Постанова
Іменем України

15 березня 2018 року

м. Київ
справа № 640/9199/17
провадження № 51-3213 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на ухвалу Апеляційного суду Харківської області, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 . Останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено виконання обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
На вказаний вирок заступник прокурора Харківської області подав апеляційну скаргу.
Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою зазначеного прокурора.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає безпідставним прийняте суддею апеляційного суду рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження через положення п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України та наголошує, що затвердження угоди про примирення є неприпустимим у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України де безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення є авторитет правоохоронного органу і його працівника, здоров`я останнього та його близьких родичів.
Прокурор у ході касаційного розгляду посилаючись на обґрунтованість доводів касаційної скарги, просив її задовольнити.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у форсі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
Як убачається зі справи, вироком Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , відповідно до умов якої, останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено узгоджене вказаними сторонами покарання.
Не погодившись з зазначеним вироком, заступник прокурора Харківської області подав апеляційну скаргу, в якій ставив питання про його скасування з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд встановивши, що прокурором подано апеляційну скаргу з підстав, не передбачених п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України, тобто, апеляційну скаргу подано особою, яка не має повноважень на це, прийшов до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, керуючись положеннями п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком апеляційного суду, оскільки вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК України. Зокрема, відповідно до положень зазначеної статті, прокурор у проваджені на підставі угоди про примирення може оскаржувати таке судове рішення виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
За змістом ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Жодних доводів щодо порушення будь-якої із зазначених умов, необхідних для укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 прокурором в апеляційній скарзі не наводилося, а обґрунтування порушення вимог кримінального процесуального закону, допущених, на думку останнього, судом першої інстанції при ухваленні вироку на підставі угоди, які він вважав істотними, не відносяться до тих, за наявності яких у прокурора були повноваження для оскарження вироку на підставі угоди про примирення. В зв`язку з цим, суддя апеляційного суду дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.
Таке рішення узгоджується також з рекомендаціями Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», відповідно до пункту 22 якої, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК України суд має відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Тому, доводи касаційної скарги прокурора про порушення вимог кримінального процесуального закону при прийнятті суддею апеляційного суду рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження через положення п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України колегія суддів вважає безпідставними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційних вимог прокурора немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Київського районного суду м. Харкова від 12 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3