Справа № 149/2799/16-к
Провадження №11-кп/772/1099/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 червня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, вдівця, пенсіонера, в силу ст.89 КК України не судимого,

визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та звільнено його від відбування покарання,

в с т а н о в и в :
21.07.2016 року близько 18.00 годин, між ОСОБА_9 , який знаходився на території домогосподарства АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка в ході якої чоловіки тримали один одного за одяг та в подальшому впали на землю. Біля чоловіків в цей час перебувала ОСОБА_8 , яка почала їх розбороняти. Тоді ОСОБА_9 , який в цей час сидів зверху на ОСОБА_10 , піднявся та, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, хоча в силу достатнього життєвого досвіду повинен був і міг їх передбачити, діючи із злочинною недбалістю, перебуваючи при цьому позаду останньої, схватив її за одяг та умисно штовхнув, від чого вона втратила рівновагу та впала правою частиною тулуба на металеву підставку біля криниці. Внаслідок падіння ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки правого стегна, яке відповідно до висновку експерта №154 від 17.10.2016 року належить до середньої тяжкості тілесних ушкоджень з ознакою тривалого розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16.06.2017 року та закрити кримінальне провадження за відсутності в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Судово-медичним експертом взято до уваги лише частина слідчого експерименту, суперечності в показах обох сторін залишились не усунутими.

Доручення суду про проведення слідчого експерименту працівниками поліції не було виконано, стороною обвинувачення в суд було надано протокол слідчого експерименту від 13.10.2017 року з фототаблицями, який є недопустимим доказом, суд не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_10 щодо перебігу події, суд першої інстанції не усунув всіх протиріч, висновки зробив однобічно і упереджено.

Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, потерпілої ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги, просила залишити оскаржуваний вирок без змін, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Юридична кваліфікація дій ОСОБА_9 за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження за обставин встановлених судом першої інстанції є вірною, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю доведена сукупністю зібраних і ретельно перевірених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та відображають дійсний перебіг досліджуваної події.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_12 були дотримані.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_12 суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були досліджені в ході судового розгляду та відповідають вимогам належності та допустимості.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 за ст.128 КК України підтверджуються:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_8 , (які остання надала їх в минулих судових засіданнях) «її син ОСОБА_10 лежав на землі, а ОСОБА_9 стояв над ним та бив по голові. Вона почала їх розбороняти, при цьому перебуваючи з боку. В цей час ОСОБА_9 піднявся схватив її за одяг та штовхнув в сторону криниці. Внаслідок поштовху, вона вдарилась об металеву підставку для відра, що розташована біля криниці, та впала на землю, відчувши різкий біль. Тоді до неї підійшов син та допоміг піднятись, а потім викликав швидку допомогу»;

- поясненнями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_13 , який проводив експертизу потерпілої ОСОБА_8 на підставі медичної карти, рентген знімків та її показів, які містились в матеріалах досудового розслідування. Вказав, що отримати тілесні ушкодження потерпіла могла при обставинах, що повідомлялись нею на досудовому слідстві, а саме, що вона від поштовху ОСОБА_9 вдарилась об металеву підставку для відра;

- заявою ОСОБА_8 від 21.07.2016 року, яка просить притягнути до кримінальної відповідальності її сусіда ОСОБА_9 , який в ході сварки з її сином, штовхнув її на криницю, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження (а.с.86);

- висновком експерта №154 від 17.10.2016 року, згідно якого у громадянки ОСОБА_8 виявлено тілесне ушкодження у вигляді перелому шийки правого стегна, який належить до середніх тілесних ушкоджень, за ознакою тривалий розлад здоров`я, виник від дії тупого твердого предмета, можливо за обставин на які вказує потерпіла (а.с.94);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.10.2016 року та фото таблиці до протоколу потерпіла ОСОБА_8 під час слідчого експерименту повідомляла, що отримала тілесні ушкодження внаслідок дій ОСОБА_9 , які не суперечать показам наданим нею в ході судового розгляду, під час якого потерпіла чітко вказувала на особу обвинуваченого (а.с. 95 104);

- висновком додаткової судово-медичної експертизи №27 від 31.03.2017 року, згідно якого виявлений перелом шийки правого стегна у потерпілої ОСОБА_8 виник від дії твердого тупого предмета, можливо при падінні останньої правою ділянкою кульшового суглобу, об металеву підставку для відра (а.с.143 146).

Крім того, обвинувачений, потерпіла та свідки стверджують, що ОСОБА_8 знаходилась біля чоловіків під час їх сварки, на відстані близько 3 метрів від криниці, а тому самостійно впасти на металеву підставку вона не мала змоги. Свідок ОСОБА_10 також не мав змоги штовхнути потерпілу, оскільки лежав на землі головою до криниці, а над ним стоячи на колінах знаходився ОСОБА_12 .

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий експеримент, який проводився на території домогосподарства обвинуваченого, відповідає вимогам ст.240 КПК України, тому твердження обвинуваченого та його захисника про недопустимість його як доказу спростовується показами самого обвинуваченого, який в судовому засіданні зазначав, що будь-яких заперечень з приводу проведення слідчої дії на території його домогосподарства від нього не надходило.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, котрі були б підставою вважати, що при проведенні судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_9 мали порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення, стали б підставою для скасування чи зміни вироку суду, з огляду на що вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а оскаржуваний вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 червня 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: (підпис)

Згідно з оригіналом