18.09.2017
Справа № 494/652/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.2017 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 000261 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, не працює, пребуває у цивільному шлюбі, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, урядових нагород не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:
13.02.2014 року Березівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на шість років, звільнений 15.04.2016 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 6 місяців 3 дні.
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України),-
ВСТАНОВИВ:
23.06.2017 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_4 з метою крадіжки чужого майна, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 через незачинені двері проник до приміщення літньої кухні, розташованої у дворі зазначеного домоволодіння, де діючи умисно, незаконно, повторно, таємно, з корисливих мотивів викрав електричну плитку марки ЕАС 113Т, б/в, вартістю 250 грн., та електричну піч марки «Роксолана», б/в, вартістю 650 грн., які належать ОСОБА_5 , в результаті чого спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн. Викраденим розпорядився на свій власний розсуд.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_5 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання. Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої, з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого, потерпілого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочину передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та надав суду пояснення про те яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину, активно сприяв розкриттю злочину та просив суд призначити йому найменш суворе покарання.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який перебуває на наркологічному обліку з 26.04.2017 року та не перебуває на психоневрологічному обліку, раніше судимий, характеризується за місцем мешкання посередньо.
Згідно зі статтею12 КК України вчинений обвинуваченим злочини за частиною третьою статті 185 КК України є тяжким.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
Обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Приєднати на підставі ч.1 ст.71 КК України невідбуту частини покарання Березівського районного суду Одеської області від 13.02.2014 року та остаточно призначити покарання на 4 роки та 6 місяців. ОСОБА_4 просив застосувати щодо нього найменш суворе покарання, вказав, що в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.
. У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, розмір завданого збитку у сумі 900 грн., позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки фактичною ізоляцією від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Окрім цього, судом встановлено, що Березівським районним судом Одеської області від 13.02.2014 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання 6 років позбавлення волі. Постановою Казанського районного суду Миколаївської області від 15.04.2016 року його було звільненно від відбуття покарання умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 3 дня. Таким чином вказаний злочин ОСОБА_4 вчинив у період відбуття покарання, а тому необхідно застосувати ст.71 КК України та частково приєднати невідбуту частину покарання.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений. Заходи забезпечення по данному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 не застосовувались.
Суд також вважає, що речові докази, а саме: електричну плитку марки ЕАС 113Т, б/в, вартістю 250 грн., та електричну піч марки «Роксолана», б/в, вартістю 650 грн. - необхідно залишити потерпілій - по-приналежності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до статті 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 13.02.2014 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений. Витрати на експерта відсутні.
Речові докази: електричну плитку марки ЕАС 113Т, б/в, вартістю 250 грн., та електричну піч марки «Роксолана», б/в, вартістю 650 грн - необхідно залишити потерпілій - по-приналежності.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1