АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/2836/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1624/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 623/2836/16-к за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст.121ч.1 КК України
за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської області, громадянина України, з професійно- технічною освітою, не одруженого, працюючого токарем на ДП «Ізюмський приладобудівний завод», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,
визнано винним і засуджено за ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язано в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено обраний на досудовому слідстві, - особисте зобов`язання. Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави в особі КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ХОДА - 2589 грн. 06 коп. кошти витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_13 сумі 2589 грн. 06 коп. Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_14 1319 грн.28 коп. матеріальної шкоди та 25000 грн.00 коп. моральної шкоди.
З цим судовим рішенням не погодився прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_10 , який просив скасувати вирок, ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Як було встановлено оскаржуваним вироком суду, 2 серпня 2016 року, близько 23 години 30 хвилин, біля супермаркету «Посад» за адресою: вул. Соборна, 16, м. Ізюм Харківської області, ОСОБА_8 в ході конфлікту з ОСОБА_13 , який виник на грунті неприязних особистих стосунків та переріс у бійку, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому наніс один удар кулаком правої руки в область голови, чим заподіяв ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому скроневої кістки справа та підшкірної гематоми правої скроневої області, які кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України визнав частково та пояснив, що він у вказаний час робив покупки в магазині, в черзі до каси виникла сварка з потерпілим, який був у стані алкогольного сп`яніння і погрожував йому. Коли вийшли на крильце потерпілий з його другом повернулися і стали його бити, він захищався і в ході бійки наніс один удар кулаком в область голови потерпілого. Він не хотів причиняти ніяких ушкоджень потерпілому. Вважав, що він знаходився в стані самооборони. Потерпілий після його удару упав на землю і лежав на боці. Позов потерпілого визнав частково - у частині затрат на лікування. В судових дебатах обвинувачений визнав себе винним повністю і щиро покаявся у скоєному.
Встановлені судом обставини події та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ніхто в апеляційному порядку не оспорив.
Прокурор просив скасувати вирок взагалі, хоча мотивував у апеляційній скарзі тільки свою незгоду зі звільненням від покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України.
Прокурор просив визнати винним обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України. Разом з тим, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 вже визнано винним за цією нормою. Тобто ніхто його не виправдовував.
Що стосується призначення покарання та наступного звільнення від його відбування, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи таке рішення достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. Було враховано що злочин є тяжким, ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, виховує дитину цивільної дружини, з якою проживає однією сім`єю. Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття обвинуваченого. Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не було встановлено. Суд обґрунтовано вважав, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції обвинувачення. При цьому, враховуючи конкретні обставини справи, те, що обвинувачений запевнив суд у тому, що зробив для себе належні висновки, поведінка обвинуваченого в суді свідчить про те, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, суд правомірно дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. У суді апеляційної інстанції представник потерпілого стверджував, що його син потерпілий від дій обвинуваченого простив останнього, обвинувачений по мірі можливостей щомісячно відшкодовує моральну шкоду, матеріальну шкоду відшкодував повністю.
Таким чином, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст.50,65 КК України, призначив покарання, достатнє та необхідне для виправлення обвинуваченого, запобігання новим злочинам, правомірно й обґрунтовано звільнив обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, установив достатній іспитовий строк. Посилання прокурора на недотримання судом вимог ст.ст.50,65 КК України, не ґрунтуються на матеріалах справи й на тексті самого оскаржуваного вироку.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ ____________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17