Справа № 477/78/18
Провадження № 1-кп/477/75/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої по справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні дітей не має, не судимого, не працюючого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
17 січня 2018 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України із угодою про визнання винуватості.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , будучи призовником, 04 жовтня 2016 року пройшов обласну медичну комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 та був визнаний придатним до військової служби.
Крім цього, 25 жовтня 2016 року ОСОБА_5 за направленням обласної медичної комісії прибув до військової частини НОМЕР_1 (військовий госпіталь) для проходження детального обстеження в відділенні хірургії. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 03.11.2016 року та результатами медичного огляду від 07.11.2016 року останнього визнано придатним до строкової військової служби на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
07 листопада 2016 року ОСОБА_5 під особистий підпис отримав бойову повістку від працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої він був зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 08:00 годину 08 листопада 2016 року для відправлення на збірний пункт та подальшого проходження військової служби у зв`язку з призовом на строкову військову службу.
Незважаючи на те, що у вказаній повістці ОСОБА_5 був попереджений про наслідки неприбуття на відправку для проходження строкової військової служби, а саме: притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 335 КК України, останній, з метою ухилення від виконання свого військового обов`язку, передбаченого Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», не маючи передбачених вказаним Законом України підстав, які б звільняли його від призову на строкову військову службу, без поважних на те причин, не прибув 08 листопада 2016 року на 08:00 годин до ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки на строкову військову службу у Збройні Сили України для подальшого проходження військової служби, та не повідомив причини своєї неявки, чим ухилився від призову на строкову військову службу.
Органами досудового розслідування вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 335 КК України як ухилення від призову на військову службу.
Під час проведення досудового розслідування, 12 січня 2018 року між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнає вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та сторони узгодили покарання за ст. 335 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік, та виконанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, та згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вищевказаної угоди.
Захисник висловив таку ж позицію.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні також наполягала на затвердженні вищевказаної угоди про винуватість, укладеної із ОСОБА_5 12 січня 2018 року.
Вислухавши пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, суд дійшов висновку, що укладення сторонами угоди про винуватість є добровільним та обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, вірну кваліфікацію дій обвинуваченого, відповідність угоди нормам кримінального процесуального кодексу України, зокрема зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та містить визначену сторонами міру покарання, яка відповідає закону України про кримінальну відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України, з чого суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вищевказаної угоди про винуватість.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 січня 2018 року між прокурором прокуратури Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 .
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробування терміном на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області, через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1