Ухвала
Іменем України
02 березня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-4388 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року.

Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на постановлені відносно нього судові рішення, в якій просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. При цьому відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Усупереч наведених положень, засуджений ОСОБА_4 , вказуючи у своїй касаційній скарзі на незаконність оскаржуваних вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, не наводить обґрунтованих доводів та підстав для їх скасування, з огляду на положення статей 412 414 КПК України.

Разом з цим, засуджений вказує на невірну кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, проте не наводить відповідних доводів на підтвердження цього.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Засуджений ОСОБА_4 , обґрунтовуючи незаконність постановлених відносно нього судових рішень, наводить доводи, які стосуються лише фактичних обставин кримінального провадження, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до вимоги, передбаченої ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає це у касаційній скарзі. Однак засуджений цих вимог не дотримався.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_3