Код суду 233 Справа № 233/5346/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вуглегірськ Донецької області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, який має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого СП «НАК» водієм, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , а також який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України
ВСТАНОВИВ:
18 вересня 2017 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебував у дворі будинку АДРЕСА_4 , де побачив, що на лавці спить ОСОБА_4 , поруч з нею на лавці лежав її особистий мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 3S». Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна, а саме: мобільного телефону торгівельної марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 3S», білого кольору, який належить ОСОБА_4 .. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна, ОСОБА_5 , знаходячись біля лавки у дворі будинку АДРЕСА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, викрав:
- мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 3S», білого кольору, вартістю 3466 гривень 67 копійок;
- чохол-накладку торгівельної марки «NILLKIN», вартістю 184 гривні 93 копійки;
- сім-карту мобільного оператора МТС, яка не представляє для потерпілої ОСОБА_4 матеріальної цінності, на рахунку якої грошові кошти були відсутні. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3651 гривень 60 копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , за спільною ініціативою, дійшли обоюдної згоди про укладення угоди про примирення, у якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 185 КК України.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у вигляді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.
Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілій та обвинуваченому.
Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею і ОСОБА_5 та призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердила, що їй роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між ним та потерпілою затвердити і призначити йому, узгоджену в угоді, міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, крім того зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.
При вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, потерпіла ОСОБА_4 в свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Перевіряючи угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст. 65 КК України.
На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 , узгоджену сторонами угоди про примирення, міру покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 ( шестидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 ( одну тисячу двадцять) гривень.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає - щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.ст.122,124 КПК України слід покласти на обвинуваченого, з якого стягнути на користь держави 494 гривні 35 копійок.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 471- 475 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 жовтня 2017 року, покарання у вигляді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави (балансовий рахунок: 3111 «Надходження до загального фонду державного бюджету», код бюджетної класифікації доходу: 24060300 «Інші надходження») процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 494 (чотириста дев`яносто чотири) гривні 35 копійок.
Речові докази мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 3S», білого кольору, чохол-накладку торгівельної марки «NILLKIN»- вважати повернутим потерпілій ОСОБА_4 за належністю.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1