Код суду 233 Справа № 233/4665/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000914 від 01 серпня 2017 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, не одруженого, студента 4 курсу Донецького національного технічного університету, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
01 серпня 2017 року, приблизно об 11.55 год., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по проїжджій частині вул. Громова м. Костянтинівка Донецької області за напрямком руху з боку вул. Леваневського у бік вул. Європейської м. Костянтинівка Донецької області.
В цей же час, попереду автомобіля «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , навпроти будинку № 26 по бул. Космонавтів м. Костянтинівка Донецької області, на проїжджу частину вул. Громова вийшла пішохід ОСОБА_4 , яка стала переходити дорогу у бік зупинки громадського транспорту, розташованої з протилежної сторони дороги.
Водій ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті і рухаючись у вказаному напрямку із швидкістю не менш 62-65 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України, де сказано: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», а також п.12.9 б) Правил дорожнього руху, де сказано, що: «Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил», та при виникненні небезпеки для його руху або перешкоди, у вигляді пішохода ОСОБА_4 , яку водій ОСОБА_7 об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України, де сказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 .
В результаті наїзду автомобіля «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_4 , останній були заподіяні тілесні ушкодження: закритий перелам середньої третини правої ключиці, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що вимагає для свого лікування термін понад 21 день (3 тижні).
З технічної точки зору у дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти відповідно до вимог п.12.4; п.12.9 (б) та п.12.3 Правил дорожнього руху України. З технічної точки, у розглянутій дорожній ситуації, водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , діючи відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступу даної дорожньо-транспортної пригоди, прийнявши вчасно необхідні й достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситуації і її переростання в ДТП. Оскільки в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , виконуючи вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступ даної дорожньо-транспортної події, то його дії як невідповідні вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з подією, що настала.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою провину у вчиненні кримінального правопорушення за цим вироком визнав у повному обсязі. Пояснив, що 01 серпня 2017 року в обідній час він рухався на автомобілі по вул. Громова з боку вул. Леваневського в напрямку вул. Європейської м. Костянтинівка зі швидкістю приблизно 60 км/год. Навпроти торгівельного комплексу «7 Ветров» він побачив як дорогу переходить пішохід, подав звуковий сигнал і почав гальмувати. Пішохід, як стало відомо пізніше - потерпіла ОСОБА_4 , почала бігти і наприкінці гальмівного шляху стався наїзд правою передньою частиною його автомобіля на потерпілу в області правого боку (перебігала вулицю зліва направо по ходу руху його автомобіля). Він вийшов з автомобіля, підійшов до потерпілої, допоміг їй сісти на лавку зупинки громадського транспорту і став телефонувати до швидкої допомоги, але останні казали, що погано чути і він відвіз потерпілу до лікарні № 5, де потерпілій надали медичну допомогу а він дочекався співробітників поліції. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо його не карати. Ним та його родиною було оплачено операцію потерпілій та вартість імплантів у розмірі близько 12 тисяч грн.

Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:

- потерпіла ОСОБА_4 повідомила у судовому засіданні, що 01 серпня 2017 року близько 11.30 год. вона вийшла з дому і пішла на зупинку громадського транспорту. Пропустила транспорт, який рухався по вул. Громова, і повільно пішла через дорогу. Не доходячи 30-50 см до зупинки, тобто фактично вже знаходячись на зупинці, вона відчула удар, від якого впала на землю. Потім зрозуміла, що у неї зламана ключиця. Повернувши голову побачила синій автомобіль з розбитою фарою. Мати обвинуваченого пропонувала вирішити все на місті і розійтись полюбовно, потім її відвезли в травмпункт, де вона зрозуміла, що мати обвинуваченого і лікар ОСОБА_9 знайомі. Після того, як зробили рентгенівський знімок, лікар сказав, що можна лікуватися вдома. 03 серпня 2017 року їй зробили операції і вставили металеву пластину, операція була безкоштовна. Коли переходила проїзну частину то автомобіля обвинуваченого не бачила.
Наведені вище пояснення потерпілої є послідовними, узгоджуються і підтверджуються іншими доказами:

- протоколом огляду транспортного засобу від 01 серпня 2017 року, у ході якого був оглянутий автомобіль марки «ВАЗ-21154», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та зафіксовані механічні пошкодження, які зосереджені на передній правій частині даного автомобіля;
- протоколом огляду місця ДТП від 01 серпня 2017 року, у ході якого була оглянута ділянка місцевості по вул. Громова м. Костянтинівка Донецької області (навпроти будинку № 26 по бул. Космонавтів), та зафіксована обстановка вчиненої дорожньо-транспортної пригоди - наїзд на пішохода (сліди гальмування, осип скла);
- висновком судово-медичної експертизи № 75 від 07 вересня 2017 року, відповідно до якого у потерпілої мався закритий перелам середньої третини правої ключиці, який міг утворитися внаслідок падіння з приданим пришвидшенням з упором на праву руку, можливо у строк і за обставин, зазначених у постанові і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що вимагає для свого лікування термін понад 21 день (3 тижні);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 серпня 2017 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 на місті події розповіла та показала обставини та механізм скоєння наїзду на неї автомобіля;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 2/19-244 від 12 вересня 2017 року, відповідно до якого: в умовах даної події сліду гальмування довжиною 22 м відповідала швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21154» номерний знак НОМЕР_2 , рівна близько 62...65 км/г. Фактична швидкість руху даного автомобіля могла перевищувати розрахункову, оскільки гальмівний слід міг не повною мірою відбитися на дорожньому покритті; з технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.12.4, п.12.9(б) та п.12.3 Правил дорожнього руху України; оскільки в діях пішоходів відсутній технічний аспект, тому дослідження питання про відповідність дій пішохода ОСОБА_4 вимогам ПДР України, в даному конкретному випадку, виходить за рамки компетенції експерта автотехніка; з технічної точки зору водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , діючи відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступу даної ДТП, прийнявши вчасно необхідні й достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситувції і її переростання в ДТП; оскільки в дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступ даної дорожньо-транспортної події, то його дії, як невідповідні вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, що настала;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18 вересня 2017 року, в ході якого обвинувачений ОСОБА_7 на місті події розповів та показав обставини та механізм скоєння наїзду на пішохода;

- висновком судової автотехнічної експертизи № 2/19-259 від 26 вересня 2017 року, відповідно до якого: в умовах даної події сліду гальмування довжиною 22 м відповідала швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21154» номерний знак НОМЕР_2 , рівна близько 62...65 км/г. Фактична швидкість руху даного автомобіля могла перевищувати розрахункову, оскільки гальмівний слід міг не повною мірою відбитися на дорожньому покритті; з технічної точки зору, у дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти відповідно до вимог п.12.4, п.12.9(б) та п.12.3 Правил дорожнього руху України; оскільки в діях пішоходів відсутній технічний аспект, тому дослідження питання про відповідність дій пішохода ОСОБА_4 вимогам ПДР України, в даному конкретному випадку, виходить за рамки компетенції експерта автотехніка; з технічної точки зору водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , діючи відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступу даної ДТП, прийнявши вчасно необхідні й достатні заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху й недопущенню виникнення небезпечної ситувції і її переростання в ДТП; оскільки в дорожній обстановці що склалася, водій автомобіля марки «ВАЗ-21154», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , виконуючи вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наступ даної дорожньо-транспортної події, то його дії, як невідповідні вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП, що настала.

Суд вважає вищеописані досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб вчинення обвинуваченим злочину, поведінку обвинуваченого і потерпілої, що передувала події та під час події, а також поведінку обвинуваченого після події, місце вчинення злочину, суд вважає, що обвинувачений, дотримуючись вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода і його дії знаходились у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Обставин, які б вказували на отримання потерпілою тілесних ушкоджень у інший, ніж це встановлено висновком експертизи та цим вироком спосіб, під час судового розгляду не встановлено. Також в ході судового розгляду об`єктивно не встановлено наявність причинного зв`язку між діями потерпілої з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, враховуючи викладене, суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, так як він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; на обліку в протитуберкульозному диспансері не перебуває; за місцем навчання та проживання характеризується позитивно; у скоєному щиро розкаявся; частково відшкодував завдану матеріальну шкоду потерпілій.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд вважає щире каяття у скоєному; часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, а саме відсутності обставин, що обтяжують покарання, та за наявності обставин, що пом`якшують покарання, суд не знаходить мотивів, за яким міг би застосувати до ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, що узгоджується з вимогами ст. 65 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді штрафу, оскільки останній має власний дохід, без позбавлення права керувати транспортними засобами, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, наслідків вчиненого, щирого каяття та часткового відшкодування матеріальної шкоди, висновку органу пробації, можливо без ізоляції від суспільства, і вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів (проведення судової автотехнічної експертизи № 2/19-244 від 12 вересня 2017 року - 988,70 грн.; № 2/19-259 від 26 вересня 2017 року - 988,70 грн.), слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 5100 грн.), без позбавлення права керування транспортними засобами.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ по справі - автомобіль марки «ВАЗ-21154» номерний знак НОМЕР_2 , який зберігається у ОСОБА_7 , - вважати переданим за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення судової автотехнічної експертизи № 2/19-244 від 12 вересня 2017 року - 988,70 грн.; № 2/19-259 від 26 вересня 2017 року - 988,70 грн.) у розмірі 1977 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят сім) грн. 40 коп.

0
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя