У Х В А Л А
Іменем України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Козятин Вінницької області, громадянин України, українець, який має вищу освіту, перебуває у шлюбі, пенсіонер, зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч. 2 ст. 3641, , ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, -
До Шевченківського районного суду м.Києва 15.09.2014 надійшло погоджене з прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави.
На обґрунтування клопотання зазначено, що 06.09.2014 гр. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 3641, ч.4 ст.190, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, які вчинені за наступних обставин.
Згідно із протоколом загальних зборів членів благодійної організації «Благодійний фонд інвалідів та сиріт» (далі Організація) №02/02 від 02.02.2011 ОСОБА_5 призначений ліквідатором Організації та, виконуючи свої функції, отримав від Президента організації поточну документацію.
При цьому в невстановлений слідством день та час, перебуваючи у невстановленому місці, вивчаючи документацію Організації, дізнавшись про наявність боргових зобов`язань у Організації перед ОСОБА_7 , а також про придбання приміщення за адресою: АДРЕСА_2 - нежилі приміщення (в літ А) з № 1 по № 9 групи приміщень № 13 загальною площею 72,40 кв. м., у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний намір, направлений на зловживання своїми повноваженнями щодо управління справами Організації з метою отримання неправомірної вигоди.
Так, протягом липня 2013 року ОСОБА_5 шляхом введення в оману керівників БО «Фонд сприяння захисту інвалідів, дітей та сиріт» про дійсність своїх намірів та наданих йому повноважень, а також шляхом внесення завідомо неправдивих даних до видаткового касового ордеру БО «Фонд сприяння захисту інвалідів, дітей та сиріт» від 25.07.2013, а також до прибуткового касового ордеру № 1 від 25.07.2013, виданого на ім`я БО «Фонд сприяння захисту інвалідів, дітей та сиріт», заволодів грошовими коштами БО «Благодійний фонд інвалідів та сиріт» на суму 471 600 грн.
В подальшому, після отримання грошових коштів в сумі 471 600 грн. ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду БО «Благодійний фонд інвалідів та сиріт» на суму 471 600 грн., що на момент вчинення кримінального правопорушення у 250 разів перевищувала неоподаткований мінімум доходів громадян.
У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши, що клопотання є необґрунтованим, підозрюваний інкримінованих йому злочинів не вчиняв, отримані ним кошти в сумі 471 600 грн. повністю витрачені ним на погашення кредиторської заборгованості. Підозрюваний зацікавлений у доведенні своєї невинуватості, тобто не має наміру ухилятися від слідства та суду.
Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.
Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити, чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися застосування запобіжних заходів, складає суттєву частину гарантії від безпідставних примусових заходів. Обґрунтованою є підозра у вчиненні кримінального злочину, яка передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.
З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив інкриміновані йому діяння.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Оцінюючи ймовірність того, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя критично ставиться до обґрунтування стороною обвинувачення зазначеного ризику, оскільки фактичне проживання підозрюваного за межами м. Києва та Київської області не є підтвердженням існування зазначеного ризику. Будь-яких інших доводів на користь вказаного слідчим не наведено.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного іншим чином перешкоджати кримінальному провадження, слідчий суддя приймає до уваги, що всупереч положенням ст.184 КПК стороною обвинувачення не викладено обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність даного ризику. Матеріали клопотання також не містять даних, якими б підтверджувалося зазначене припущення органу досудового розслідування.
На слідчого п.3 ч.1 ст.194 КПК також покладений обов`язок довести недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Обґрунтовуючи зазначену обставину, слідчий помилково послався на неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тоді як даний запобіжний захід є більш суворим відносно запропонованої слідчим застави.
Таким чином, клопотання в даній частині також є необгрутнованим.
Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст. 194 КПК.
Відповідно до ч.3 ст.194 КПК слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 ч.1 даної статті, але не доведе обставини, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст.194 КПК.
Слідчим суддею приймаються до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. репутація підозрюваного, вік, наявність утриманців, відсутність судимостей, міцність соціальних зв`язків.
Сукупність зазначених обставин приводить до висновку про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладанням певних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-180, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя
У задоволені клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного такі обов`язки:
- прибувати до слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 , старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_3 за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання за адресою - АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;
Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків встановити по 15 листопада 2014 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1