Справа № 214/3751/17
1-кп/214/601/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

її представника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

її захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, маючої загальну середню освіту, одруженої, маючої трьох неповнолітніх дітей, непрацюючої, перебуваючої у відпустці по догляду за дитиною, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2017 року, приблизно о 20 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючі автомобілем марки VOLKSWAGEN PHAETON 5, р/н НОМЕР_1 , рухалась по освітленій зовнішнім освітленням проїзній частині дороги на бульв. Вечірньому з боку вул. Івана Бикова в напрямку вул. Івана Авраменка в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.

У цей час, попереду по ходу руху вказаного автомобіля, навпроти будинку №18 на бульв. Вечірньому, з лівого краю дороги, у невстановленому для переходу місці на проїзну частину вийшов пішохід ОСОБА_4 та почав перетинати її зліва направо.

Водій ОСОБА_6 , виявивши пішохода, який рухався по проїзній частині до смуги руху керованого нею автомобілю, повинна була розцінити його дії як небезпеку для руху та негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування гальмування з моменту виявлення пішохода, що вийшов на проїзну частину, мала об`єктивну можливість уникнути настання ДТП та її наслідків в будь-якому вигляді, але проявила неуважність до дорожньої обстановки та із запізненням застосувала гальмування, чим порушила правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п. п. 1.5., 2.3. б), 12.3, 1.10. Правил дорожнього руху України, згідно яких:

- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні створювати небезпеку … для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ...»;

- «12.3. У разі виникнення небезпеки для руху…, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу …»;

- «1.10. Небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкту, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її)…, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися…».

У процесі несвоєчасно застосованого гальмування водій ОСОБА_6 допустила наїзд керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер.

Згідно висновку автотехнічної експертизи №8/10.1/140 від 23.06.2017 року, в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем марки VOLKSWAGEN PHAETON 5, р/н НОМЕР_1 , убачаються невідповідності вимогам п. 12.3. ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_4 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №58 від 10.01.2017 року, смерть ОСОБА_4 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку.

Таким чином, між порушенням ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. п. 12.3. Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричинення смерті потерпілому ОСОБА_4 є прямий причинний зв`язок.

Своїми діями ОСОБА_6 учинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачена повністю визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушеннята підтвердила всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, показала, що 05 січня 2017 року, приблизно о 21 годині, коли вона, керуючі автомобілем марки VOLKSWAGEN PHAETON, рухалась по проїзній частині дороги на бульв. Вечірньому в м. Кривому Розі, на дорогу вийшов пішохід, який раптом прискорив свій рух, тому вона просто не встигла своєчасно загальмувати, при цьомуу вчиненому щиро розкаялась, просила суд не карати її суворо та не позбавляти права керування транспортним засобом, пояснила, що вона вчинила злочин ненавмисно, що дуже жалкує з приводу вчиненого та зробила для себе належні висновки, що вона повністю відшкодувала потерпілій завдану злочином шкоду, а також просила суд застосувати до неї положення Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має трьох неповнолітніх дітей.

Окрім показань обвинуваченої, судом досліджені письмові документи, які задовільно її характеризують за місцем проживання, підтверджують відсутність у неї судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачена під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, а також відповідні документи, які підтверджують наявність у обвинуваченої трьох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим вона має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, а також відсутність з боку потерпілої до неї будь-яких претензій у зв`язку з відшкодуванням обвинуваченою шкоди (а.с.137-148).

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, отримавши на це згоду всіх учасників судового провадження, дослідив наступні докази: показання обвинуваченої та письмові документи кримінального провадження, які характеризують її особу, визнавши у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченої та всіх учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, впевнився у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є закінченим необережним тяжким злочином проти безпеки руху, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді позбавлення життя потерпілого ОСОБА_4 , наявність матеріальної та моральної шкоди, особисте ставлення обвинуваченої до вчиненого, її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, особу обвинуваченої, яка за місцем свого проживання характеризується задовільно, раніше не судима, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, одружена, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, повністю відшкодувала завдану шкоду потерпілій, ставлення самої потерпілої до обвинуваченої, яка підтвердила обставини відшкодування їй з боку обвинуваченої завданої злочином шкоди, просила суворо не карати обвинувачену та застосувати до неї положення Закону України «Про амністію».

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, визнаються щире каяття останньої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, в судовому засіданні не встановлено.

Отже, суд, ураховуючи всі викладені обставини, вважає, що обвинуваченій повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, а також уважає за можливе не позбавляти обвинувачену права керувати транспортними засобами, звільнивши обвинувачену від кримінальної відповідальності згідно Закону України «Про амністію в 2016 році».

Згідно п. «в» ст. 1, ст. ст. 9, 10, 13 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII, який набрав законної сили, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Амністія не застосовується до осіб, яких, зокрема, засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (ч. 2 ст. 286 КК України 2001 року)

Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого та його захисника.

Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Отже, обвинувачена є особою, що вперше вчинила злочин, який, згідно ст. 12 КК України, є необережним тяжким злочином, не перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та до набрання цим Законом чинності, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких не позбавлена батьківських прав, прокурор, захисник та обвинувачена просили суд застосувати до неї амністію, звільнивши її від покарання за вчинений злочин, а тому обвинувачена підлягає звільненню від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченої процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої у виді особистого зобов`язання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 2226 грн. 60 коп. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертизи.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки VOLKSWAGEN PHAETON 5, р/н НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 09.02.2012 року належить на праві приватної власності ОСОБА_11 .

Речові докази носій електронної інформації, на якому міститься відеофайл з відеозаписом обставин ДТП, залишити в матеріалах справи, автомобіль марки VOLKSWAGEN PHAETON 5, р/н НОМЕР_1 , який зберігається на території Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, повернути законному володільцю після набранням вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .