БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04.01.2018
Єдиний унікальний номер 497/1931/17
Провадження № 1-кп/497/24/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.01.2018 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000569 від 29.09.2017 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградне, Болградського району, Одеської області, громадянина України, болгарина за національністю, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 04.08.1997 року,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.ч.1, 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В один із днів з 26 вересня по 28 вересня 2017 року в вечірній час доби (точна дата та час судовим слідством не встановлені), ОСОБА_4 , повертаючись до дому на своєму автомобілі марки ВАЗ 2102 червоного кольору, на перехресті біля домоволодіння АДРЕСА_1 , побачивши на землі загорнутий в три рулони лінолеум, та зупинився біля вказаного домоволодіння.
В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на викрадення чужого майна, а саме трьох рулонів лінолеуму. В подальшому, діючи з умислом, направленим на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переконавшись що його дії ніхто зі сторонніх не бачить, вказані рулони лінолеуму загальним розміром 30 м?, які належать ОСОБА_6 завантажив по черзі в багажний відсік свого автомобіля. В подальшому, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 (одна тисяча) гривен.
Таким чином, по твердженню органу досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Надалі, не зупиняючись на вчиненому, в період часу з 26 вересня по 28 вересня 2017 року, в вечірній час доби (точна дата та час судовим слідством не встановлені), ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , побачив незачинену хвіртку до двору вказаного домоволодіння, в зв`язку з чим у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_4 діючи з умислом, направленим на викрадення чужого майна, з корисних мотивів, переконавшись що його дії ніхто зі сторонніх осіб не бачить, через незачинену хвіртку проник у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , звідки викрав дерев`яне розкладне крісло оббите тканиною.
Після чого разом з викраденим з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши таким чином потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 400.00 (чотириста) гривен.
Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та суду пояснив, що в кінці вересня 2017 року (точну дату він не пам`ятає) в вечірній час доби (було вже темно) він, на своєму автомобілі марки ВАЗ 2102 червоного кольору повертався до дому від товариша, в якого працював, та на перехресті вулиць біля домоволодіння АДРЕСА_2 побачив на землі три рулони лінолеуму, тому і зупинився. Оскільки йому потрібно було до дому лінолеум, він упевнившись, що поряд нікого не має, і що його дії ніхто не побачить, вказані рулони лінолеуму завантажив по черзі в багажний відсік свого автомобіля.
Далі, він побачив незачинену хвіртку в домоволодіння АДРЕСА_2 , куди вирішив зайти, так як думав, що там є ще якесь майно, яке йому б згодилося в господарстві. Через незачинену хвіртку, він ОСОБА_4 проник у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , де наткнувся у дворі на дерев`яне крісло. В цей час в будинку горіло світло, та було видно, що хтось ходить по будинку. Тому він, швиденько взяв крісло, виніс на вулицю, та завантажив у свій автомобіль.
Все це майно привіз до дому, лінолеум вивантажив у дворі, а крісло сховав у сіносховищі, аби ніхто не бачив. На запитання дружини сказав, що лінолеум знайшов, та через декілька днів застелив його в одній з кімнат свого будинку.
У вчиненому щиро кається, дійшов висновків про незаконність своїх дій, запевнив суд, що не буде більше вчиняти протиправних дій.
Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння окрім його особистих визнавальних пояснень, повністю підтверджується:
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.09.2017 року, якою заявник повідомила про те, що 28.09.2017 невстановлена особа з домоволодіння по АДРЕСА_1 викрала майно (а.с.26).
За даним фактом 29.09.2017 року внесено відомості в ЄРДР за №0000569 та розпочато досудове слідство за фактом вчинення злочину за ст.185 ч.3 КК України (а.с.1).
Крім того, відомості про вчинений злочин були внесені в ЄРДР за №0000687 від 29.11.2017 року за попередньою кваліфікацією за ст.185 ч.1 КК України (а.с.48).
На підставі постанови заступника керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури були об`єднані матеріали кримінальних проваджень №0000569 від 29.09.2017 року та № 0000687 від 29.11.2017 року в одне, якому присвоєно номер №0000569 (а.с.49).
Постановою слідчого від 29.09.2017 року заявника ОСОБА_6 , було визнано потерпілою по даному кримінальному провадженню (а.с.28).
Потерпіла ОСОБА_6 , суду пояснила, що фактично вона проживає за іншою адресою, однак доглядає за будинком, що належав матері чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 . 28 вересня 2017 року, після обіду вона в черговий раз прийшла в назване домоволодіння перевірити чи все в порядку, та виявила про відсутність деякого майна, про що повідомила в поліцію. Викраденого майна було набагато більше, а ніж зазначено в обвинувальному акті, але ж у ОСОБА_7 знайшли лише лінолеум, який він вже постелив в кімнаті будинку, та дерев`яне розкладне крісло.
Просила строго не карати обвинуваченого, сподіваючись на те, що він зрозумів наслідки своїх неправомірних дій, так як має двох дітей, та потребу в роботі.
28.09.2017 року було оглянуто домоволодіння потерпілої за адресою: АДРЕСА_1 , де потерпіла вказала на відсутність належного майна (а.с.27).
Згідно протоколу огляду від 25.10.2017 року з домоволодіння ОСОБА_4 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: дерев`яне розкладне крісло обшите тканиною та лінолеум 30 м? (а.с.29, 30-32).
Обвинувачений ОСОБА_4 з добровільної згоди видав працівникам поліції дерев`яне крісло та лінолеум які викрав у потерпілої ОСОБА_6 (а.с.33).
Після огляду вищевказаного майна (а.с.34-35), постановою слідчого від 25.10.2017 року вищевказані предмети були визнані речовими доказами по цьому кримінальному провадженню (а.с.36), які повернуті потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання згідно наданої нею збережувальної розписки (а.с.39).
Згідно висновку спеціаліста ОСОБА_8 від 25.10.2017 року, загальна вартість викраденого майна становить:
- дерев`яного розкладного крісла обшитого тканиною станом на 28.09.2017 становить 400 (чотириста) гривен;
- лінолеуму площею 30 м? станом на 28.09.2017 року становить 1000 (одна тисяча) гривен (а.с.37-38).

07 листопада 2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент, під час якого обвинувачений розказав, та місці вчинення злочинів показав порядок вчинення ним протиправних дій щодо заволодіння чужим майном (а.с.43-44, 45-47).

Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було.
Оцінивши сукупність наведених доказів суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні повністю доведена.
Протиправні дії ОСОБА_4 , правильно кваліфіковані за
- за ст.185 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
- за ст.185 ч.3 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального злочину, особу ОСОБА_4 (а.с.53-54): за місцем проживання характеризується незадовільно, зловживає спиртними напоями, що є причиною сварок в сім`ї, притягувався до адміністративної відповідальності (а.с.59), міцність соціальних зв`язків: проживає разом с дружиною та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58), на «Д» обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с.56-57), займається індивідуально-трудовою діяльністю, тобто працює періодично за наймом у приватних осіб, інші джерела його доходів не відомі, що саме і спонукало до вчинення даного злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.55).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України є: щире каяття, добровільне відшкодування збитків шляхом повернення викраденого.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому в силу ст. 67 КК України відсутні.
Згідно досудової доповіді Болградського районного відділу пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 має середній рівень ймовірності вчинення повторного злочину, головними факторами, які вплинули на вчинення зазначених злочинів, та які можуть спричинити ризик вчинення повторного кримінального злочину, які можуть обумовлювати агресивну поведінку: це не сформованість навичок обвинуваченого щодо контролю емоційного стану, які є небезпечними для окремих осіб. На думку відділу пробації, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства з покладенням на нього певних обов`язків (а.с.17-20).
На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі заявлений не був.
Питання щодо речових доказів по справі вирішити в порядку ст.100 КПК України (а.с36): - дерев`яне розкладне крісло обшите тканиною, лінолеум площею 30 м? вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 згідно наданої нею збережувальної розписки (а.с.39).

Процесуальні витрати відсутні.
Міра запобіжного заходу до ОСОБА_4 не обиралася.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 128, 129, 373 ч.2, 374, 376, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.1, ст.185 ч.3 КК України і на підставі санкцій цих статей призначити йому покарання:
- за ст.185 ч.1 КК України 1 (один) рік позбавлення волі
- за ст.185 ч.3 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6(шість) місяців.
Відповідно до ст.76 ч.1 п.п.1, 2, ч.2 п.2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази: дерев`яне розкладне крісло обшите тканиною, лінолеум площею 30 м? - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1