А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/588/17, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2017.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Есень, зареєстрований у АДРЕСА_1 , угорець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працюючий різноробочим у магазині Світ кераміки, не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.
Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_6 покарання визначено рахувати із дня його затримання, з 29.07.2014.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з 29.07.2014 по 20.06.2017, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 331,89 грн. за проведення судових експертиз.
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме:
- блокнот із рукописним текстом, два клаптики паперу з рукописним текстом, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- змиви речовини бурого кольору на 4 (чотири) марлеві тампони; зріз шпагата зі швабри зі слідами речовини бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження;
- резинові шльопанці темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, спортивні штани темно-синього кольору, чорну футболку, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, після набрання вироком законної сили ухвалено знищити.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
28 липня 2014 року приблизно о 19 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем тимчасового проживання за адресою АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, який виник між ним та його співмешканкою ОСОБА_8 , умисно, протиправно, з метою заподіяння смерті останній, схопив її лівою рукою за шию та повалив на ліжко, на якому, продовжуючи здавлювати шию, наніс їй серію ударів в область обличчя правою рукою, затиснутою в кулак, після чого, кинув на підлогу, де продовжував наносити удари обутими ногами в різні частини тулуба. Після цього, ОСОБА_6 заштовхав ОСОБА_8 в приміщення ванної кімнати, де змушував останню змити сліди крові від нанесених ударів, однак, остання чинила опір діям ОСОБА_6 , на що він наніс ОСОБА_8 удар ногою в область сідниць, від якого вона вдарилась головою в раковину. Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_6 схопив ОСОБА_8 за шию, здавлюючи її руками, повалив на ліжко, де продовжував однією рукою здавлювати шию, а іншою рукою наніс серію ударів в область голови та обличчя. У загальному ОСОБА_6 наніс потерпілій ОСОБА_8 близько 40 ударів у різні частини тулуба, у тому числі в область голови, обличчя, верхніх і нижніх кінцівок тулуба, два удари невстановленим слідством предметом із колючо-рубаними властивостями в область чола, заподіявши тілесні ушкодження, від яких, остання померла на місці.
В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х:
- обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок суду є незаконним. Посилається на те, що суд поверхово розглянув кримінальне провадження, дав неправильну оцінку здобутим доказам і не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_9 , яка працює лікарем, і відповідно до яких, на тілі потерпілої були виявлені множинні як свіжі, так і по давності виявлення гематоми, більшість яких були в області голови та очей, що у свою чергу спростовує висунуті в обвинувальному акті факти про те, що він наніс потерпілій близько 40 ударів у різні частини тулуба й що на її тілі було виявлено удари спричинені предметом з колючо-рубаними властивостями. Крім того, вказує на те, що суд не врахував те, що в ході судового розгляду вину в скоєнні інкримінованого йому злочину він визнав, щиро розкаявся й стверджував, що не мав умислу на позбавлення потерпілої ОСОБА_8 життя, а натомість, прийшов до помилкового висновку про те, що він не визнав своєї вини у вчиненні злочину. При цьому, посилається й на те, що суд необґрунтовано не визнав обставини, що пом`якшують його відповідальність, а саме, добровільне з`явлення до поліції, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, щире каяття та наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей. Просить пом`якшити призначене йому покарання, або призначити новий розгляд у суді першої інстанції;
- захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_6 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_8 спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, показами обвинуваченого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 та судово-медичного експерта ОСОБА_11 , а також висновком судово-медичної експертизи № 270 від 29.07.2017. Також вказує й на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не бажав настання смерті ОСОБА_8 , оскільки, коли він ліг спати, то остання була ще живою, а характер їх відносин свідчить про те, що вони перебували в дружніх стосунках, проживали однією сім`єю з ОСОБА_6 утримував ОСОБА_8 .. Указані докази, на переконання захисника, свідчать про те, що дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки такі повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 121 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Крім того, посилається на те, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у достатній мірі не врахував наявність у останнього на утриманні двох неповнолітніх дітей та матері пенсійного віку, позитивну характеристику та відсутність у силу ст. 89 КК України судимості, а також обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, добровільне повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, щире каяття щодо наслідків його вчинення та активне сприяння у його розкритті, зокрема, під час слідчого експерименту. Просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 із ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. У ході апеляційного розгляду просить дослідити звукозапис судового засідання від 04.11.2016 з допитом свідка ОСОБА_12 , висновок експерта № 270 від 29.07.2017, звукозапис судового засідання з допитом експерта ОСОБА_11 , протокол проведення слідчого експерта від 30.07.2014.
У запереченні на апеляційну скаргу захисника прокурор Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_13 вказує на те, що суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України, а призначене останньому покарання у виді 12 років позбавлення волі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Посилається на те, що викладені в апеляційній скарзі доводи щодо невірної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 є неспроможними, оскільки спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на вбивство потерпілої підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, поясненнями потерпілої ОСОБА_14 , згідно з якими, у ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , останній повідомив їй, що йде вбивати ОСОБА_8 , висновком експерта № 270 від 29.07.2014 щодо характеру, кількості та локалізації тілесних ушкоджень, тобто нанесення потерпілій ОСОБА_8 не менше 40 ударів у життєво важливі органи, а також тим, що після нанесення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не вжив достатніх заходів для надання їй допомоги чи виклику швидкої медичної допомоги. Крім того, вказує й на те, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд належним чином врахував особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та відповідно до ст. 89 КК України не судимий, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про неврахування судом обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання, є також неспроможними. Просить вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги; прокурора, який судове рішення вважав законним та обгрунтованим, і заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а апеляційна скаргу захисника ОСОБА_7 частковому задоволенню з таких підстав.
Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілої ОСОБА_14 , неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої враховується те, що апеляційним судом останній своєчасно було надіслано повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду кримінального провадження; що про поважні причини неявки до апеляційного суду потерпіла не повідомила, і заяв про відкладення розгляду кримінального провадження від неї не надходило, а також те, що, як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час його розгляду судом першої інстанції, потерпіла ОСОБА_14 вказувала на те, що не має можливості з`являтись у наступні судові засідання.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України злочину, ґрунтується на сукупності наведених у вироку доказів, які безпосередньо досліджені під час розгляду місцевим судом кримінального провадження та частково перевірених у межах клопотання, яке заявила сторона захисту (адвокат ОСОБА_7 ), апеляційним судом під час розгляду кримінального провадження, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки такі повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 121 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, відхиляються.
Так, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України визнав повністю, підтвердивши зазначені в мотивувальній частині вироку час, місце та обставини, за яких скоїв злочин, щиро каявся в його вчиненні. При цьому, підтвердив, що його позиція є добровільною, і просив пом`якшити йому покарання.
З наданих обвинуваченим ОСОБА_6 у суді першої інстанції показань убачається, що 28.07.2014, повернувшись із роботи додому за місцем тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , постукав у двері, однак його співмешканка ОСОБА_15 не відчиняла їх. Одразу ж зламав замок і, зайшовши до будинку, побачив співмешканку, яка оголена лежала на ліжку, і знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Побачив, як із приміщення ванної кімнати вибіг незнайомий йому чоловік, який побіг на вулицю. Після цього направився до лікарні. Через деякий час, повернувшись додому , під час сварки наніс ОСОБА_8 правою рукою декілька ударів в обличчя, від яких вона впала на ліжко. Після цього підняв її з ліжка і наніс удар ногою в область спини, від якого вона впала на підлогу, і вдарилась головою. У зв`язку із цим у неї з носа пішла кров. Одразу ж повів її до ванної кімнати для того, щоб вона помилась. ОСОБА_8 не хотіла йти вмиватись, у зв`язку із чим штовхнув її в плечі. Від поштовху вона впала і правою стороною вдарилась у душову кабіну. Після цього, підняв її, однак вона впала у раковину. Він підняв її, і залишив біля раковини. Бачив, що у ОСОБА_8 йшла кров із голови. Запропонував їй поїхати у лікарню, однак вона відмовилась. Після цього випив 50 гр. горілки й біля 16-ї години ліг спати. Під час сну поклав руку на ОСОБА_8 і відчув, що вона холодна. Одразу ж приблизно о 00 год. 30 хв. Прокинувся. Виявив, що ОСОБА_8 мертва. Злякавшись побіг до сусіда ОСОБА_16 і повідомив йому, що ОСОБА_17 мертва. Після цього ОСОБА_18 викликав машину швидкої медичної допомоги і працівників міліції. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що визнає себе винним у вбивстві ОСОБА_8 , однак він не хотів її вбивати, «не думав, що так буде» , на ґрунті ревнощів почав наносити їй удари, наніс 2-3 удари в обличчя, удар ногами в спину, в плечі, тулуб. Вказував також на те, що вжив два рази по 50 гр. горілки і пляшку пива. Окрім того, вказував на те, що 26.07.2014 наніс ОСОБА_8 удар рукою затиснутою в кулак «в глаз».
Потерпіла ОСОБА_14 показала, що її донька ОСОБА_8 співмешкала з обвинуваченим ОСОБА_6 на протязі півтора року. Ввечері 28.07.2014 приблизно о 20 год. 00 хв. по телефону розмовляла з донькою. По голосу доньки відчула, що між донькою та ОСОБА_6 відбувся конфлікт. Після цього, розмовляла з ОСОБА_6 і казала йому, що ОСОБА_17 повинна прийти додому, і лягти в лікарню, на що він їй сказав : Ні. Тоді вона йому сказала, що приїде до них із працівниками міліції, на що він їй сказав: Тоді я йду її вбивати. Потім ОСОБА_6 зателефонував їй 29.07.2014 біля 02 год. ночі і повідомив: Тьотя Іра їдьте сюда. ОСОБА_17 мертва. Вона одразу ж на таксі приїхала до місця їх проживання. Приїхавши побачила працівників міліції.
Свідок ОСОБА_12 показав, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_6 .. Проживав у АДРЕСА_2 , у кімнаті, що знаходиться над кімнатою, в якій проживав ОСОБА_19 разом із жінкою. 28.07.2014 пізно ввечері до нього додому зайшов ОСОБА_6 і попросив викликати швидку медичну допомогу, при цьому, сказавши, що жінка не дихає. Він одразу ж викликав швидку медичну допомогу, і разом зі своєю дружиною та дитиною направився з дому до шовгора. Очевидцем подіі, яка мала місце у будинку за місцем його проживання не був, про обставини смерті ОСОБА_20 нічого не знає.
Свідок ОСОБА_21 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_6 перебуває в дружніх стосунках. Будинок за адресою АДРЕСА_2 належить йому на праві приватної власності. У будинку проживав його шовгор ОСОБА_12 , а в підвальному приміщенні проживав ОСОБА_22 . Декілька разів бачив у будинку ОСОБА_23 разом із жінкою, з якою не був знайомий. За спливом часу, точної дати не пам`ятає, у середині літа, до нього прийшов шовгор і повідомив, що ОСОБА_22 просив викликати машину швидкої медичної допомоги, що він і зробив, а також викликав працівників поліції. Після цього, пішов до будинку, однак, всередину не заходив. Із працівниками поліції спілкувався на подвір`ї. Зі слів працівників поліції довідався про вбивство жінки. Бачив, як працівники поліції виводили ОСОБА_24 з підвального приміщення.
Свідок ОСОБА_9 - лікар швидкої медичної допомоги, показала, що виїжджала на місце події на вул. Шолтеса в м. Ужгород, однак за спливом часу подробиці події не пам`ятає. На місці події їх зустрів чоловік і провів у підвальне приміщення. Оглянувши тіло, вони констатувала смерть. На тілі жінки були множинні гематоми, як свіжі, так і по давності виникнення завдані раніше. Було багато крові, у тому числі частина крові не була свіжа. На тілі потерпілої бачила видимі тілесні ушкодження, гематоми в області очей. На місце події ними було викликано судово-медичного експерта.
Допитаний у суді першої інстанції в якості свідка судово-медичний експерт ОСОБА_11 - експертом Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи, підтримала складений нею висновок № 270 від 29.07.2014. Також пояснила, що тривалість життя людини після отримання виявлених тілесних ушкоджень, які викладені у висновку експерта, залежить від організму кожної окремо взятої людини. Алкоголь уповільнює життєві функції, і не виключено, що потерпіла могла прожити 5-10 годин після отримання нею таких ушкоджень.
Із протоколу огляду місця події від 29.07.2014 із фотознімками вбачається, що оглянуто підвальне приміщення будинку АДРЕСА_2 , зафіксована загальна обстановка на місці події, розташування речей предметів, місцезнаходження трупа - особи жіночої статі, плями бурого кольору та вказано про вилучення слідів злочину. У тому числі з місця події вилучались: п`ять слідів низу взуття; 14 відрізків клейкої стрічки, на яку відкопійовані сліди папілярних ліній; чотири змиви речовини бурого кольору; чотири недопалки з під сигарет Прилуки; один слід біологічного походження; зріз зі швабри зі слідами речовини бурого кольору, мобільні телефони, тощо. Під час огляду застосовані технічні засоби фотокамера Canon (т. 1, а. к. п. 225-250).
Із протоколу проведення слідчого експерименту від 30.07.2014 із фотознімками вбачається, що в ході проведення 30.07.2014 старшим слідчим слідчого експерименту за участі підозрюваного, захисника адвоката ОСОБА_25 та понятих здійснювалась відеофіксація слідчої дії відеокамерою «Sony HDR HCЗE» на відеокасету Panasonic міні DVM 60, фотографування фотоапаратом Кенон. У ході слідчого експерименту ОСОБА_6 детально розповів про обставини нанесення ним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Указаний протокол підписаний підозрюваним ОСОБА_6 , захисником та понятими, а також указано про відсутність заяв та зауважень (т. 1, а. к. п. 187-195).
З висновку судово-медичної експертизи № 270 від 29.07.2014 вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа гр-ки ОСОБА_8 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу в м`які тканини голови; субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми; забою головного мозку, часткового розриву атлантоокципітального зчленування без пошкодження спинного мозку; крововиливу пристінкової плеври в області перелому 9-го ребра справа; закритий перелом кісток спинки носа; ран обличчя в області чола; синців та саден обличчя, тулубу обох верхніх та нижніх кінцівок. Тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах підборіддя, шиї справа та зліва, задньої поверхні шиї могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму здавлення, якими могли бути пальці рук сторонньої людини - потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (далі - Правил), затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді часткового розриву атлантоокципітального зчленування без пошкодження спинного мозку могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії з послідуючим згинанням та при наданні голові прискорення, є прижиттєвими, стосовно живих осіб, згідно п. 2.1.3 (е) Правил, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, є прижиттєвими і знаходяться в опосередкованому причинному зв`язку з настанням смерті її.
Тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального крововиливу, субдуральної гематоми; забою головного мозку виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки, обуті ноги сторонньої людини або ударяння об такі, ушкодження є прижиттєвими і стосовно живих осіб, і згідно п. 2.1.3 (в,г) Правил, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті її. Дані тілесні ушкодження вкладаються в час події (згідно Висновку Експерта № 974 судово-гістологічного дослідження - гематома до добової давності), яка мала місце 28.07.2014 і не суперечить обставинам справи. Тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах передньої поверхні черева в області епігастрія, правого колінного суглобу та лівого стегна за своїми анатомо-морфологічними особливостями могли виникнути за 2-6 діб до моменту судово- медичного дослідження трупа ОСОБА_8 , є прижиттєвими.
Всі інші тілесні ушкодження є прижиттєвими, виникли одномоментно, або у швидкій послідовності одне за одним, при цьому гр-ка ОСОБА_8 могла знаходитися як у вертикальному або близькому до нього положенні, так і в горизонтальному або близькому до нього положенні, при цьому, їй було спричинено не менше 40 ударів. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок тупої травми голови, яка супроводжувалася забоєм головного мозку, субарахноїдальним крововиливом, субдуральною гематомою, частковим розривом атлантоокципітального зчленування без пошкодження спинного мозку, що призвів до розвитку набряку та вклинення речовини головного мозку у великий потиличний отвір, що і стало безпосередньою причиною смерті її. При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа гр.-ки ОСОБА_8 виявлено 2,84 проміле етилового спирту. Вказана концентрація алкоголю в крові живих осіб відноситься до сильного ступеня алкогольного сп`яніння (т. 1, а. к. п. 172-180).
З висновку судово-медичної експертизи № 683 від 29.07.2014 вбачається, що при судово-медичній експертизі гр-на ОСОБА_6 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: лінійних саден на шкірних покривах правої верхньої кінцівки, спини правої нижньої кінцівки та наявне часткове відторгнення нігтьової пластини 1-го пальця лівої ступні. Згідно медичної довідки, заповненої на ім`я ОСОБА_6 у нього виявлено: Неповна травматична екстракція нігтьової пластини 1 пальця лівої стопи. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або від ударяння об такі і вкладаються в час події, яка мала місце 28.07.2014.
Тілесні ушкодження у вигляді лінійних саден на шкірних покривах правої верхньої кінцівки, право-бокової поверхні спини та правої нижньої кінцівки могли виникнути внаслідок дії тупих тупогранних предметів по механізму тертя-ковзання, якими могли бути нігті пальців рук сторонньої людини і по давності виникнення можуть вкладатися в час події, яка мала місце 28.07.2014. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 Правил, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності (т. 1, а. к. п. 181-183).
З висновків експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи № 354 від 07.08.2014 та № 393 від 29.08.2014, вбачається, що кров виявлена у слідах на чотирьох марлевих тампонах, зрізах шпагату зі швабри, вилучених при огляді місця події,
могла походити від людини із групою крові АВ, у тому числі від потерпілої ОСОБА_8 , а також і від людей із групами КРОВІ, А з ізогемаглютиніном анти-В і В з ізогемаглютиніном анти-А шляхом її змішування і виключена можливість походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 (т. 1, а. к. п. 197-198 ; 199-203).
З висновку експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи № 394 від 29.08.2014 вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи речового доказу: штанів, гумових шльопанців підозрюваного ОСОБА_6 , вилучених у ході огляду підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 встановлено: у слідах на штанах (об. №4), парі гумових шльопанців (об. №№ 5-8) підозрюваного ОСОБА_6 , вилучених при огляді місця події, знайдена кров людини,
могла походити від людини із групою крові АВ, у тому числі від потерпілої ОСОБА_8 , а також і від людей із групами КРОВІ, А з ізогемаглютиніном анти-В і В з ізогемаглютиніном анти-А шляхом її змішування і виключена можливість походження крові від підозрюваного ОСОБА_6 .. У слідах на футболці кров не знайдена (т. 1, а. к. п. 204-208).
З висновку експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи № 93 від 20.08.2014 вбачається, що на наданих на цитологічну експертизу недопалках від цигарок Прилуки об.№№ 1-4, знайдені тільки залишки клітинних елементів та поодинокі безядерні епітеліальні клітини, статеву та групову належність яких встановити не виявляється можливим в зв`язку з недостатньою кількістю епітеліальних клітин та повною відсутністю ядер, придатних для цитологічного дослідження (т.1 а. к. п. 209-212).
З висновку експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи № 91 від 20.08.2014 вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи стамески встановлено, що при судово-цитологічному дослідженні робочої частини та руків`я стамески, вилученої під час проведення огляду місця події, кров не знайдена (т. 1, а. к. п. 213-216).
З висновку експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи № 92 від 20.08.2014 вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні робочої частини та руків`я викрутки, вилученої під час проведення огляду місця події, кров не знайдена (т. 1, а. к. п. 217-220).
З висновку експерта Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи № 90 від 20.08.2014 вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні клинка та руків`я кухонного ножа, вилученого під час проведення огляду місця події, кров не знайдена (т. 1, а. к. п. 221-224).
З акту судово-психіатричної експертизи №132 від 11.09.2014 вбачається, що при проведенні амбулаторної комісійної первинної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 встановлено, що даних про психічні розлади не має. Тимчасовий розлад психічної діяльності, у тому числі і патологічне алкогольне сп`яніння в даному випадку в ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, виключається повністю, так як у матеріалах кримінального провадження відсутні вказівки на наявність у освідчуваного, у період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння ознак порушеної свідомості, галюцинаторно-маячних переживань, психомоторного збудження і т.д. Дії його носили цілеспрямований характер з адекватним мовним контактом з оточуючими. ОСОБА_6 під час вчинення злочину психічним захворюванням не страждав, тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, усвідомлював значення своїх дій та керував ними під час вчинення злочину. ОСОБА_6 на даний час психічним захворюванням не страждає, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 1, а. к. п. 74-77).
Із протоколу Закарпатського обласного наркологічного диспансеру № 206 від 29.07.2014 медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння ОСОБА_6 вбачається, що з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено 29.07.2014 о 06 год. 10 хв. огляд ОСОБА_6 , за наслідками якого складено висновок про те, що стан сп`яніння ОСОБА_6 внаслідок вживання алкоголю неускладнений. Визначення стану алкогольного сп`яніння проводилось, зокрема, за допомогою технічного засобу алкотестеру, згідно якого встановлено 4,00 проміле алкоголю в крові (т. 1, а. к. п. 252).
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги ураховується те, що в справі відсутні які-небудь дані про те, що у потерпілої ОСОБА_14 були підстави для обмови ОСОБА_6 .. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суд першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_26 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку із призначенням нового судового розгляду, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини та кваліфікації дій, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про скасування вироку із призначенням нового судового розгляду, колегія суддів, з урахуванням вищенаведених доказів відхиляє як не обґрунтовані, оскільки доводи апеляційної скарги в цій частині обвинувачений не вмотивував, не послався на передбачені кримінальним процесуальним законом підстави, з яких апеляційний суд зобов`язаний призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції, і такі в ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.
Доводи апеляційних скарг про відсутність у ОСОБА_6 умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_8 , колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження і спростовані самим же обвинуваченим ОСОБА_6 під час розгляду апеляційних скарг, оскільки в ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину саме в учиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, щиро розкаявся і просив пом`якшити призначене йому покарання.
З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів відхиляє й доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не бажав настання смерті ОСОБА_8 , що у свою чергу свідчить про те, що дії обвинуваченого помилково кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки такі повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 121 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що, приходячи до висновку про умисне заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 смерті ОСОБА_8 під час сварки, суд першої інстанції вірно врахував послідовність дій обвинуваченого, обставини вчинення злочину, характер, кількість та локалізації нанесених тілесних ушкоджень, спрямованість завданих обвинуваченим ударів у такі частини тіла потерпілої, нанесення в які є небезпечними для життя, відсутність реальної загрози для життя обвинуваченого, послідуючу бездіяльність та байдуже ставлення обвинуваченого після нанесення потерпілій тілесних ушкоджень до наслідків, який у подальшому не надав допомоги потерпілій та не викликав швидку медичну допомогу для того, щоб зменшити наслідки вчиненого. У зв`язку із цим, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що зазначені обставини свідчать про направленість умислу ОСОБА_6 на вчинення умисного вбивства - умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд не приймає до уваги й відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд поверхово розглянув кримінальне провадження, дав неправильну оцінку здобутим доказам й не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_9 , яка працює лікарем, а також доводи апеляційної скарги захисника про те, що висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_6 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_8 спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, показами обвинуваченого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_10 та судово-медичного експерта ОСОБА_11 , а також висновком судово-медичної експертизи № 270 від 29.07.2017.
Об`єктивних даних, які вказували б на вчинення кримінального правопорушення за інших обставин, колегія суддів за матеріалами кримінального провадження не встановила і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції вірно врахував положення ст. 50, 65 КК України, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та наслідки вчиненого кримінального правопорушення смерть людини, та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 75 КК України, із чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Однак, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, колегія суддів вважає занадто суворим і таким, що не в повній мірі відповідає особі обвинуваченого, з огляду на таке.
При вирішенні питання про призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та при оцінці доводів апеляційних скарг, колегія суддів враховує вимоги ст. 65-67 КК України, дані про його особу обвинуваченого у порядку ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утримання двох неповнолітніх дітей та матір пенсійного віку, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, визнання обвинуваченим ОСОБА_6 в ході апеляційного розгляду кримінального провадження своєї вини, щире каяття у скоєному та добровільне повідомлення про вчинене ним кримінальне правопорушення, колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання.
Тому, колегія суддів вважає, що вказані вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставини вчинення ним кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують покарання, у своїй сукупності дають підстави для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме вимогам матеріального закону, принципам законності та індивідуалізації покарання, справедливим.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 , підлягають частковому задоволенню, а вирок у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання до зміни.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України ОСОБА_6 змінити.
Пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання до 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - у той самий строк із дня вручення йому копії ухвали.
Судді: