Справа № 279/3183/15-к
Номер рядка звіту 55
номер провадження 1-кп/279/13/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2018 р. Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шаргород Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не інваліда, на утриманні осіб не має, раніше судимого: 26.05.2014 року вироком Яворівського районного суду Львівської області за ст.ст.407 ч.2,75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ст.407 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
13.12.2013 року солдат ОСОБА_4 , був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
16.08.2014 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 був переведений на строкову військову службу та зарахований до списків частини, призначений на посаду пожежника пожежної роти.
Згідно ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст.1,2 Закону України "Про військовий обов"язок і військову службу" визначають, що військовий обов`язок, встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та ухилитися від військової служби.
Так, 22.11.2014 року приблизно о 09.00 год. солдат ОСОБА_4 отримав звільнення з військової частини до 18.00 год. - 23.11.2014 року для зустрічі з рідними.
Однак, о 18.00 год. - 23.11.2014 року, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.17,65,67 Конституції України, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилення від проходження строкової військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити строкову військову службу, без дозволу командування та поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та нез`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 зі звільнення з частини, та до 03.12.2014 року проводив час на власний розсуд, службові обов`язки за посадою пожежника пожежної роти військової частини НОМЕР_2 не виконував, тривалістю понад три доби, але менше місяця.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе визнав повністю, розкаявся у скоєному та дав показання, що все відбувалось саме так, як зазначено в обвинувальному акті. Шкодує, що так сталося, просив суворо не карати та застосувати Закон України "Про амністію у 2016 році".
У зв`язку з повним визнанням обвинуваченого своєї вини у вчиненні злочину, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і що сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин та кваліфікує його дії за ст.407 ч.1 КК України, які виразились в тому, що будучі військовослужбовцем строкової служби, нез"явився вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини тривалістю понад три доби, але не більше місяця.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Як особа ОСОБА_4 молодого, працездатного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, на спеціалазовних обліках не перебуває, зі слів працює неофіційно, одружений, являється учасником бойових дій, на утриманні осіб не має, злочин вчинив в період іспитового строку.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу винного, його відношення до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставин,що обтяжують покарання, що ОСОБА_4 вчинив злочин під час іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду, йому може бути обрано покарання лише пов`язане з ізоляцією від суспільства, відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі, з частковим приєднанням покарання, призначеного вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2014 року, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки злочин за вчинення якого ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності є середньої тяжкості, він являється учасником бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_3 видане 22.02.2016 року), то він, за його згодою, підлягає звільненню від відбування покарання відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у виді домашнього арешту припинив свою дію 01.10.2016 року.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст.407 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2014 року і остаточно для відбування ОСОБА_4 визначити покарання за сукупністю вироків 2 роки 2 місяці позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у виді домашнього арешту припинив свою дію 01.10.2016 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1