УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №292/668/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 310 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Червоноармійськ, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого:
- 27.10.2016 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.4 ст.407 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 16 серпня 2017 року Червоноармійським районним судом Житомирської області за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,
- обвинуваченого за ч.1 ст. 310 КК України, -
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок суворості. Вказує, що щиро розкаявся. Зазначає, що не погоджується з висновком Пулинського РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції та висновком суду про те, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
В запереченні на апеляційну скаргу, яке надійшло від прокурора у кримінальному провадженні, йдеться про безпідставність доводів апелянта та про залишення вироку суду без зміни.
Вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст. 310 КК України на 4 місяці арешту.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16.08.2017 року із застосуванням ст. 72 КК України, визначено обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з дня його затримання 20.10.2017 року.
Покарання у вигляді штрафу, призначене вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 15.01.2016 року визначено виконувати самостійно, відповідно до ч.3 ст.72 КК України.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №2/596 від 18.07.2017 року у розмірі 494 гривні 80 копійок.
За обставин встановлених судом та викладених у вироку, ОСОБА_8 , будучи судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин за наступних обставин.
Восени 2016 року, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 на присадибній ділянці за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , незаконно посіяв 34 рослини коноплі. У подальшому, в порушення вимог ст.1 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", ОСОБА_8 проводив роботи з догляду за рослинами, які виразились у їх пасинкуванні.
Своїми умисними діями ОСОБА_8 незаконно вирощував рослини коноплі, з метою подальшого виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, в період з осені 2016 року по 06 липня 2017 року, тобто до виявлення та вилучення працівниками поліції, у виді 34 кореневищ рослин коноплі, які містять основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканабінол та суміш канабіноїдів, обіг яких допускається для промислових цілей.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у незаконному посіві та вирощуванні конопель у кількості від 10 до 50 рослин, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 310 КК України кваліфіковані правильно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнав активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує його покарання суд визнав рецидив злочинів. Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 по місцю проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, має непогашені судимості, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом - психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних препаратів (опіоїдів).
Також, судом враховано, що відповідно до досудової доповіді Пулинського РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції від 04.09.2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі становить небезпеку для суспільства (у тому числі і для окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.п. 28-29).
На підставі викладеного, суд вважав за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст. 310 КК України у виді арешту.
З наведеним висновком місцевого суду погоджується і апеляційний суд та вважає, що призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не можна визнати несправедливим внаслідок суворості.
Доводи апелянта про невірний висновок Пулинського РС з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції та висновок суду про те, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства останнім не обґрунтовані та не спростовують вказані висновки.
Вказання апелянта на те, що він щиро розкаявся не може слугувати додатковою підставою для пом`якшення покарання, оскільки судом враховано активне сприяння в розкритті злочину, як обставину, що пом`якшує покарання, а вказані обставини є тотожні та передбачені однією частиною статті 66 КК України.
Щодо доводів апелянта про можливість призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає їх безпідставними.
Так, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд призначив за правилами ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, оскільки останній вчинив інкримінований йому злочин до його засудження вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16.08.2017 року, за яким його засуджено за ст.ст. 185 ч.1, 71 ч.1 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, перевівши арешт на позбавлення волі за правилами ст. 72 КК України, виходячи зі співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.
Відповідно до ст. 70 КК України, в даному випадку, остаточне покарання не може бути нижчим від покарання, призначеного за попереднім вироком.
Таким чином, враховуючи, що на момент постановлення оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_8 вже був засуджений вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16.08.2017 року до реальної міри покарання у виді позбавлення волі підстави для призначення остаточного покарання не пов`язаного з позбавленням волі відсутні.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді: