Справа № 487/5943/17
Провадження № 1-кс/487/1636/17
У Х В А Л А
Іменем України

10.11.2017 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0004240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
09.11.2017 року старший слідчий Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на видаткову частину розрахункового рахунку відкритого ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_1 ) в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_2 , та ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_3 ) в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_4 (за виключенням видаткових частин обов`язкових платежів в бюджет та державні цільові фонди), шляхом заборони будь-кому розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку, встановленому чинним Кримінальним процесуальним кодексом України. Зобов`язати указану вище банківську установу надати старшому слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 або слідчим СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 або іншій уповноваженій особі за дорученням слідчого довідку, в якій зазначити суму залишку грошових коштів на вказаному вище розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_1 ) в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_2 , та ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_3 ) в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_4 на момент накладення арешту.

Підставою для внесення клопотання стало те, що кошти розміщені на цих рахунках є матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, та набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, що є підставою для накладення арешту відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України.

В судове засідання слідчий не з`явився. причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

СВ Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0004240 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України, яке було розпочато за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про вчинення шахрайських дій ОСОБА_5 .

Допитана як свідок дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_11 пояснила,що її чоловік являється фізичною особою підприємцем (код НОМЕР_1 ) та відкритий рахунок в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_2 . Окрім цього, ОСОБА_5 за реєстрував ще одне підприємство, однак на свого брата (ФОП ОСОБА_5 - код НОМЕР_3 ) та відкритий в АТ «ОТП Банк» розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 .

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проте, рахунки щодо яких ініційоване клопотання, не відповідають ні одному з критерії визначених законодавством.

Так, зі змісту вимог та положень ст.98 КПК України, розрахункові рахунки в банківських установах не можуть вважатися речовими доказами у кримінальному провадженні. Відкриття, обслуговування та закриття банківських рахунків є однією з банківських послуг, яка надається на підставі договору банківського рахунка. Таким чином банківський рахунок не являється матеріальним об`єктом та не може бути речовим доказом.

Виходячи з положень ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може буди накладений у встановленому цим Кодексом порядку зокрема на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції.

Отже банківський рахунок відкритий ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_1 ) в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_2 та ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_3 ) в АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_4 , не являється майном в розумінні вимог ст. 170 КПК України на яке можливо накласти арешт.

Також у клопотанні про арешт майна слідчий просив зобов`язати банківську установу надати слідчому довідку про залишок коштів на рахунках. Проте, такі вимоги не вирішуються за правилами Глави 17 КПК України.

Крім того, слідчий в судове засідання не з`явився, що свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та недоведення згаданих обставин.

Таким чином, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість клопотання слідчого та відсутність підстав для його задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0004240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1