Справа № 171/1566/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0000711 від 01 червня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Вінтера Вікна», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.05.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.ч.1,2 ст.307, 70 КК України, призначено покарання у виді шести років позбавлення волі, , звільнений 23.06.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію»;
- 30 жовтня 2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим стоком два роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 31.05.2017 року, приблизно о 13.00 годин, водій ОСОБА_6 , керував технічно справним автомобілем «ТАТА LPT 613», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул.Гагаріна в с.Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області з боку в`їзду до с. Мар`янське з м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в напрямку виїзду з с. Мар`янське до м. Нікополь Дніпропетровської області.

Під час руху по вищезазначеній ділянці проїзної частини, поблизу домоволодіння № 26 по вул. Гагаріна в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян і проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись по вказаній дорозі, не дотримав безпечної швидкості під час керування автомобілем, через що, на смузі для руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_6 , сталось зіткнення передньою частиною даного автомобілю, з задньою частиною автомобілю «Cітроен Берлінго», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухаючись по своїй смузі для руху у попутному напрямку попереду автомобілю, під керуванням водія ОСОБА_6 , в робочому режимі застосувавши гальмування, зупинився.

Тим самим ОСОБА_6 грубо порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, в якому вказано, що разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Не виконання вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 , призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пасажиру автомобілю «Cітроен Берлінго», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , було заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 107 від 19.07.2017 р. відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні/21 добу (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, пояснивши суду, що дійсно 31.05.2017 року, приблизно о 13.00 годин, керував автомобілем «ТАТА LPT 613», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по проїзній частині вул.Гагаріна в с.Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області з боку в`їзду до с. Мар`янське з м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в напрямку виїзду з с. Мар`янське до м. Нікополь Дніпропетровської області. Під час руху по вищезазначеній ділянці проїзної частини, поблизу домоволодіння № 26 по вул. Гагаріна в с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, не дотримав безпечної швидкості під час керування автомобілем, через що сталось зіткнення його автомобіля з автомобілем «Cітроен Берлінго», під керуванням водія ОСОБА_7 , чим порушив Правила дорожнього руху України. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди потеплілому було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У вчиненому щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведеною.
Дії ОСОБА_6 , які полягають в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стані правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні виду та міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, останній не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, раніше судимий, враховує думку представника потерпілого щодо покарання.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Частиною 2 ст. 65 КК України, передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Враховуючи ч.3 ст.72 КК України, відповідно до якої основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, то вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.309 КК України, якому призначено покарання даним вироком у вигляді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим стоком два роки, слід виконувати самостійно.
В судовому засіданні обвинувачений. заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, оскільки обвинувачений на день набрання чинності вказаним Законом має дитину, який не виповнилася 18 років.
Прокурор підтримав клопотання обвинуваченого просив застосувати до обвинуваченого п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Представник потерпілого вважає за можливе застосувати до обвинуваченогоЗакон України «Про амністію у 2016 році».
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, №1810-VIII, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Так, 06 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до поданого в судовому засіданні свідоцтва про народження (серія НОМЕР_3 ) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином обвинуваченого ОСОБА_6 .
Як встановлено судом ОСОБА_6 вчинив необережний злочин невеликої тяжкості. Обмежень щодо застосування амністії відносно обвинуваченого зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 Закон України «Про амністію у 2016 році» не встановлено.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Процесуальні витрати за проведення експертизи, відповідно до ст.124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році», суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного за даним вироком покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме автомобіль марки «Тата», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_6 повернути за належністю власнику, автомобіль марки «Сітроен», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_7 повернути за належністю власнику, автомобіль марки «Сканія», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 з напівпричепом «Рокрока», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який передано на зберігання ОСОБА_10 повернути за належністю власнику.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи у справі в сумі 790 грн. 96 коп. на користь держави.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати самостійно.
На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1