Справа № 642/4987/17
Провадження № 1-кп/642/681/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козачка Зміївського району Харківської області, українця, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

12.08.2017, приблизно о 16:45 годині, ОСОБА_6 керував належним йому технічно справним автомобілем ЗАЗ-110307, р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Волонтерській м. Харкова зі сторони вул. Озерянської в напрямку вул. Холодногірської зі швидкістю близько 30 км/год.

Під час руху по вказаній вулиці, в районі будинку 57, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України згідно з яким: п.18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;п.18.4 - «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»;
та керуючи автомобілем не урахував дорожню обстановку, наблизившись до нерегульованого пішохідного переходу, своєчасно не прийняв мір до зменшення швидкості, або зупинки автомобіля та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , який в цей час переходив проїзну частину справа наліво відносно руху автомобілю по нерегульованому пішохідному переходу, в наслідок чого допустив наїзд на нього.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1109-А/17 від 21.09.2017 отримав ушкодження середнього ступеню тяжкості, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми голови із забієм обох чолових доль головного мозку, внутрішньочерепним крововиливом у вигляді пластинчатої двосторонньої субдуральної гематоми, забійної рани лоба, множинних саден обличчя, рваної рани в області лівого ліктьового суглобу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , згідно з висновком автотехнічної експертизи №721/17 від 13.09.2017, знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, обставини зазначені вище.

У скоєному щиро розкаявся, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду. Просив суд в разі ухвалення обвинувального вироку звільнити його від покарання згідно п. «г», «ґ » ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 р.».

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини щодо поведінки винної особи, після дорожньо-транспортної пригоди, дані про обвинуваченого, ставлення до наслідків своїх дій, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, пенсіонер, інвалід другої групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 суд не вбачає.

За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді штрафу.

При призначені покарання ОСОБА_6 суд враховує обставину, що пом`якшує його відповідальність, дані про особу, першу судимість, та вважає призначити йому покарання у виді стягнення штрафу у дохід держави.

При цьому, суд не застосовує до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у зв`язку з тим, що транспортний засіб йому необхідний для організації життя з урахуванням наявності в нього інвалідності другої групи.

Потерпілий заявив цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на відшкодування матеріального збитку: витрат понесених на придбання медикаментів у загальній сумі 3 528 грн та просить у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 30 000 грн.

Суд, вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілим моральної шкоди, яка полягала в суттєвій зміні звичайного укладу його життя на час отримання тілесних ушкоджень та проходження лікування та реабілітації, що вплинуло на його фізичний стан, який постійно знаходився в нервовому, тривожному, депресивному стані, пов`язаному з тривогою за своє майбутнє.

Проте, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 слід задовольнити частково, оскільки зазначена шкода була заподіяна потерпілому протиправними діями обвинуваченого, однак останній добровільно відшкодував потерпілому 18 000 грн. на лікування.

Суд з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1167 ЦК України, вважає, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого у відшкодування суму заподіяної шкоди, але в частині доведених витрат та з урахуванням характеру та тривалості моральних переживань та страждань.

Потерпілим надано документальне підтвердження матеріальних витрат на лікування в розмірі 3 528 грн.

Що стосуються відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користьпотерпілого ОСОБА_4 у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

ОСОБА_6 є суб*єктом амністії, і в судових дебатах клопотав про застосування до нього вказаного Закону про амністію та звільнення від відбування призначеного покарання.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

За бажанням обвинуваченого ОСОБА_6 суд застосовує до нього ч.1 ст.1 «г», «ґ» Закон України « Про амністію 2016 року», так як він є пенсіонером за віком та інвалідом другої групи, та звільняє від відбування призначеного покарання.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-374КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортним засобом.

В порядку ст.1 п. «г» Закону України « Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму матеріального збитку в розмірі 3528 ( три тисячі п`ятсот двадцять вісім ) грн. та суму моральної шкоди в розмірі 15 000 ( пятнадцять тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів при проведенні авто технічної експертизи № 721/17 від 13.09.2017 року в сумі 1186 ( одна тисяча сто вісімдесят шість) грн. 44 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1