АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/3225/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1387/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження № 0001517 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ., раніше судимого:
- 14.08.1990 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.143 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 05.01.1994 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 30.10.1996 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 11.05.2000 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 13.12.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 31.10.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 29.12.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджений
- за ст.15 ч.2, ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначено покарання ОСОБА_7 у виді 6 років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного по даному вироку покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2014 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_7 22.05.2016 року приблизно о 12-00 годині, маючи намір на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, зайшов у двір за адресою: АДРЕСА_2 , що належить гр. ОСОБА_10 , під приводом пошуку найманого житла. Так, ОСОБА_7 впевнився, що у дворі нікого не має, зайшов у будинок, тим самим проник у житло. Маючи намір на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав гаманець з грошима в сумі 343 грн., який знаходився у сумці потерпілої ОСОБА_10 на комоді в кімнаті. Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник з викраденими грошима, якими не встиг розпорядитися, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 343 грн. 00 копійок.
Крім того, 22.05.2016 року приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, зайшов у двір за адресою: АДРЕСА_3 , що належить гр. ОСОБА_11 , під приводом пошуку найманого житла. Так ОСОБА_7 впевнився, що у дворі нікого не має, зайшов у будинок, тим самим проник у житло. Перебуваючи у будинку, ОСОБА_12 через коридор та залу пройшов до спальної кімнати, де побачив сумку в якій знаходився гаманець належний потерпілій ОСОБА_13 . Маючи намір на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, та вважаючи, що мешканці будинку відсутні, з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 таємно викрав гроші у сумі 200 грн. з гаманця потерпілої ОСОБА_13 , що лежав в сумці. Маючи намір залишити місце вчинення злочину, ОСОБА_7 попрямував до виходу з будинку, де був виявлений потерпілою ОСОБА_14 , яка покликала на допомогу сусідів та бігла за ним, намагаючись його затримати. ОСОБА_7 був затриманий гр. ОСОБА_15 , який його утримував до приїзду поліції. Після приїзду працівників поліції у ОСОБА_7 було вилучено викрадені грошові кошти потерпілої ОСОБА_16 у сумі 200 грн. наступними купюрами: 1 купюра номіналом 100 грн., 2 купюри номіналом - 50 грн., та грошові кошти в сумі 343 грн., викрадені ОСОБА_7 в будинку потерпілої ОСОБА_10 22.05.2016.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з неповнотою як судового так і досудового слідства. В обґрунтування посилається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази його вини та крадіжку він не скоював, що підтверджується відсутністю відбитків його пальців. Також вказує на те, що під час досудового слідства було порушено його право на захист.
-захисник ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.3 ст.185, с.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України виправдати за недоведеністю складу злочину, що інкримінує орган обвинувачення. В обґрунтування посилається на неповноту судового розгляду та порушення права на захист під час досудового слідства. При цьому зазначає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду з потерпілою ОСОБА_17 могли б бути кваліфіковані лише за ч.1 ст.162 КК України, а знаходження обвинуваченого в домоволодінні ОСОБА_10 взагалі нічим не підтверджено. Не перевірив суд і покази ОСОБА_7 щодо наявності у нього грошових коштів в сумі 600 гривень, які вранці 22.05.2016 року йому надала матір.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджує докази , що не досліджувались судом першої інстанції , у випадках , визначених цією статтею. Доводів щодо наявності підстав для повторного дослідження обставин, встановлених судом першої інстанції сторонами не заявлено.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив обставини справи і дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись із висновками суду, та, не визнавши себе винним, обвинувачений при апеляційному розгляді заперечував факт крадіжки ним грошових коштів у потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_18 .. На підтвердження своїх доводів вказав, що крім показів потерпілих немає жодних доказів його винуватості. Крім того зазначає, що під час розслідування справи на нього здійснювався моральний тиск з боку оперативників. Все це свідчить про обвинувальний ухил суду, який не надав критичної оцінки всім дослідженим по справі доказам.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 22.05.2016 року близько 12 години 00 хвилин вона знаходилася за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , і побачила, що до неї в помешканні знаходиться раніше незнайомий їй обвинувачений ОСОБА_7 у якого вона запитала, що він робить у неї вдома, на що він відповів, що він шукає якусь людину. Після чого вона обвинуваченого ОСОБА_7 виштовхала зі свого помешкання, а потім лише побачила, що в неї в її сумці відсутній гаманець з грошима. В гаманці були грошові кошти в сумі 343 гривень 00 копійок та банківській картки.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 пояснила, що 22.05.2016 року після 12 год. 00 хв. вона, зайшовши з огороду в будинок з відром в руках, побачила раніше невідомого їй обвинуваченого ОСОБА_7 , який зайшов в будинок без запрошення. Він стояв біля софи де спала її 12 річна донька ОСОБА_19 . Вона в обвинуваченого ОСОБА_7 запитала, що він робить в її помешканні, на що він відповів, що шукає якогось ОСОБА_20 . Після чого, вона провела обвинуваченого ОСОБА_7 до входу в будинок і почала кричати, щоб хоча б хтось почув її крики. Вона кричала сусідам, щоб вони викликали поліцію, а обвинувачений ОСОБА_7 відштовхнув її і побіг до фіртки. Після чого, вона побігла за ним по вулиці, щоб затримати його. Обвинуваченого ОСОБА_7 затримав ОСОБА_15 і привів його у її двір і тримав до приїзду поліції. Потім вона перевірила свій гаманець, який був у спальні, та виявила відсутність грошей на суму 200 гривень, про що повідомила працівників поліції.
Судом не встановлено даних, які вказують на обмову обвинуваченого потерпілими, а тому їх покази визнано достовірними.

Крім того, зазначені покази узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами:

- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 22 травня 2016 року та фототаблиці до нього, в ході якого було оглянуто будинок ОСОБА_10 за адресою : АДРЕСА_2 (а.к.п.12-15).
- даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 22 травня 2016 року та фототаблиці до нього, в ході якого було оглянуто будинок ОСОБА_14 за адресою : АДРЕСА_2 (а.к.п.16-22).
- змістом протоколу огляду речей від 23 травня 2016 року, в ході якого були оглянуті вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти номіналом 200 грн. ЕШ 4578095; 100 грн. Е66869140; 50 грн. КР 6071618; 50 грн. КА 8356287; 50 грн. КЯ 7279445; 50 грн. СГ 9266602; 20 грн. - №ПГ 3440427; 5 грн. СЗ 33274963; 5 грн. ПД 7239693; 5 грн. СЕ 5906726; 2 грн. РТ 8201748; 2 грн. РГ 757942; 2 грн. СИ 4514975; 1 грн. ГШ 277334; 1 грн. КГ 3773576 (а.к.п. 28).
Грошовими коштами на загальну суму 543 гривень 00 копійок, які залучені до матеріалів справи у якості речових доказів.
Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_7 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнавав. Поясняв суду, що він того дня підшуковував житло для оренди в приватному секторі і ніяких крадіжок він не вчиняв. Потерпілу ОСОБА_10 взагалі не бачив. Гроші в сумі 600 гривень 22.05.2016 року йому дала матір ОСОБА_21 .
З метою перевірки пояснень обвинуваченого щодо наявності у нього власних грошових коштів за ініціативою сторони захисту до суду викликалась свідок ОСОБА_21 , яка від дачі показів відмовилася на підставі ст.. 63 Конституції України.
Аналізуючи в сукупності всі досліджені докази, суд першої інстанції визнав необґрунтованою версію обвинуваченого . Колегія суддів погоджується з правильністю цього висновку, оскільки 22.05.2016 року ОСОБА_7 заходив в домоволодіння, власники яких не давали оголошень про сдачу житла в найм, сума грошових коштів, вилучених у нього не збігається із сумою, яку він начебто отримав від матері. Натомість кількість купюр, їх номінали та загальна сума співпадає із показами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 про кількість викрадених у них коштів. Саме потерпілі вказали на ОСОБА_7 як на особу, що вчинила злочин.
Апеляційним судом досліджено надані стороною обвинувачення докази добровільної відмови підозрюваного ОСОБА_7 від правової допомоги захисника під час досудового розслідування. Скарги на незаконні дії працівників поліції та психологічний тиск підозрюваний не подавав. Колегія суддів звертає увагу, що запобіжні заходи щодо нього органом досудового слідства не обирались, а за його клопотанням суд залучив захисника для захисту інтересів ОСОБА_7 під час судового розгляду. З огляду на це, доводи обвинуваченого про порушення його права на захист та будь-який незаконний вплив є безпідставними.
Досліджені і перевірені судом докази у справі, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_7 у вчиненому є узгодженими, співпадають між собою та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
При цьому колегія суддів погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду таємного викрадення грошових коштів, які належать ОСОБА_10 , суд кваліфікує за ст. 185 ч.3 КК України, а по епізоду таємного викрадення грошових коштів, які належать ОСОБА_13 за ст. 15 ч.2, ст.. 185 ч. 3 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особи обвинуваченого, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується незадовільно, неодноразово засуджений за скоєння корисливих умисних кримінальних правопорушень проти власності, скоїв кримінальні правопорушення в період випробувального терміну, з урахуванням обтяжуючої покарання обставини- рецидиву злочинів та відсутності пом`якшуючих обставин, суд першої інстанції правильно обрав ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Однак остаточне покарання, визначене судом за сукупністю злочинів та сукупністю вироків ( ст.ст. 70,71 КК України), хоч і не виходить за межі, встановлені для даного виду покарання, проте, на думку колегії суддів, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, про що свідчить спосіб вчинення злочинів і ступінь тяжкості їх наслідків.
Тому колегія суддів, керуючись положеннями ч.2 ст. 404 КПК України, приймає рішення про зміну вироку із пом`якшенням призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання. При цьому колегія суддів , призначаючи покарання за сукупністю злочинів , вважає необхідним застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Процесуальних порушень, що тягнуть безумовне скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_7 засудженим
- за ст.15 ч.2, ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 грудня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України ( в ред.. 26.11.2015 року)зарахувати час перебування під вартою ОСОБА_7 із 28.03.2017 року по 20.06.2017 року в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , а з 21.06.2017 року до 07.09.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі .

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді -