п. 5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та спів розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та надані до нього матеріали провадження, вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на невідповідність клопотання про арешт майна вимогам закону, та безпідставно виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання.

В клопотанні слідчого, в обґрунтування вимог арешту майна зазначено, що 11.07.2017 року о 04:29 годин до ЧЧ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області надійшло від оператора «103» про те, що до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» доставлено ОСОБА_8 , з діагнозом ЗЧМТ, вогнепальне поранення лівої вісочної кості.

Дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2, 296 ч. 4 КК України, 11.07.2017 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, 11.07.2017 року надійшло повідомлення оператора «102» про те, що невстановлена особа, знаходячись по вул. Дніпропетровська дорога, 92, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинив із застосуванням вогнепальної зброї хуліганські дії відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Слідчим проведено огляд місця події, а саме автомобіля «Hyundai 110», який був вилучено.

В клопотанні зазначено, що автомобіль вилучено з метою проведення авто технічної експертизи на предмет виявлення пошкоджень, які були спричинені автомобілю противоправними діями осіб, а також з метою встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не звернув уваги на те, що зазначені в клопотанні прокурора підстави в обґрунтування вимог щодо накладення арешту, підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, а також мають бути перевірені та досліджені слідчим суддею при вирішені питання щодо арешту майна.

З фабули та правової кваліфікації відомостей, внесених в ЄРДР, вбачається, що ОСОБА_7 ніяк не причетна до кримінального правопорушення, ніяких претензій ні до кого не пред`являла.

В клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення можуть зберігати на собі автомобіль, яким чином вони можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з урахуванням того, щодо ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2, 296 ч. 4 КК України.

Таким чином, в клопотанні є загальні посилання на законодавство, яке передбачає підстави для накладення арешту на майно, однак без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших обставин, наявність яких прямо передбачена законом для арешту майна.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя не з`ясував та не врахував питань, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правову підставу для арешту майна , можливість використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні , а також не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для власника майна.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи щодо недотримання при судовому розгляді клопотання слідчого вимог кримінального процесуального закону та невідповідності висновків суду фактичним обставинам, знайшли підтвердження.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи знайшли підтвердження. Відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, ухвала слідчого судді має бути скасована в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону, та постановлена нова ухвала, якою в задоволенні клопотання має бути відмовлено за відсутністю підстав, передбачених 173 КПК України.

Керуючись ст. 376 ч. 2, 404, 405, 419, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 28.07.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003344 від 12.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2, 296 ч. 4 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП України в Одеській області, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003344 від 12.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2, 296 ч. 4 КК України, накласти арешт на речі вилучені під час проведення огляду місця події, а саме: на 7 слідів пальців рук та змиви прозорої рідини, стоком на два місяця.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2