Справа № 357/1637/18
1-кп/357/674/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2018 року м. Біла Церква Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 16 березня 2018 р., укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новогродівка Красноармійського району Донецької області, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одруженого, раніше судимого вироком Кіровського районного суду м. Донецька від 4 березня 2008 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 4 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 81 КК України 22 липня 2013 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 8 місяців 21 день, 16 серпня 2015 року призваний під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , кухар роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України

В С Т А Н О В И В:
В підготовче судове засідання надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 згідно якої відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

16 серпня 2015 р. солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 було призвано на військову службу під час мобілізації.

З 26 вересня 2015 р. відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (з 30.06.2017 - військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) №23 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу цієї ж частини, яка до 8 лютого 2016 року дислокувалася по АДРЕСА_3 , і призначено на посаду кухаря роти матеріального забезпечення.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 25 жовтня 2015 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , дислоковану по АДРЕСА_3 .

В період з 25 жовтня 2015 р. до 5 лютого 2018 р. солдат ОСОБА_4 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

5 лютого 2018 р. солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками правоохоронних органів в м. Козятин Вінницької області після чого 6 лютого 2018 року він був доставлений до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

Сторонами узгоджено покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на п`ять роки та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки та керуючись ч. 1,2 ст. 76 КК України покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ст. 407 ч.4 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби).

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.12 КК України, злочин, передбачений ст. 407 ч. 4 КК України віднесений до умисного тяжкого злочину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 судом визнається: щире каяття.

Обставин, які обтяжують його покарання не встановлено.

Вищевказана угода між прокурором і ОСОБА_4 не суперечить вимогам КПК України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що сторони уклали угоду добровільно.

Узгоджене між прокурором і ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам закону, а саме: ст.ст. 50,75,76 КК України та зазначеному у санкції ч.4 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 раніше судимий: 4.03.2008 р. за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 22.07.2013 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 21 день.

Цивільний позов, речові докази, витрати на залучення експерта, відсутні.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 6 лютого 2018 р. застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314,367-371,373,374,474,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 березня 2018 р., укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000250 від 2.11.2015 р.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 ч.1,2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбаченими ст.ст.474,473,394,424 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області