Придніпровський районний суд м.Черкаси
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації

Черкаської виправної колонії ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, освіта середня спеціальна, засуджений:

-23.03.2012 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-28.03.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2012 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2014 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014 року змінено вважати засудженим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2012 року та остаточно призначено покарання 6 років позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.

-15.04.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2012 року та остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі;

-26.06.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014 року та 15.04.2014 року і остаточно визначено до відбуття 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року в строк відбутого покарання у виді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 28.03.2014 року по 04.08.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі в Черкаській виправній колонії (№62). Засуджений 28.03.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва зміненим ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2014 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2012 року та остаточно призначено покарання 6 років позбавлення волі.

15.04.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 23.03.2012 року та остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

26.06.2014 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за вироком Подільського районного суду м. Києва від 28.03.2014 року та 15.04.2014 року і остаточно визначено до відбуття 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року в строк відбутого покарання у виді позбавлення волі зараховано термін попереднього ув`язнення з 28.03.2014 року по 04.08.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку покарання 28.03.2014 року. Кінець строку покарання 20.11.2019 року.

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання мотивуючи це тим, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки характеризується позитивно та своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник ЧВК (№62) у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вважаючи, що засуджений ще не довів своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки за час відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, мав чотири стягнення та два заохочення. Однак з липня 2017 року засуджений відмовився працювати.

Судове засідання проведено за відсутності засудженого ОСОБА_5 , оскільки він подав заяву з проханням розглядати його клопотання без його участі.

Суд, заслухавши прокурора, представника ЧВК (№62), вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і беззаперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків покладених на нього нормативно-правовими актами. Вона передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих чи не погашених заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи. Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків завданих злочином.

Як вбачається з матеріалів подання та особової справи засуджений ОСОБА_5 під час утримання в СІЗО м. Києва допустив порушення вимог режиму утримання, за що мав одне стягнення. До праці не залучався, заохочень не мав.

Відбуваючи покарання в Черкаській виправній колонії ОСОБА_5 з 28.03.2014 року має три стягнення 19.11.2014 року, 01.04.2015 року, 30.12.2015 року та два заохочення - 08.12.2016 року та 31.03.2017 року за сумлінне ставлення до праці. Характеризується посередньо.

З 12.08.2016 по 02.07.2017 року був працевлаштований на виробництві установи, однак на даний час виключений із рознарядки виходу на роботу, у зв`язку із небажанням працювати.

За таких обставин суд приходить до висновку, що на даний час ОСОБА_5 не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять стабільно позитивного характеру та не дають правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1