233 Справа № 229/1711/15-к
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
підготовчого судового засідання
18 січня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів.
Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження строку обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою оскільки на теперішній час ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.
Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , просили застосувати більш м`який запобіжний захід, наприклад як особисте зобов`язання. Також зазначили, що ОСОБА_5 вже тривалий час знаходиться під вартою.
Крім того, захисник заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України через відсутність формулювання обвинувачення та не розкриття характеру дій обвинуваченого та суті злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 . Зазначив, що обвинувальний акт вже повертався прокурору але нічого не було зроблено.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника ОСОБА_4 .
Також обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про проведення відносно нього психологічної експертизи.
Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання ОСОБА_5 , однак зазначив, що дане клопотання повинно бути заявлене лише на стадії судового розгляду.
Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальні акти з додатками на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Під час дослідженні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено, що як зазначено в обвинувальних актах, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 296, ч.3 ст. 296 КК України.
Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 9) дату та місце його складення та затвердження.
До обвинувального акту додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким, зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.
Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт за ч.2 ст. 186 КК України не відповідає з наступних підстав.
Так, згідно з ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Всупереч вимогам норм чинного законодавства, значну частину обвинувального акту за ч.2 ст. 186 КК України займає виклад фактичних обставин справи, встановлених під час досудового розслідування, при цьому не конкретизовано, в чому саме обвинувачуються ОСОБА_5 , так як даний обвинувальний акт не містить самого обвинувачення.
Ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Так, відповідно до викладеного у обвинувальному акті не з`ясовано, не встановлено та стверджені обставини, які позбавляють обвинуваченого розуміти, які саме його дії сторона обвинувачення кваліфікує як кримінальне правопорушення та у зв`язку з чим, а саме:
- який все ж таки умисел мали ОСОБА_5 та двоє не встановлених в ході досудового слідства осіб, якщо зазначено в обвинувальному акті, що ОСОБА_5 з корисливих мотивів прийняв рішення скоїти відкрите викрадення чужого майна будь-яким способом, про що повідомив двом не встановленим в ході досудового слідства особам, які погодилися йти з ним, тим самим вступивши в попередній злочинний зговір, тобто чи охоплювалися умислом цих двох не встановлених в ході досудового слідства осіб вчинення відкритого заволодіння чужим майном, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;
- органом досудового розслідування з безумовністю не викладено всіх обставин подій, що мали місце 12 квітня 2015 року приблизно о 12.10 год., що відбувались за участю ОСОБА_5 та двох не встановлених в ході досудового слідства осіб, хто з них вчиняв які саме дії, чи розподілялись між ними ролі, та, якщо розподілялись, то яким чином, а також не встановлено, чи охоплювалися умислом двох не встановлених в ході досудового слідства осіб спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілим.
Вказані факти мають істотне значення для кваліфікації дій осіб, що також є обов`язковою вимогою ст. 291 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що за наведених обставин обвинувальні акти підлягають поверненню прокурору як такі, що не відповідають вимогам КПК України.
Розглядаючи питання щодо продовження відносно ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, судове провадження не завершено, строк тримання під вартою закінчується 20 січня 2018 року, а також беручи до уваги те, що у суду відсутні докази, які б свідчили про те, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, а саме, ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На переконання суду, враховуючи викладені обставини, запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.
Зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відносно клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 суд встановив, що воно є передчасним і повинно бути заявлено лише на стадії судового розгляду.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, -
Клопотання прокурора про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 296, ч.3 ст. 296 КК України, терміном по 18 березня 2018 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тримати від вартою в Бахмутському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо проведення відносно нього психологічної експертизи відмовити.
Копію ухвали надіслати/вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів після її оголошення.
Суддя ОСОБА_1