Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 ,
представника володільця тимчасово вилученого майна
адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004756 від 11.10.2017 за апеляційною скаргою володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.10.2017 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
12.10.2017 старший слідчий СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно автомобіль марки «БАЗ А079.45», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, який знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Карпенка Карого, 69.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004756 від 11.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування обставин даного ДТП, а також зважаючи на характер та обставини розслідуваного правопорушення, наявні у матеріалах провадження дані вказують на те, що даний автомобіль є знаряддям вчинення злочину та зберіг на собі його сліди, на даний час призначено експертизу технічного стану транспортного засобу. Крім того може виникнути необхідність у проведенні ряду інших експертиз, а також те, що вилучений транспортний засіб, згідно з постановою слідчого від 11.10.2017 є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Тому з метою забезпечення його збереження слід накласти арешт на автомобіль.

Ухвалою слідчого судді від 23.10.2017 клопотання слідчого задоволено, накладено арешт на майно, а саме, автомобіль марки «БАЗ А079.45», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, який знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Карпенка Карого, 69.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, крім того, зважаючи на характер та обставини розслідуваного правопорушення, а також достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тому є необхідність накладення арешту на майно.
У спільній апеляційній скарзі володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль. Вважають, що слідчий суддя безпідставно дійшов висновку про необхідність арешту майна, не врахувавши при цьому при цьому вимоги ч.2 ст. 167 КПК України, яка регламентує вичерпні обставини для арешту тимчасово вилученого майна. Також не враховано, що ОСОБА_7 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні. Арештований транспортний засіб використовується в режимі маршрутного таксі, а тому при невиїзді автобуса на маршрут, ОСОБА_7 втрачає грошові кошти, чим порушується конституційне право ОСОБА_7 на вільне здійснення підприємницької діяльності. Таким чином, вважають, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які підтримували апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував доводи апеляції і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Дані вимоги Закону слідчим суддею в повному обсязі дотримані не були.
Так, згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.
Як убачається із матеріалів провадження, транспортний засіб марки «БАЗ А079.45», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , щодо якого ставилось питання в клопотанні слідчого про його арешт, фактично не є тимчасово вилученим майном, оскільки даний транспортний засіб не вилучався, у встановленому законом порядку, а був переданий на відповідальне зберігання під розписку власнику ОСОБА_7 та поміщений на територію за адресою: м. Луцьк, вул. К.Карого, 69.

Також, як з`ясовано в ході апеляційного розгляду провадження, щодо вказаного автомобіля проведено усі необхідні експертні дослідження, результати яких очікуються найближчим часом.

Зважаючи на викладені обставини, відповідно до приписів ст.ст.407, 409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді: