Єдиний унікальний номер №440/307/18
Провадження №1-кп/440/69/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та її законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 24 вересня 2017 року приблизно о 03 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Головна в селі Задвір`я Буського району Львівської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10 Розділу 1, п.п. 2.3 «б», «д», 2.9 «а» Розділу 2 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що він, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело до втрати контролю над його рухом, і як наслідок, виїзду , без причин технічного характеру, на ліве по ходу його руху узбіччя дороги та наїзду на перешкоду у вигляді дерева.

Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_4 , пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого вивиху лівого стегна, різано-рваної рани правої стопи та лівого передпліччя з пошкодженням розгиначів першого пальця правої стопи, що по ознаці тривалого розладу здоровя відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, невідповідність дій ОСОБА_4 технічним вимогам п. 11.3 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо транспортної пригоди та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_5 середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно, 23.09.2017 року близько 22.00 год. зустрівся із потерпілою ОСОБА_5 та іншими друзями в селі Задвіря Буського району Львівської області, де сівши за кермо придбаного ним автомобіля марки ВАЗ 2101 разом із потерпілою, поїхали неподалік села Задвіря, де на столиках спілкувались та вживали спиртні напої. Після цього, близько 03 год. вже 24.09.2017 року обвинувачений, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сіли з потерпілою ОСОБА_5 в належний обвинуваченому автомобіль, за кермом якого перебував останній, поїхавши додому. Входячи в поворот на дорозі в с. Задвір`я, обвинувачений ОСОБА_4 не впорався з керуванням, внаслідок чого зіткнувся з деревом. Тоді, за потерпілою ОСОБА_5 , яка отримала тілесні ушкодження приїхала її мати ОСОБА_6 , яка відвезла її в лікарню, а за обвинуваченим приїхав його товариш ОСОБА_8 , який також доставив обвинуваченого в лікарню. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, запевнивши суд, що більше такого не повториться та просить суд його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині та беручи до уваги, що прокурор, потерпіла та законний представник потерпілої, які і обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки обвинувачений вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому, є особою молодого віку, що їх суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання. Натомість, обставиною, яка обтяжує покарання, суд вважає вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного спяніння. Відтак, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у виді обмеження волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений не має прав керування транспортними засобами.

Процесуальні витрати за проведення інженерно транспортної судової експертизи на загальну суму 1430,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, а арешт, накладений на автомобіль марки ВАЗ 2101 ухвалою слідчого судді Буського районного суду Льтвівської області від 25.09.2017 року, підлягає до скасування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1430 грн. 00 коп. витрат за проведення судової експертизи.
Арешт накладений на автомобіль «ВАЗ - 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ -2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 згідно письмової розписки від 24.09.2017 року, - повернути їх законному володільцю ОСОБА_4 ;
Копії цього вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілій та законному представнику потерпілої.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1