Провадження №1-кп/447/59/18
Справа №447/1829/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

та прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під №0000550 від 08.07.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягідня, Кам`янко-Бузького району Львівської області, громадянина України, українця, розлученого, інваліда другої групи, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 08.07.2017 року приблизно о 13-00 год., перебуваючи на дорозі, що проходить навпроти господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , на грунті існуючих неприязних відносин, діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю, однак ОСОБА_5 продовжив свій злочинний намір та наніс потерпілому ще кілька ударів ногами по тілу, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній губі зліва, на тильній поверхні правої кисті; садни на зовнішній поверхні лівого передпліччя, в лівій лопаточній ділянці, які згідно висновку судово-медичного експерта №89/17 від 10.07.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому не визнав. Однак, пояснив суду, що дійсно 08.07.2017 року штовхнув потерпілого ОСОБА_4 , він впав, але ніяких ушкоджень завдано йому не було.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами у справі.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав суду, що спочатку у них з обвинуваченим були нормальні відносини, однак 08.07.2017 року перебуваючи в с. Демня по вул. Незалежності, обвинувачений ОСОБА_5 вдарив його в обличчя, в результаті чого він впав на землю, а потім обвинувачений наніс йому декілька ударів ногами у бік. Після отриманих ударів він звертався в правоохоронні органи, при вирішенні питання стосовно міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що ніякого конфлікту у обвинуваченого ОСОБА_5 із потерпілим ОСОБА_7 не було, оскільки вона з ОСОБА_5 їздила до Львова за продуктами, а коли повернулись, то знаходились у будинку, в цей час до них приїхала поліція.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що бачив як виник конфлікт у обвинуваченого з потерпілим, однак в ході даного конфлікту ОСОБА_5 не міг бити потерпілого, оскільки свідок тримав ОСОБА_5 за руки. Весь конфлікт тривав близько 5 хвилин, а коли закінчився, то ОСОБА_7 показав йому поломаний протез і всі розійшлись..

Протоколом слідчого експерименту від 27.07.2017 року, згідно з яким свідок ОСОБА_9 підтвердив свої показання і зазначив, що був присутній під час конфлікту обвинуваченого з потерпілим, бачив як між ними виникла шарпанина, в результаті якої ОСОБА_5 та ОСОБА_7 впали на дорогу, він почав відтягувати обвинуваченого від потерпілого та під час того бачив, як ОСОБА_5 наніс кілька ударів босими ногами потерпілому. Коли конфлікт закінчився, то ОСОБА_7 сказав, що обвинувачений зламав йому протез на щелепі.

Протоколом слідчого експерименту від 01.08.2017 року проведеного із потерпілим ОСОБА_7 , відповідно до якого вбачається, що 08.07.2017 року він спілкувався із свідком ОСОБА_9 , в цей час на дорогу вийшов його сусід ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та несподівано схопив потерпілого за фуьболку, яку порвав і наніс йому удар кулаком в обличчя, в ділянку щелепи, в результаті чого зламав йому зубний протез на нижній щелепі, і внаслідок чого той впав на землю. Коли потерпілий ОСОБА_10 лежав на дорозі, то ОСОБА_5 ногами почав наносити йому удари по тілу, копаючи по руках, ногах та тулубі. ОСОБА_9 його заспокював та відтягував, однак той продовжував наносити удари, поки на дорогу не вибігла жінка обвинуваченого , яка забрала його додому, на тому конфлікт припинився.

Висновком експерта №89/17 від 08.07.2017 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_7 мались такі пошкодження: синці на верхній губі зліва, на тильній поверхні правої кисті; садна на зовнішній поверхні лівого передпліччя, в лівій лопаточній ділянці. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, по давності спричинення можуть відповідати 08 липня 2017 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Висновком судово-психіатричного експерта №395 від 09.08.2017 року, згідно якого, обвинувачений ОСОБА_5 на даний час психічною хворобою не страждає, виявляє розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії з помірно вираженими змінами особистості по епі-типу, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованого злочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Судом досліджено письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: паспорт, довідку з місця проживання, характеристику з місця проживання, довідку Миколаївської КЦРЛ про те, що такий на обліку в лікаря-нарколога не числиться, довідку серії ЛВА-1 №141982 , згідно якої ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи безтерміново, висновок № 13 лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І і ІІ групи внаслідок психічного розгладу, вимогу про відсутністі судимостей.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, заслухавши думку прокурора, який в судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченому у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та застосувати до обвинуваченого п.г ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" , думку захисника, який просив застосувати до обвинуваченого Закон України "Про амністію у 2016 році", дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є інвалідом ІІ групи безтерміново, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, його вік, щире каяття, як обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Беручи до уваги всі вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Згідно п. «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 р. звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоровя України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 являється інвалідом II групи довічно, отже на нього поширюється дія Закону. Обмеження застосування амністії, визначених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017р.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1