Справа № 629/3155/17
Номер провадження 1-кп/629/393/17
У Х В А Л А
05 жовтня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лозова Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
14 серпня 2017 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали встановлено до 10.10.2017 року.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою, вказуючи на існування ризиків, які послужили підставою обрання даного запобіжного заходу, а саме, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, які не були допитані, переховуватися від суду.
Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечував в повному обсязі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки воно не обґрунтоване та надані докази необхідності продовження запобіжного заходу тримання під вартою. Просила раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є людиною дуже молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не має на меті уникати від кримінальної відповідальності, так як свою вину визнав повністю, щиросердно розкаявся, відсутні підстави, які б вказували на те, що він продовжуватиме свою злочинну діяльність та не буде покидати своє місце проживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, передбачених законом.
Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), ст.ст. 148, 155 КПК України, для обрання або для зміни підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини в справі, а також продовжувати злочинну діяльність.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявлених клопотань, суд вбачає наявність розумної підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому державним обвинуваченням злочину. При цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , суд виходить з того, що існують обставини, які свідчать про те, що маються ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:
- можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину.
- можливість переховування від суду, що підтверджується відсутністю достатньо стійких соціальних зв`язків, не працює, на обліку в центрі зайнятості, як особа, яка шукає роботу не перебував, проживав за рахунок пенсії своєї бабусі та соціальної допомоги на утримання дитини своєї сестри.
Крім цього, судом враховується те, що справа по суті не розглядалася, потерпілі та свідкі не допитувалися, у зв`язку з чим суд з огляду на всю сукупність обставин, зазначених вище, погоджується з доводами прокурора про наявність ризиків за п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником обвинуваченого на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Таким чином, в суду немає підстав вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.
Керуючись ст. 372 КПК України, - суд-
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 задовольнити.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 05.12.2017 року в умовах Державної установи "Харківська установа виконання покарань № 27".
Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня постановлення ухвали, а саме з 05.10.2017 року.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Харківська установа виконання покарань № 27".
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3