Провадження № 1-кп/520/399/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2013 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді Федулеєвої Ю.О.

за участю: секретаря Орлової Ю.Є.

прокурора Третяк О.В.

потерпілого ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження № 0004694 за обвинуваченням:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 Мартанівського району Чеченської Республіки ОСОБА_8 Федерації, громадянина ОСОБА_8 Федерації, чеченця, раніше не судимого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою :ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України;

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 Мартанівського району Чеченської Республіки ОСОБА_8 Федерації, громадянина ОСОБА_8 Федерації, чеченця, раніше не судимого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою :ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21.08.2013 року близько 15 годин 20 хвилин ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебували по вул. Золотий Беріг в м. Одеса, знімали репортаж, в ході якого зафіксували на відеокамеру та телефон порушення Правил дорожнього руху автомобілем Тойота - Камрі, під керуванням ОСОБА_6, в якому знаходився і громадянин ОСОБА_9, яким не сподобався факт їх зйомки і вони, використовуючи це як привід грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, підішли до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які перебували в автомобілі Шевролет Авео, та знімали їх на фотоапарат та мобільний телефон, та попросили перестати їх знімати, але ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжили проводити зйомку, після чого, ОСОБА_9 з особливою зухвалістю наніс кілька ударів руками по голові і тілу ОСОБА_2, а ОСОБА_6 завдав кілька ударів кулаками рук в область голови, обличчя та тулуба ОСОБА_1, чим спричинив йому тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких ушкоджень. В процесі конфлікту, ОСОБА_6 і ОСОБА_9 з метою припинення зйомки забрали мобільний телефон та фотоапарат, маючи мету знищення інформації знятої відносно них. Після чого ОСОБА_9 і ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зникли в подальшому добровільно віддали вилучене майно за власною ініціативою співробітникам ОСОБА_10

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, підтвердивши, що дійсно 21.08.2013 року перебуваючи на вулиці ОСОБА_11, в ході конфлікту з потерпілими нанесли їм декілька ударів в область тулуба, та забравши їх телефон та фотоапарат уїхали з міста, при цьому пояснили, що мали за мету знищити інформацію зняту відносно них потерпілими. Відїхавши подзвонили батькові, який підїхав до них і разом з ними повернувся на місто події, з метою повернення потерпілим їх майна. В скоєному вони щиро каються, та просять суд не позбавляти їх волі.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пояснили, що вони ні яких претензій до обвинувачених не мають, просять суд призначити їм покарання не звязане з позбавленням волі. Та пояснили, що дійсно знімали обвинувачених на телефон і фотоапарат, що їм не сподобалося і вони просили перестати їх знімати.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_6 його син, а ОСОБА_9 товариш сина. 21.08.2013 року вони йому подзвонили та розповіли що їх знімали на телефон та фотоапарат якісь хлопці, що їм не сподобалося і у них виник конфлікт, в процесі якого вони забрали у них фотоапарат та телефон з метою знищення інформації та уїхали з міста події. Він поїхав до них і разом з ними повернувся на місто конфлікту, де добровільно віддав робітникам міліції фотоапарат та телефон. Також пояснив, що він обох обвинувачених може охарактеризувати тільки з позитивної сторони.

Враховуючи, що показання обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, вказаним в матеріалах кримінального провадження, зясувавши що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин і не оспорюють їх, приймаючи до уваги відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинувачених, розяснивши їм що в цьому випадку вони не зможуть оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які не оспорюються сторонами, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілих та свідка, та дослідженням матеріалів, які характеризують особистість обвинувачених.

Дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 суд кваліфікує за ст. 296 ч.2 КК України, за кваліфікуючими ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість скоєного, обставини справи та особу обвинувачених, а також обставини, які помякшують і обтяжують покарання обвинувачених.

Так обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_9 раніше не судимі, мають постійне місце проживання, навчаються, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, які помякшують, у відповідності зі ст. 66 КК України, покарання обвинувачених, є повне визнання своєї провини, щире розкаяння у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті, добровільне відшкодування збитків потерпілим.

Обставин, що згідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

Приймаючи до уваги сукупність вищезазначених обставин, суд вважає можливим виходячи з принципів гуманності покарання, врахувавши наявні обставини, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачені відшкодували заподіяну шкоду, що від їх дій не настало суспільно небезпечних наслідків, беручи до уваги вартість та цінність викраденого, думку потерпілих які просили суд призначити покарання не повязане з позбавленням волі, а також враховуючи особи винних, які характеризуються позитивно, раніше не судими, а тому виходячи з вищевикладеного суд вважає необхідним перейти до іншого більш м'якого виду основного покарання, незазначеного в санкції ст. 296 ч.2 КК України, а саме у вигляді штрафу у доход держави.

Судові витрати по справі в загальній сумі 1760, 40 гривень, пов'язані з проведенням дактилоскопічної експертизи відповідно до ст. 124 КПК України слід покласти на обвинувачених (а.п.42).

Речові докази - два номерних знака та автомобіль "Toyota Camry" передані під розписку - ОСОБА_12 - вважати повернутими власникові (160-161); Карту памяті з відеозаписом - зберігати в матеріалах кримінального провадження (230).

Керуючись ст. ст.368-371, 373,374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим за ст. 296 ч.2 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу 5000 гривень.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 визнати винуватим за ст. 296 ч.2 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу 5000 гривень.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 - скасувати, звільнивши їх з під варти в залі суду 23.10.2013 року.

Стягнути з засуджених на користь ІНДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області судові витрати в сумі 1760 грн.40 копійок за проведення дактилоскопічної експертизи. З кожного по рівній частині, а саме стягнути з ОСОБА_6- 880 гривень 20 копійок. Стягнути з ОСОБА_9 - 880 гривень 20 копійок.

Речові докази - два номерних знака та автомобіль "Toyota Camry" передані під розписку - ОСОБА_12 - вважати повернутими власникові (160-161); Карту памяті з відеозаписом - зберігати в матеріалах кримінального провадження (230).

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя Федулеєва Ю. О.