АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/236/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №643/6160/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої, захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Олексіївка Бєлгородської області, громадянка України, українка, з вищою освітою, розлучена, яка не працює, раніше не судима, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджена за ч.1 ст. 122 КК України та їй призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.
Вироком встановлено, що 01.09.2015 року ОСОБА_8 уклала цивільний договір про оренду однієї кімнати з ОСОБА_9 , таким чином, з 01.09.2015 року по 04.04.2016 року ОСОБА_9 тимчасово проживала в кв. АДРЕСА_2 .
04.04.2016 року близько 16-30 год., в кв. АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті неможливості подальшого сумісного проживання виникла побутова сварка, під час якої ОСОБА_8 запропонувала ОСОБА_9 зібрати свої речі та залишити житло, при цьому, образливо висловлювалась на адресу останньої та вимагала повернути один екземпляр письмового цивільного договору оренди житла.
В процесі вищевказаної сварки, в цей же день, близько 17-30 год., у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_9 та, стоячи обличчям одна до одної, схопила лівою рукою останню за волосся в тім`яній області голови праворуч, після чого почала тріпати, спричиняючи фізичний біль та моральні страждання потерпілій ОСОБА_9 .
Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , діючи умисно, та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_8 , утримуючи ОСОБА_9 лівою рукою за волосся в тім`яній області голови праворуч, правою рукою схопила останню за обличчя та декілька разів з доданням сили вдарила потерпілу ОСОБА_9 лобною та тім`яною частиною голови о стіну, чим спричинила останній закриту черепно-мозкову травму у формі забою головного мозку з формуванням субарахноїдального крововиливу та наявністю синців в лобовій та тім`яній областях .
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , у потерпілої ОСОБА_9 мала місце закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням субарахноїдального крововиливу та наявністю синців в лобовій та тім`яній областях , яка могла бути отримана 04.04.2016 р., від ударних дій ( не менш двох) тупих твердих предметів чи від удару о такі, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях, та за ступенем тяжкості відноситься до ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
В апеляційних скаргах:
-обвинувачена не погодилася з вироком суду, вказавши, що злочину не вчиняла. Сварка між нею та потерпілою ОСОБА_9 виникла через несплату потерпілою коштів за проживання та її неналежну поведінку. Звертає увагу, що не мала умислу на спричинення тілесних ушкоджень, вона є шульгою, а права рука травмована, потерпіла мала коротке волосся, а тому вона не могла схопити Житєньову та вдарити об стіну, як зазначено в обвинуваченні. Під час сварки саме потерпіла вкусила її за праву руку, завдавши травму, та саме її кров опинилася на обличчі потерпілої. Також зазначила, що 04.04.2016 р. до сварки, яка між ними виникла, Житєньова прийшла до дому у неадекватному статі, у синцях. Також, обвинувачена не знає, де була потерпіла впродовж 30-40 хв., після залишення квартири та до приїзду поліції. Факт струсу головного мозку судово-медична експертиза не підтвердила, на стаціонарному лікуванні потерпіла не перебувала. 07.04.2016 року ОСОБА_9 знаходилася у відділі поліції для з`ясування обставин сварки, виглядала здоровою, але була у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, потерпіла вийшла на крильце відділу поліції та впала у квітник, вдарившись головою об бордюр. Вважає, що тілесні ушкодження були отримані саме від вказаного удару, від наслідків якого потерпіла лікувалася у стаціонарі 7 днів. Просить скасувати рішення про стягнення моральної шкоди, посилаючись на скрутне матеріальне становище;
-захисник просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд. Мотивуючи скаргу вказав, що вирок є незаконним та необґрунтованим, судово-медична експертиза проведена з порушеннями правил, наслідком чого став неправильний висновок експерта про наявність у потерпілої середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Просить врахувати, що обвинувачена нанесла Житєньовій тілесні ушкодження лише після того, як та вкусила її за руку, прокусивши палець, чим спричинила легкі тілесні ушкодження. Вважає, що дана обставина є такою, що пом`якшує покарання. На думку захисника, судове слідство проведено неповно та однобічно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим; обвинувачену та захисника, які підтримали свої скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року ОСОБА_8 визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та їй призначено покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Захисник та обвинувачена в апеляційних скаргах не погоджуються з висновком суду першої інстанції та вказують на відсутність в діях обвинуваченої складу злочину, навівши зазначені вище доводи.
При цьому, висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, безпосередньо досліджених та викладених у вироку суду першої інстанції.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що орендувала у обвинуваченої кімнату в належній їй квартирі. 04.04.2016 року приблизно о 17-30 год. під час сварки з обвинуваченою з приводу неможливості подальшого проживання, остання схопила її за волосся та почала тріпати, спричиняючи потерпілій фізичний біль. Після чого, ОСОБА_8 схопила потерпілу однією рукою за волосся в тім`яній області, а другою рукою за обличчя, та декілька разів вдарила потерпілу головою о стіну. З 07.04.2016 року по 15.04.2016 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні. В день спричинення тілесних ушкоджень від госпіталізації відмовилася.
Свідок ОСОБА_10 показав, що він працює водієм таксі. На початку весни 2016 року він приїхав за адресою пр. Тракторобудівників на замовлення. Біля 15-16 год. з під`їзду будинку вийшла потерпіла ОСОБА_9 , в якої на волоссях, руках та речах були сліди крові. Вона зателефонувала своїй дочці, яка викликала поліцію, бригаду швидкої допомоги, яка відвезла потерпілу до лікарні, а він до тієї ж лікарні відвіз дочку потерпілої.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою потерпілої. 04.04.2016 року приблизно в обідній час, мати надіслала їй повідомлення про те, що ОСОБА_8 висиляє її з орендованої кімнати. Мати їй зателефонувала та вона почула крики, глухий стук та погрози ОСОБА_8 на адресу матері, після чого вона викликала поліцію та бригаду швидкої медичної допомоги.
Дані покази свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, не містять у собі суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та у сукупності з іншими доказами підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому прийняті судом як достовірні, визнані належними та допустимими доказами по справі, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Крім цього, вина обвинуваченої та наявність складу злочину в її діях підтверджується письмовими доказами по справі, що були досліджені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження, серед таких наступні.
Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 26.04.2016 року та фототаблі до нього, під час проведення якого потерпіла показала про обставини та механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Висновок експерта № 101-ОКБ/16 від 22.04.2016 року та № 117/101-ОКБ/16 від 28.04.2016 року, згідно якого за даними наданої медичної документації у ОСОБА_9 має місце закрита черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку з формуванням субарахноїдального крововиливу та наявністю синців в лобовій та тім`яній областях, яка могла бути отримана в час вказаний в постанові про призначення експертизи, від ударних дій (не менш двох) тупих твердих предметів чи від удару о такі, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях, та за ступенем тяжкості відноситься до ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. Малоймовірно, що встановлена у ОСОБА_9 черепно-мозкова травма могла бути отримана в результаті падіння на площини, а тим паче з висоти власного росту. Свідчення ОСОБА_9 , надані нею в ході проведення слідчого експерименту від 26.04.2016 року в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині часу та механізму спричинення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі останньої.
Наведені та викладені у вироку докази були належним чином перевірені та оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище злочину.
Версія обвинуваченої та надані на її підтвердження покази про відсутність в її діях складу злочину перевірялася судом першої інстанції та не знайшла свого підтвердження. Така позиція сторони захисту спростовується наведеними у вироку та переліченими в даній ухвалі доказами, які в своїй сукупності повністю підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який вона засуджена.
Апеляційний довід про вчинення протиправних дій саме відносно обвинуваченої також перевірявся судом першої інстанції та йому дана належна оцінка.
Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Предметом судового розгляду в межах даного кримінального провадження були дії ОСОБА_8 .
Посилання захисника про порушення правил проведення судово-медичної експертизи, у зв`язку з чим даний доказ слід визнати недопустимим, також знайшов свою оцінку та був залишений без задоволення судом першої інстанції.
При цьому, судом першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначено, що згідно п.4.11 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» у випадках встановлення за об`єктивними медичними відомостями коли наслідки і кінець ушкодження, що не було небезпечним для життя, не викликає сумнівів, судово-медичний експерт визначає ступінь тяжкості тілесного ушкодження, не очікуючи його кінця. Таким чином, судово-медичний експерт діяв в межах своїх повноважень і його висновок відповідає вимогам «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
З даним висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки він є обґрунтованим та законним.
Посилання обвинуваченої про отримання потерпілою тілесних ушкоджень внаслідок падіння 07.04.2016 року у квітник в районному відділі поліції; неможливість нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 через зазначені у скарзі обставини; можливе отримання ушкоджень потерпілої від дій інших осіб не підтверджені будь-якими об`єктивними даними та колегія суддів відноситься до них критично, розцінює як спосіб уникнення відповідальності за скоєне.
Аналізуючи вищевказані обставини кримінального провадження, покази потерпілої, свідків, обвинуваченої, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції проведено повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка, а діям обвинуваченої - правильна юридична кваліфікація.
При цьому, доводи апеляційних скарг обвинуваченої та захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку суду.
Що стосується апеляційної вимоги обвинуваченої про скасування рішення районного суду в частині стягнення із неї на користь потерпілої моральної шкоди через скрутне матеріальне становище, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України: ч. 1. особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; ч. 2. моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; ч. 3. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При прийнятті рішення про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції врахував, що діями обвинуваченої потерпілій спричинені моральні страждання, які виразились у фізичному болю та стражданнях, які зазнала потерпіла у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, внаслідок чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.04.2016 року по 15.04.2016 року, таким чином, порушився її звичний уклад життя. На користь потерпілої була стягнута моральна шкода в розмірі 5000 грн.
Приймаючи до уваги обставини справи та норми Закону, що регулюють правовідносини в даній сфері, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності стягнення на користь потерпілої моральної шкоди у вказаному розмірі, оскільки дане рішення відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. При цьому, матеріальний стан обвинуваченої не впливає на рішення суду в даній частині.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, внаслідок чого вони задоволенню не підлягають, а підстав для скасування чи зміни вироку немає.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої та захисника залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: