Справа № 303/7139/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

02.01.2018 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю володільця майна ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження 11-сс/777/35/18 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2017 року,
в с т а н о в и в :
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчим та прокурором не доведено існування обгрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю будь-яких даних стосовно спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Також в ухвалі зазначено, що транспортний засіб автомобіль "Renault Kangoo" реєстраційний номер НОМЕР_1 , оглянутий судовим експертом із застосуванням відео зйомки, а тому відсутня необхідність його подальшого тримання під арештом на випадок проведення судової експертизи. Крім того, 15 грудня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з приводу виплати страхового відшкодування на підставі полісу № АК/ 4960868 від 17.02.2017 року, а тому у разі подання потерпілим цивільного позову, відшкодування шкоди буде проведено зазначеною страховою компанією. Також слідчим суддею зазначено, що довготривале тримання транспортного засобу на вулиці без систематичного технічного огляду та щоденної експлуатації також може призвести до негативних наслідків для транспортного засобу та для володільця (власника) майна, призводять до погіршення загальноготехнічного стану автомобіля та негативно вплине на його ринкову вартість. Враховуючи викладене слідчий суддя прийшов до висновку, що потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна ОСОБА_8 та володільця майна ОСОБА_5 , тому відповідно до вимог ст.173 КПК України у задоволенні клопотання про арешт майна відмовив.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від18 грудня 2017 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого. Вважає прийняте слідчим суддею рішення незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що на момент розгляду клопотання існували підстави та розумні підозри вважати, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні №0001347, відтак й існували ризики його подальшого приховування, пошкодження, зникнення, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження тощо, тому, на думку апелянта, слідчим суддею безпідставно відмовлено в арешті зазначеного в клопотанні слідчого майна. Також зазначає про передчасність висновку слідчого судді про необгрунтованість підозри за ч.1 ст.286 КК України за відсутності даних стосовно спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки потерпілий наразі знаходиться на лікуванні, після завершення якого та призначення судово-медичної експертизи стороною обвинувачення буде підтверджена ступінь отриманих потерпілим тілесних ушкоджень. Також звертає увагу на відсутність в матеріалах провадження яких-небудь матеріалів відеозйомки транспортного засобу, проведеної судовим експертом, який до того ж не відноситься до осіб, що здійснює збирання доказів та їх оцінку, відтак посилання в ухвалі на такий огляд як на підставу для відмови в задоволенні клопотання є також необгрунтованим.
Прокурор в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора, належно повідомленого, не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна ОСОБА_5 про безпідставність поданої прокурором апеляції та залишення ухвали слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Висновки слідчого судді про відсутність передбачених ст..170 КПК України, підстав для накладення арешту на майно, що було вилучено 14.12.2017 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної події, що мала місце на автодорозі М06 Київ-Чоп в напрямку з м.Ужгород в м.Мукачево, неподалік с.Ракошино Мукачівського району, а саме: на автомобіль марки "Renault Kangoo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 та яким на момент ДТП керував ОСОБА_5 , відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовані на вимогах закону.

Із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001347 від 15.12.2017 року. В ході досудового розслідування встановлено, що 14.12.2017 року біля 14-ої години ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки "Renault Kangoo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М06 Київ-Чоп в напрямку з м.Ужгород в м.Мукачево, неподалік с.Ракошино, не врахував дорожню обстав ноку, швидкість та дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду в попутному з ним напрямку марки «УАЗ АС U 39095 ВП6», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , що призвело до виїзду вказаного автомобіля за межі проїжджої частини, де той і перекинувся. В результат ДТП пасажир автомобіля марки «УАЗ АС U 39095 ВП6», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови, а водій цього автомобіля ОСОБА_9 - тілесні ушкодження у виді забійного садна чола. Водій автомобіля марки Renault Kangoo", р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у виді: забою грудної клітки, перелом кісток носа, ЗЧМТ, струс головного мозку. 14.12.2017 року в ході огляду місця ДТП, транспортний засіб марки Renault Kangoo", р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 був вилучений, як такий що є знаряддям злочину і має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Однак, згідно вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, або набуте злочинним шляхом тощо. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 319 КК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зазначених норм КПК України, повинен врахувати також правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненніособою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Як видно з матеріалів провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст..ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчим доводи про накладення арешту на майно, та прийшов до вірного висновку про відсутність, на момент розгляду клопотання, обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з відсутністю належних доказів підтвердження спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника та володільця майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що обмеження права власності є недопустимим, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст..ст.170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Наведені в апеляції прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого цією ухвалою відмовлено.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2017 року про відмову в накладенні арешту на автомобіль марки "Renault Kangoo", реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: