АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1094/17 Номер провадження 11-кп/786/706/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000179, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, раніше судимого: 1) 07.07.2000 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 141, ст. 44 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна, 26.01.2001 року постановою Полтавського о/с вирок змінено шляхом перекваліфікації з ч. 3 ст. 141 на ч. 3 ст. 140 КК України; 2) 26.05.2004 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 3) 03.03.2009 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 4) 15.11.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 5) 02.11.2016 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, засуджено:
-за ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 02.11.2016 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він, діючи повторно, 20.01.2017 року близько 16 год. 40 хв., із застосуванням спеціально підібраних ним засобів подолання перешкод, шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою взятого із собою зубила, проник всередину будинку АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_9 з метою вчинення крадіжки.

Проте внаслідок фізичної протидії мешканця даного житла ОСОБА_10 , який затримав ОСОБА_7 та забезпечив виклик співробітників поліції, останній з причин, що не залежали від його волі, не зумів залишити місце вчинення кримінального правопорушення та заволодіти майном потерпілого, тобто не вчинив всіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця. При цьому ОСОБА_7 здійснив невдалу спробу втечі, атакувавши ОСОБА_10 із застосуванням аерозольного балончика з препаратом сльозоточивої і дратівливої дії марки «Перець-4».

Довівши свої злочинні дії до кінця ОСОБА_7 міг би спричинити ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 35884,03 грн.

Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 .
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на ст. 162 КК України.

В обґрунтування вимог вказує, що він дійсно проник до будинку, але він не намагався нічого вкрасти, оскільки злякавшись наслідків і не побачивши нічого цінного почав тікати, що підтверджують показання свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 . Зокрема всі речі знаходилися на своїх місцях, а в нього під час огляду не було виявлено речей належних потерпілому.

При цьому, заперечує інкримінування йому спроби викрадення усіх цінних речей у приміщенні.

При призначенні покарання просить врахувати його незадовільний стан здоров`я.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав в ній зазначених, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, у незакінченому замаху на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену з проникненням до житла.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його вина не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, в тому числі показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даних ними в ході судового розгляду, даними протоколів огляду від 20.01.2017 року, 12.02.2017 року, даними протоколів проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , даними висновків товарознавчої та трасологічної експертизи.

Власне, сам обвинувачений в ході судового слідства визнав вину в скоєному, проте під час апеляційного розгляду стверджував, що до будинку проник через відчинене вікно та випадково, помилившись.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця події та даними висновку трасо логічної експертизи, згідно яких встановлено наявність на металевій рамі вікна пошкодження у вигляді віджиму, виявлено та вилучено сумку, в якій знаходилися рукавички з тканини чорного кольору, шапка, окуляри, ніж, металевий предмет схожий на зубило. За даними висновку експерта на наданій на дослідження фотокартці зафіксовано один слід віджиму придатний для ототожнення знаряддя (інструменту) за загальними ознаками (встановлення групової належності). Сліди знаряддя віджиму, що зафіксовані на фотокартках, могли бути залишені, як ділянкою робочої частини зубила, наданим на дослідження, так і іншим схожим за розміром, конструкцією та формою знаряддям (інструментом).

Окрім того, допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_12 інспектор роти в УПП в м.Полтаві, суду пояснив, що прибувши на виклик було виявлено, що мешканцем будинку був затриманий чоловік, який намагався вчинити крадіжку в цьому будинку. При цьому, в кімнаті були помітні ознаки зміни обстановки, а саме були відчинені окремі шухляди та від`єднаний телевізор.

Безпідставним є твердження обвинуваченого і про те, що він не побачивши нічого цінного, злякався наслідків та почав тікати, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами та показаннями свідка ОСОБА_10 .

Таким чином, виходячи із фактичних обставин, встановлених судом, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом за ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
Відповідає вимогам ст.ст.65, 71 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на викладене, саме призначене ОСОБА_7 судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 19 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4