Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/323/18
Провадження №: 1-кп/332/113/18
Вирок
Іменем України
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ;
при секретарі - ОСОБА_2 ;
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
15.08.2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку 1 рік;
04.11.2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений від відбування покарання 17.10.2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році»,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
11 грудня 2017 року, приблизно о 21 годин 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, під приводом скористатися всесвітньою мережею «інтернет», отримав від своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , яка знаходиться на утриманні своєї матері ОСОБА_5 , у тимчасове користування належний її матері мобільний телефон «Meizu M3 Note 16GR Silve White» у корпусі сірого кольору, вартість якого складає 2999,17 гривень, в якому знаходилась карта пам`яті «Micro SD», ємкістю 2 Gb та сім-картка оператора «Київстар» на рахунку якої грошових коштів не було, які не представляють матеріальної цінності для потерпілої. Отримавши від своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , належний її матері вказаний мобільний телефон, приблизно о 23 годині 20 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом неповернення його власнику, ОСОБА_4 , розпорядився зазначеним телефоном на свій розсуд, заволодівши таким чином чужим майном, чим спричинив ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на загальну суму 2999 гривень 17 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому злочині визнав повністю та суду пояснив, що ввечері 11.12.2017р. до нього додому прийшла його донька ОСОБА_6 . Оскільки в нього були фінансові проблеми, він вирішив взяти телефон у доньки та здати його в ломбард, щоб погасити свої борги. З цією метою він в той день попросив у доньки телефон та пообіцяв його повернути на наступний день. Але натомість, він відніс телефон доньки до ломбарду «Карат», який знаходиться на зупинка транспорту «Кінцева» на Павло-Кічкасі, де здав телефон доньки та отримав за нього 1600 гривень, які витратив на власні потреби. Він знав, що цей телефон доньці придбала його колишня дружина мати дівчинки, ОСОБА_5 . Але збитки потерпілій та дитині не погасив.
Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила покази обвинуваченого та пояснила, що 11.12.2017р. її донька ОСОБА_6 прийшла в гості до бабусі та до свого батька в гості, яким є обвинувачений ОСОБА_4 , та залишилась в них ночувати. Незадовго до цього вона придбала в кредит своїй доньці телефон «Meizu» сірого кольору за 2999,17 гривень, кредит за який сплачує до цього часу. На наступний день 12.12.17р. її донька подзвонила потерпілій з телефона матері потерпілої та повідомила, що батько взяв на деякий час її телефон та обіцяв його повернути. Але в подальшому ОСОБА_4 так мобільний телефон і не повернув, тому вона була змушена звернутись до органів поліції. Обвинуваченого просить покарати на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерплої та дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд вважає пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання і дані характеризуючи особу обвинуваченого.
Враховуючи характер і ступінь тяжкості злочину, скоєного обвинуваченим, який є злочином середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше судимий, судимість за вироком від 15.08.2016р. не погашена, від покарання за вироком від 04.11.16р. звільнений внаслідок амністії, за останньою судимістю з місць позбавлення волі звільнився 17.10.2017р. та знову вчинив корисливий злочин, має постійне місце проживання, офіційно не працює та легальних доходів не має, збитки від злочину не погасив, хоча суд відкладав розгляд справи перед дебатами для вирішення цього питання, думку потерпілої, яка просить покарати обвинуваченого на розсуд суду, враховуючі обставини злочину, який вчинено з використанням довіри своєї неповнолітньої дитини, суд вважає, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, отже він є особою зі стійкою антисоціальною направленістю, тому виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.190 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України. Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому до набуття чинності вироку суд вважає за необхідним залишити без змін у вигляді домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у вигляді ДВОХ років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання з моменту приведення вироку до виконання.
- Всі договори, додаткові угоди та чеки, оформлені з ПП « ОСОБА_7 і компанія «Ломбард Капітал», які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження,
- Сім-карту карту пам`яті «Micro SD» ємкістю 2 Gb та чехол рожевого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 залишити власнику в користування.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у залишити без змін у вигляді домашнього арешту.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1