печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
15.09.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000368.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання, зазначаючи наступне.
В провадженні слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження №0000368, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.15 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст.205, ч. 1 ст. 185 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», виявлено, що протягом 2011 2014 років керівництвом ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК», розташованого за адресою: м.Донецьк, пр-кт Ватутіна, 33-А, було укладено ряд сумнівних кредитних договорів з ТОВ «Вігоріш», ТОВ «Фокарт», ТОВ «Алітек», ТОВ «Тристар Груп», ТОВ «Фінансовий Дім «Інвестиційний Союз», ТОВ «Фора Лайн», ТОВ «Солід Плюс», ТОВ «Індустріал-Прогрес», ТОВ «Універсал-капітал», ТОВ «Вуглепром-Індастрі», ТОВ «Інтертехнопром», ТОВ «Метизно-калібровочний завод», ТОВ «Ресурс-Транзит», ТОВ «Спецтехзв`язок», ТОВ «Сплав Фінанси», ТОВ «Спецкоксохім», ТОВ «Укрферротехнології», ТОВ «Спектр-Енерго-Дон», ТОВ «Астра-Мет-Груп», ТОВ «Укртрайлінг», ТОВ «Трансмет-Трейд», ТОВ «Нафтопереробка 2013», ТОВ «НФ «Вікінг», ТОВ «Новігатор Н», ТОВ «Торговий Дім «Оіл Трейд» ТОВ «БМБ», що прямо чи опосередковано були пов`язані з власниками та керівниками даної банківської установи, на загальну суму більше 4 млрд. гривень, з яких загальна сума заборгованості складає понад 3,3 млрд. гривень, в результаті чого банк опинився в стані неплатоспроможності.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000368 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1)адміністративну будівлю (Літ. А-2) площею 70,3 кв. м. та будівлю ангару (Літ. Б-1) площею 630,2 кв. м., які знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , належні йому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька № 2-2665/2008 від 28.11.2008;

2)1/3 квартири площею 41,4 кв. м., яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , належної йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.02.1999

заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 , або уповноваженим ним особам вчиняти будь-які правочини спрямовані на розпорядження вказаним майном.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1