Справа №463/522/18
Провадження №1-кс/463/212/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду судового провадження №1кс/463/522/18 за скаргою на постанову про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:
в провадженні слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0000891 від 11.03.2016р.

Заявник ОСОБА_3 звернулась в суд з заявою про відвід слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 від вказаного вище судового провадження, яку мотивує тим, що суддею Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 проводився судовий розгляд справи за її позовом до Львівського міського голови, Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 1997.09.17 №974 «Про передачу житла у власність громадян». Вказує, що суддею ОСОБА_4 їй було відмовлено в задоволенні вказаного позову, дане рішення нею оскаржується в апеляційному порядку, що свідчить про заангажованість та упередженість.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, тому суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без їх участі, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Оглянувши матеріали скарги та заяву про відвід, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відтак право заявників на справедливий і публічний розгляд їх справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є безпірним.
Разом з тим слід відповідно до ч.1 ст.75 КПК України суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Як зазначає Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 року відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Аналогічну позицію Європейський суд з прав людини висловив у і рішенні «Мироненко і Мартинеко проти України» від 10.12.2009 року.
Заявлений відвід не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України. Таким чином, на даний час відсутні будь-які обставини, для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , а відтак заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1