справа № 462/3326/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 23.04.2010 р. Сихівським районним судом м.Львова за ст..07 ч.2, 309 ч.2 КК України на 5років 6 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання,
у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, якому постановою судді Залізничного районного суду м. Львова було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік, відповідно до якої на останнього були покладені наступні обов`язки: заборона виходу з місця проживання у нічний час з 22.00 год. по 06.00 год.; зобов`язання з`являтись до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області на відмітку два рази на місяць; заборона відвідувати місця де здійснюють продаж спиртних напоїв на розлив; заборона без дозволу ОВС покидати межі м. Львова. Відповідно до довідки про визначення днів відмітки ОСОБА_3 21.10.2016 року було ознайомлено із вказаною постановою та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність у разі порушення адміністративного нагляду. Не зважаючи на встановлені обмеження, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, без дозволу керівництва Залізничного ВП ГУНП у Львівській області, в період часу з 08.02.2017 р. по 12.07.2017 року, самовільно покинув встановлене йому постановою суду місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та ухилявся від явки на реєстрацію у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю, зазначив, що підтверджує обставини скоєння ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що він дійсно в період часу з 08.02.2017 р. по 12.07.2017 року, покинув місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , став проживати за іншою адресою зі своєю співмешканкою, від якої має дитину, на реєстрацію в Залізничний ВП не з`являвся, хоча він був попереджений про покладені на його обов`язки. У скоєному кається, просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що йому інкримінуються, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ст..95 КК України , а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі. За вчинення кримінального правопорушення він повинен нести відповідальність.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його посередню характеристику за місцем проживання , також те, що він визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст..65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого , попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст.395 КК України, тапризначити покарання у виді 2 (двох ) місяців арешту.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: ОСОБА_1