Справа № 359/140/18
Провадження №1-в/359/138/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника БВК-119 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції з Бориспільською БВК-119, заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

15.02.2018 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений свою заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник БВК відносно задоволення заяви заперечував, оскільки засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не став на шлях виправлення та за весь період відбування покарання не мав жодного заохочення.

Ознайомившись із думкою засудженого, представника колонії та прокурора, клопотанням та особовою справою засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається із особової справи, ОСОБА_4 засуджено вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.11.2015 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.03.2015 року у виді 3 місяців позбавлення волі та невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.02.2015 та ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна та штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02.02.2015 ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст. 289, ст. 69 КК України штрафу у розмірі 850 грн.
Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.03.2015 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.04.2016 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.11.2015 року та ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.03.2017 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.11.2015 та ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 09.06.2017 вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.03.2017 залишено без змін.
Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.03.2017 набрав законної сили 09.06.2017.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Однак з характеристики з місця відбування засудженим покарання вбачається, що ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі знаходиться з 13.08.2015. Під час знаходження в Чернігівському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 21.09.2017. За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мав. Засудженому було запропоновано бути працевлаштованим на виробництві, однак останній відмовився у зв`язку з небажанням працювати. Не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє розумну соціальну-корисну активність в організації їх роботи. Засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення та до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 289 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання, а тому застосування по відношенню до нього умовно дострокового звільнення від відбуття покарання є передчасним.

За наведених обставин у суду відсутні підстави для задоволенні клопотання.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1