Справа № 369/9145/17
Провадження № 1-кс/369/2611/17
УХВАЛА
Іменем України
28.08.2017 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005266 від 26.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 з даним клопотанням про арешт майна, яке він у мотивував тим, що 25.08.2017 за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, по вул. Білогородскій, біля будинку № 27, працівниками поліції зупинений автомобіль марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 який мав ознаки підробки або зміни ідентифікаційних номерів кузова.

Під час проведеного виїзду слідчо-оперативної групи на місці події встановлено, що вздовж автодороги, біля будинку № 27 по вулиці Білогородській в місті Боярка, припаркований автомобіль марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході огляду якого, було виявлено ознаки підробки або зміни ідентифікаційних номерів кузова, за кермом автомобіля знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як пояснює останній він є користувачем вищевказаного автомобіля.

Враховуючи викладене, 25.08.2017 в ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, по вул. Білогородскій, біля будинку № 27, у користувача транспортного засобу, ОСОБА_4 було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , від 21.10.2015 та автомобіль марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 .

26.08.2017 о 09:48:42 відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005266 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що зазначене вище рухоме майно, що було тимчасово вилучене 25.08.2017 під час огляду місця події може зберегти на собі сліди злочину, має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та може бути доказом під час судового розгляду, слідство приходить до висновку, що незастосування заборони розпоряджатися зазначеним вище автомобілем марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , від 21.10.2015 зможе будь-яким іншим чином знищити або пошкодити, відчужити це рухоме майно, а це як наслідок може призвести до втрати речових доказів та можливих слідів, залишених злочинцями.
Тому слідчий просив арешт на вилучене під час огляду місця події 25.08.2017 у гр. ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме автомобіль марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , від 21.10.2015. Заборонити користувачу ОСОБА_4 та власнику ОСОБА_5 розпоряджатися будь-яким чином зазначеними вище речами та використовувати їх

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Клопотання розглядалось у відсутність власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказаний у клопотанні автомобіль відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України та існує можливість використання даного майна, як доказів у кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає за необхідне заборонити користування та розпорядження даним автомобілем, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучене під час огляду місця події 25.08.2017 у гр. ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме автомобіль марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_5 , НОМЕР_2 , від 21.10.2015.

Заборонити користувачу ОСОБА_4 та власнику ОСОБА_5 розпоряджатися будь-яким чином зазначеними вище речами та використовувати їх.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1