Провадження №: 1-кп/752/477/18

У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
12.01.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання за кримінальним провадженням № 0011301 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в :
до Голосіївського районного суду м. Києва передано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Прокурор вважала обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України та просив призначити справу до судового розгляду. Обвинувачений також вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Так, відповідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, серед іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Проте, як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до правової кваліфікації.
Так, дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України при завданні матеріально збитку ОСОБА_5 кваліфіковані як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою. Проте ч. 2 ст. 190 КК України передбачає додаткові кваліфікуючі ознаки, зокрема повторність, або вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, або завдання потерпілому значної шкоди. Будь-яка із додаткових кваліфікуючих ознак у цьому випадку в обвинувальному акті не зазначена, а висунуте обвинувачення відповідає ч. 1 ст. 190 КК України. Одночасно при викладі фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими щодо цього епізоду зазначається, що обвинуваченим цей злочин вчиняється повторно.
Більше того, відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року, обвинувальний акт вже повертався прокуророві, зокрема і з цих підстав, проте під час до оформлення вимог, викладених в ухвалі суду дотримано не було.
У зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.
Вказана неконкретність є істотним порушення вимог закону, зокрема порушенням прав потерпілого, і позбавляє суд можливості призначити дане провадження до судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 314, 395 КПК України, суд -
у х в а л и в :
обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0011301 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Голосіївський районний суд м. Києва.
Суддя ОСОБА_1