Номер провадження: 11-кп/785/1122/17
Номер справи місцевого суду: 520/3024/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ТОВ «Едвін», який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України і призначити йому основне покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3 400 грн. у дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1(один) рік 6 (шість) місяців.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної обрати у виді на особистого зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2 158 грн. 20 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 3701 грн. 23 коп., витрати на правову допомогу в сумі 9100 грн., моральну шкоду у в сумі 25 000 грн.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

03.06.2016 року в 14 годин 10 хвилин, в світлий час доби, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині по вул. Люстдорфська дорога з боку вул.Ак.Вільямса в напрямку вул.Ак.Глушка, в Київському районі м. Одеси. Здійснюючи рух напроти будинку № 44/1 та наближуючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР «Зебра» та дорожніми знаками 5.35.1 ПДР «Пішохідний перехід», на якому знаходилась пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинала проїжджу частину вул. Люстдорфська дорога зправа наліво за ходом руху транспортних засобів, ОСОБА_7 , не урахував зміну дорожньої обстановки та зменшив швидкості руху керованого ним транспортного засобу та не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Проїжджаючи зліва від нерухомого перед пішохідним переходом мікроавтобуса, який під час досудового розслідування не встановлено, діючи необережно та проявляючи злочинну самовпевність, водій ОСОБА_7 скоїв наїзд передньою частиною кузова автомобіля «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ліву частину тіла неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1597 від 18.07.2016 встановлено, що у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці та садна обличчя; закритий перелом лівої ключиці в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, садна тулуба; закриті переломи променевої та ліктьової кісток лівого передпліччя в нижній третині із задовільним стоянням кісткових уламків, - які не були небезпечними для життя, викликають тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, згідно п.п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 2927 від 20.02.2017 встановлено, що належним виконанням вимог п. 18.4 ПДР, водій автомобіля «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 гарантовано мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода і його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події.
Таким чином, своїми необережними діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.5 - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі;
п. 18.1 - Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Своїми діями ОСОБА_7 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України за кваліфікуючими ознаками - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, виключивши з вироку застосовну до винного додаткову міру покарання позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік 6 місяців, а також зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 на 9100 гривень. В ході досудового та судового слідства встановлено, що ним скоєний злочин невеликої тяжкості, у скоєнні злочину він визнав себе винним, щиро розкаявся. Він та його родина багато разів просили пробачення у потерпілої та намагались вирішити цивільно-правові питання мировим шляхом, але законним представник потерпілої від розмов з ними навмисно ухилявся. Він є єдиним годувальником у родині, має на утриманні малолітнього сина та жінку, яка не працює за станом здоровя. Все життя працює водієм. Суд безпідставно стягнув з нього витрати Радзієвської на правову допомогу в сумі 9100 грн., оскільки в якості письмового доказу вказаних витрат позивачем надано лише копію квитанції до прибуткового касового ордера №0426101 від 26.04.2017 року згідно якої АО «Авто-Юст» прийняло від потерпілої 9100 грн., в якості підстави вказано: «правова допомога, досуд. Слідство, суд». Жодних договорів про надання правової допомоги АО «Авто-Юст» Радзієвській суду та йому не надавалось. З наданої копії квитанції не зрозуміло в якому саме суді та в якому саме справі надавалася правова допомога та в тому чому вона полягала. Згідно вироку суду, представником потерпілої в суді був ОСОБА_9 . В іншій частині він стягнуті витрати визнав повністю.

Заслухавши прокурора, який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення і застосувати ч.1 Закону України «Про амністію» в 2016 р , засудженого та його захисника, які просили про задоволення апеляції і застосування закону про амністію, представника потерпілої який не заперечував про застосування амністії. Так як обвинувачений підпадає під її дію, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні.
Пояснив суду, що він згоден з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердив факт скоєння злочину та пояснив суду, що дісно 03.06.2016 року в 14 годин 10 хвилин він, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині по вул. Люстдорфська дорога з боку вул.Ак.Вільямса в напрямку вул.Ак.Глушка. Здійснюючи рух напроти будинку № 44/1 та наближуючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР «Зебра» та дорожніми знаками 5.35.1 ПДР «Пішохідний перехід», на якому знаходилась пішохід ОСОБА_12 , яка перетинала проїжджу частину вул. Люстдорфська дорога зправа наліво за ходом руху транспортних засобів, він не урахував зміну дорожньої обстановки та зменшив швидкості руху керованого ним транспортного засобу та не зупинився перед пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Проїжджаючи зліва від нерухомого перед пішохідним переходом мікроавтобуса, він скоїв наїзд передньою частиною кузова автомобіля на ліву частину тіла неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 .
Він згоден з висновком судово-медичної експертизи, що отримані ОСОБА_12 тілесні ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Також він згоден з висновком судової автотехнічної експертизи, згідно якого він мав можливість запобігти наїзду на пішохода.
Він визнає, що своїми діями порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України.
У скоєнні злочину щиро кається.
Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 12938 грн. 14 коп., моральної шкоди в сумі 200 000 грн., та витрат на правову допомогу в сумі 9100 грн. визнає частково.
Вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: 3701 грн. 23 коп. матеріальної шкоди, 20 000 грн. моральної шкоди.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні злочину, його вина доведена та підтверджується доказами, дослідженими судом:
-показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_11 про те, що в результаті ДТП її донька ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, проходила лікування у лікарні. Вона просить суд задовольнити її цивільний позов в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 12 938 грн. 14 коп., моральну шкоду в сумі 200 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 9 100 грн.
-показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що вона 03.06.2016 року в 14 годин 10 хвилин знаходилась в салоні атомобіля, яким керував її чоловік при ДТП, вона сиділа на передньому пасажирському сидінні в автомобілі. Дитина яка потерпіла знаходилася на пішохідному переході оскільки вона і вийшла спереду автобуса який був припаркований на автодорозі. При цьому їх автомобіль правою стороною зачіпив потерпілу, яка вдарилась в праві двері автомобіля. Вони викликали швидку допомогу для дитини. Під час лікування дитини вона з чоловіком намагались надати батькам дитини 10 тисяч грн.., але батьки дівчинки відмовлялись, говорили що недостатньо такої суми грошей.
-Витягом з ЄРДР від 04.06.2016 року;
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.06.2016 року, схемою до протоколу огляду місця ДТП з фототаблицями);
-висновком судово-медичної експертизи № 1597 від 18.07.2016 року, яким встановлено, що у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці та садна обличчя; закритий перелом лівої ключиці в середній третині зі зміщенням кісткових уламків, садна тулуба; закриті переломи променевої та ліктьової кісток лівого передпліччя в нижній третині із задовільним стоянням кісткових уламків, - які не були небезпечними для життя, викликають тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, згідно п.п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
-Висновком судової автотехнічної експертизи № 2927 від 20.02.2017 року, яким встановлено, що належним виконанням вимог п. 18.4 ПДР, водій автомобіля «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 гарантовано мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода і його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням події.
-Висновком судової авто технічної експертизи технічного стану систем керування і ходової частини автомобіля ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_1 , згідно якого рульове керування і гальмова система автомобіля ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_1 до моменту настання ДТП знаходились у працездатному стані і забезпечували водію технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль в будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. При цьому в цих системах не малося несправностей, які могли б зумовити раптове для водія відведення автомобіля від обраного ним напрямку руху або відмову систем.
-Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи слідів і пошкоджень на автомобілі ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_1 від 03.10.2016 року, згідно якого у передній частині правого борту автомобіля ВАЗ-2109 р/н НОМЕР_1 маються сліди у вигляді потертостей лакофарбового покриття і брудопилового шару переднього правого крила і панелі правих передніх дверей, що супроводжуються пологими деформаціями, руйнування скла правих передніх дверей, а ткож потертостей брудопилового шару на правому дзеркалі заднього виду, що в сукупності характерно для утворення в результаті контактної взаємодії з об`єктом, який не має слідоутворюючих кромок, по міцності рівних металу, але володіє істотною інерційною масою, тобто з тілом (речами) пішохода. Пошкодження відображають наступний механізм контакту: контакт тіла пішохода з правим переднім крилом і послідуючим його контактуванням з правим дзеркалом заднього виду, а також передніми правими дверима.
-Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 03.06.2016 року, згідно якого ОСОБА_7 знаходиться у тверезому стані;
-Постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 04.06.2016 року;
Згідно письмової довідки наданої суду видно, що обвинувачений з липня 2012 року працює в ТОВ «Едвін» водієм.
Згідно досліджених судом доказів суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286ч.1 КК України повністю доведеною.
Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 286 ч.2 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину, позитивну характеристику, що має сім`ю і малолітню дитину. Згідно викладених обставин, враховуючи, що не втрачена можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на утриманні має малолітню дитину, що він щиро кається, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_7 основне покарання у виді штрафу у дохід держави. Також враховуючи, що обвинувачений допустив грубі порушення правил дорожнього руху, які призвели до спричинення тілесних пошкоджень дитини суд вважає необхідним при таких обставинах, позбавити обвинуваченого права керувати транспортними засобами на строк передбачний санкцією статті.
До набрання вироком законної сили до ОСОБА_7 також слід також застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням певних процесуальних обов`язків.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи засудженого і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання, провину ОСОБА_7 визнав, розкаявся.

Інших підстав для зміни чи скасування вироку не вбачається.

В той же час, з урахуванням того, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину скоїв злочин з необережності, вину визнав і не заперечує проти застосування до нього амністії, колегія суддів приходить до висновку про застосування до обвинуваченого даного закону і звільнення його від відбуття покарання. як основного, так і додаткового.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2017 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України без зміни.

Застосувати до ОСОБА_7 ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» і від відбуття покарання по основному і додатковому звільнити.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2