Справа № 308/8912/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000669 від 09.03.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянину України, з середньою освітою, раніше не судимому, тимчасово не працюючому, не одруженому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08 березня 2017 року близько о 18 годин 00 хвилин, знаходячись поряд із приміщенням кафе «Галіано», за адресою м. Ужгород, вулиця Минайська, 14 «Б», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних стосунків, що раптово виникли у нього із потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на вулиці перед центральним входом до вказаного кафе поряд із шлагбаумом при в`їзді до автомобільної стоянки, з метою завдання тілесних ушкоджень, підійшов обличчям до ОСОБА_6 та наніс обутою у взуття правою ногою один удар в область живота, після чого продовжуючи свої умисні дії наніс серію руками зжатими в кулак в обличчя та по голові ОСОБА_6 .. Маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , під час штовханини ОСОБА_5 знаходячись на невеликій відстані від потерпілого, правою рукою витягнув із задньої кишені штанів, невстановлений досудовим розслідуванням предмет, ззовні схожий на ніж, та швидким темпом наблизився до ОСОБА_6 , та наніс один удар по спині потерпілого згідно висновку експерта №274 від 04.05.2017 з лівої сторони під лопатку, після чого спричинив ще два удари предметом ззовні схожим на ніж в область живота ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №274 від 04.05.2017 в передню стінку черева по центру та проекції печінки, після чого зник з місця вчинення злочину у невідомому напрямку, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку експерта №274 від 04.05.2017 року тілесні ушкодження які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №274 від 04.05.2017 під час судово медичного обстеження громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з врахуванням даних медичної документації із хірургічного відділення Ужгородської ЦМКЛ, заповненої на його ім`я, відповідно з питаннями, поставленими на вирішення даної експертизи, прийшов до наступних підсумків:

На момент судово - медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_6 , 1976 р.н., виявлено накладені бинтові пов`язки на передній черевній стінці по центру, а також справа в проекції печінки та на спині зліва під лопаткою. Згідно медичної документації із хірургічного відділення Ужгородської ЦМКЛ, заповненої на його ім`я, у нього виявлено: «Проникаюче ножове поранення черевної порожнини із пошкодженням лівої долі печінки та круглої зв`язки печінки. Гемоперитонеум. Непроникаюча колото-різана рана спини». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії гострого колюче-ріжучого предмету (по типу клинка ножа) по механізму проколювання із послідуючим розрізанням.

По давності виникнення, тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_6 , 1976 р.н., вкладаються в час події, яка мала місце 08.03.2017 року, і могли виникнути при конкретних обставинах справи про які він розповідає. В момент отримання тілесних ушкоджень, гр. ОСОБА_6 , 1976 р.н., найбільш ймовірно, знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, і міг бути повернутий як передньою так і задньою поверхнею тулуба до нападника. Виключена можливість, що тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_6 , 1976 р.н., виникли внаслідок вільного падіння тіла з висоти власного зросту та ударянні об якийсь предмет, або ж були спричинені собі власноручно. Тілесні ушкодження у вигляді «Непроникаюча колото-різана рана спини» потягли за собою розлад здоров`я понад 6-ть днів, але не більше як три тижні (21 день), і по цій ознаці, згідно п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, які в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я.

Тілесні ушкодження у вигляді «Проникаюче ножове поранення черевної порожнини із пошкодженням лівої долі печінки та круглої зв`язки печінки. Гемоперитонеум» в момент їх заподіяння були небезпечними для життя і за цією ознакою згідно п. 2.1.3.(к) "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, надав пояснення в яких, підтвердив обставини скоєння ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .. Разом з тим, вказував, що слова брата сказані в його адресу були для нього важкою образою.

Допитаний в попередньому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 08 березня 2017 року близько о 18 годин 00 хвилин, він знаходився поряд із приміщенням кафе «Галіано», за адресою м. Ужгород, вулиця Минайська, 14 «Б», поряд із шлагбаумом при в`їзді до автомобільної стоянки, побачив свого брата та покликав його до себе. Оскільки був вже трохи випившим не виключає, що сказав це в досить грубій формі, на що, брат підійшов обличчям до нього та наніс обутою у взуття правою ногою один удар в область живота, після чого продовжуючи свої дії наніс серію руками зжатими в кулак йому в обличчя та по голові. Під час штовханини ОСОБА_5 наніс йому удари по спині з лівої сторони під лопатку, після чого ще два удари предметом ззовні схожим на ніж в область живота ОСОБА_6 , він не побачив спочатку що то був ніж. Після чого вони розійшлись. Жодних претензій до брата не має, просив його не позбавляти волі, оскільки він допомагає батькам які хворіють.

Після надання пояснень обвинуваченого та потерпілого у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті повністю, щиросердечно розкаюється. Просив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 , свого брата.

У зв`язку із визнанням вини обвинуваченим, за клопотанням прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, з урахуванням думки всіх учасників судового провадження, було змінено порядок дослідження доказів,що стосується обвинувачення ОСОБА_5 і відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, потерпілий та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та захисник, потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, санкцією ч.1 ст. 121 КК України передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченим злочин є тяжким.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття. У відповідності до ст. 67 КК України обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено.

При вивченні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 тимчасово не працює, не одружений, дітей не має, в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря нарколога на обліку не перебуває. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №98 від 17.08.2017 року ОСОБА_5 хронічними психічними захворюваннями не страждав і не страждає ним в теперішній час. Перенесений в 2015 році гострий поліморфний психічний розлад, без симптомів шизофренії закінчився одужанням. Тимчасовий розлад психічної діяльності ОСОБА_5 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, в тому числі і патологічне алкогольне сп`яніння виключається повністю. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся в скоєному, а тому суд враховує ці дії, як обставину, що пом`якшує покарання.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особи.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а згідно статті 65 КК України встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, оскільки потерпілий не має претензій до обвинуваченого, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в три роки з визначенням відповідних обов`язків судом, згідно ч.1 та п. 2 ч.2 ст. 76 КК України, зважаючи на визнання ним своєї вини, щире каяття, та можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 було затримано 20.07.2017 року о 17 год. 00 хв.. 21.07.2017 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.09.2017 року. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 вересня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 11 листопада 2017 року та Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 листопада 2017 року продовжено до 04 січня 2018 року.

Таким чином, необхідно зарахувати в строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 20.07.2017 року по 11.12.2017 року, з розрахунку, що один день попереднього утримання дорівнює одному дню відбування покарання.

Оскільки ОСОБА_5 призначене покарання із іспитовим строком, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити останнього з-під варти в залі суду.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальних витрат судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор. Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 тримання під вартою підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 3 (три) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 20.07.2017 року по 11.12.2017 року.

Речові докази, а саме: сліди речовини бурого кольору, які було упаковано до білого паперового конверту та скріпленого печатками Закарпатського обласного СМЕ до висновку експерта №190, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, один матеріальний носій оптичний диск з написом: «Traxdata 16x» ємкістю 4,7 ГБ, сірого кольору, з надписом «Минайська 14 «Б» 08.03.2017 р.» та номером «С004-0302-3287», із відеозаписами з приміщення банку та кафе «Галіано», який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження; чоловіча майка, темно синього кольору із наявними слідами бурого кольору та слідами пошкодження трикотажу косого направлення, яка була упакована до спец пакету «Національна поліція України» №4354190, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - знищити, після набрання вироком законної сили.

Одяг потерпілого, а саме: пара кросівок, джинсові штани, спортивна кофта із надписами «Адідас» та джинсова куртка, які були упакована до спец пакету «Україна МВС Експертна служба» №2057717, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - повернути власнику, після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ: мобільний телефон марки Філіпс Херіум, чоловіча сумочка коричневого кольору, із наявним блокнотом, квитанції, пачка сигарет, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого, вважати повернутими власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1