Номер провадження: 11-кп/785/13/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

та його захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 20.12.2018 року.

Цім вироком засуджено:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки.

встановила:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

23 листопада 2015 року громадянин ОСОБА_7 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №237 від 23 листопада 2015 року, ОСОБА_7 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 у військовому званні «старший солдат», та призначено на посаду старшого водія 2 автомобільного відділення 1 автомобільного взводу автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 , і поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

З 23 листопада 2015 року, тобто з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_7 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, близько 08 години 00 хвилин 03 серпня 2016 року вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до вищевказаної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 04 жовтня 2016 року.

04 жовтня 2016 року близько 09 години 00 хвилин старший солдат ОСОБА_7 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону ( АДРЕСА_4 ), і заявив про себе та вчинений злочин.

Захисник в апеляційній скарзі просить вирок змінити вирок та застосувати дію ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання у вигляді штрафу.

Свою апеляційну скаргу захисник мотивує тим, що на її думку суд належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, відношення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Заслухав доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та правильність кваліфікації його дій за вказаним законом про кримінальну відповідальність, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік та соціальне положення, наявність на утриманні малолітнього сина 2016 року народження, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Таким чином, районний суд при призначені покарання врахував усі пом`якшуючи обставини, у тому числі і ті на які посилається захисник у апеляційної сказі, тому колегія суддів не знаходить підстав для зменшення покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду міста Одеси від 20.12.2018 рокущодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4