Справа № 136/1204/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2017 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець кримінальне провадження № 000000096 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Садове Осакарівського району Карагандської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта вища, одружена, утриманців не має, працюючої начальником відділу містобудування та архітектури Липовецької районної державної адміністрації, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України
за участю прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 12 травня 2017 року близько 15:50 год. в смт. Турбів (Липовецького району Вінницької області) по вул. Миру, перебуваючи у автомобілі належному громадянину ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом замовлення у Приватного підприємства "Проектно-кошторисна група" ескізу намірів забудови до паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 , повідомила ОСОБА_5 , що вартість замовлення коштує 5 000 гривень, хоча достовірно знала, що вартість даного замовлення коштує 1 200 гривень. Після чого отримала від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1 500 гривень, частину з яких в сумі 500 гривень, в якості авансу за виготовлення паспорта прив`язки тимчасової споруди перерахувала на рахунок ПП "Проектно-кошторисна група", а іншу суму коштів залишила собі та витратила на власні потреби.
В подальшому, 24 травня 2017 року близько 15:30 год. ОСОБА_3 знаходячись на перехресті вулиць Героїв Майдану та Комсомольська в м. Липовець поблизу адміністративної будівлі Липовецької РДА, підсіла до автомобіля належного громадянину ОСОБА_5 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримала від останнього іншу частину, названих нею попередньо, несправжніх (імітаційних) грошових коштів в сумі 3 500 гривень, які планувала в подальшому використати у власних потребах, однак не змогла ними розпорядиться, оскільки була затримана працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволоділа грошовими коштами належними ОСОБА_5 в сумі 1 000 гривень.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 звернувсь до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, оскільки обвинувачена вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, при цьому примирилася з потерпілим та відшкодувала завдану нею шкоду.
Обвинувачена ОСОБА_3 дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу, при цьому винуватість у вчиненні злочину визнала повністю, повідомила суд, що примирилась з потерпілим та відшкодувала завдану йому шкоду.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 показала суду, що весною 2017 року до неї звернувся ОСОБА_5 , який попросив виготовити паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності по АДРЕСА_1 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_5 , вона повідомила йому, що вартість виконання такої роботи складе 5 000 грн., на що потерпілий погодивсь і передав в якості авансу 1 500 грн. Надалі вона замовила у Приватного підприємства "Проектно-кошторисна група" виготовлення паспорта прив`язки тимчасової споруди, у зв`язку з чим перерахувала в якості авансу 500 грн. Після того як ПП "Проектно-кошторисна група" виготовило паспорт прив`язки тимчасової споруди, вона провела остаточний розрахунок сплативши 700 грн., таким чином загальна вартість виготовлення документів замовлених ОСОБА_5 склала 1 200 грн. При зустрічі з потерпілим в травні 2017 року вона передала йому документи, при цьому отримала від нього решту узгоджених за виконану роботу коштів в сумі 3 500 грн., які як виявилось згодом були імітаційними.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу, при цьому повідомив суду, що остання з ним примирилась та відшкодувала завдану шкоду.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі статті 46 цього Кодексу.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали надані прокурором, суд дійшов висновку про наступне.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, суд, з метою переконання чи діяння, яке поставлено особі за провину дійсно мало місце, дослідив матеріали надані прокурором, а також допитав обвинуваченому.

Проаналізувавши вищевказані докази, суд не зміг переконатись у наявності в діях ОСОБА_3 усіх складових складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку з чим судове провадження слід продовжити в загальному порядку, а в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Керуючись ст. 285, 288 КПК України, ст. 12, 44, 46, 190 ч.1 КК України, суд -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1