Справа № 583/879/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2018 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 12 вересня 2014 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Боромля, Тростянецького району Сумської області, освіта середня, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятого на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на момент вчинення злочину перебував на посаді механіка-водія відділення інженерної розвідки роти розгородження військової частини НОМЕР_1 , звільненого та виключеного зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на підставі Указу Президента України № 607/2014 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 01.08.2014 року був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 та того ж дня направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Вподальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №160 від 01.08.2014 року солдат ОСОБА_4 , зарахований до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та цим же наказом призначений на посаду механіка-водія відділення інженерної розвідки роти розгородження вказаної військової частини.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
23.08.2014 року ОСОБА_4 командуванням військової частини НОМЕР_1 надано звільнення з розташування військової частини за сімейними обставинами на строк з 23.08.2014 року по 24.08.2014 року.
Однак, 25 серпня 2014 року ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому в зв`язку із цим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №200 від 08.09.2014 року солдат ОСОБА_4 звільнений та виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 08 вересня 2014 року.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та без поважних причин в період з 25 серпня 2014 року по 08 вересня 2014 року включно, не з`явився вчасно без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно в період з 25 серпня 2014 року по 08 вересня 2014 року включно він не з`явився без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідження доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування,ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вивчивши зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин суд відносить повне визнання своєї вини ОСОБА_4 , щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, в скоєному розкаявся, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у вигляд штрафу в межах санкції статті за вчинений злочин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1700 грн.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1