справа №619/2819/17
провадження №1-кп/619/391/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника
потерпілої ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою від 07 вересня 2017 року Дергачівським районним судом Харківської області було призначено у справі підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні у відповідності до ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України суд прийшов до висновку про повернення обвинувального акта прокурору, так як він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті, як обтяжуюча покарання обставина ОСОБА_5 вказано вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та в формулюванні обвинувачення, як передбачено ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України за злочином, у якому підозрюється ОСОБА_5 не вказано про його перебування в момент скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Прокурор ОСОБА_3 проти повернення обвинувального акта заперечувала, просилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, так як обвинувачений підозрюється у скоєнні злочину об`єктом якого є малолітня дитина. Ризики, які мали місце при обранні обвинуваченому запобіжного заходу продовжують існувати, так як перебуваючи на волі він може впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші злочини або ухилятися від суду.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти повернення обвинувального акта прокурору, але категорично заперечував проти продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 , так як існування вищевказаних ризиків прокурор суду не довела. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, родину, трьох дітей на утриманні, тому захисник просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.
Законний представник потерпілої ОСОБА_6 погоджується з думкою прокурора та пояснила, що її донька ОСОБА_7 перенесла психологічний стрес і як наслідок боїться виходити на вулицю.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
На підготовчому судовому засіданні судом було встановлено, що вищевказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, а саме виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У відповідності до ст. 337 КПК України визначено межі судового розгляду, а саме судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. За ч. 3 ст. 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Суд вважає, що вищевказаний недолік не може бути з вищевказаних підстав усунутий в процесі судового розгляду.
Суд, заслухавши клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою та думку осіб, які беруть участь у справі, дійшов до наступного.
Під час судового засідання можуть бути розглянуті клопотання учасників судового провадження щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого.
При цьому ч. 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 11 цього Кодесу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
У ст. 178 КПК України вказані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу і в тому числі однією із обставин є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» від 13 листопада 2007 року)».
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 156 КК України прокурору.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити до 27 жовтня 2017 року. Ухвала може бути оскаржена в частині повернення обвинувального акта прокурора до апеляційного суду Харківської області протягом 7 діб з моменту оголошення ухвали.
Суддя ОСОБА_1