Справа № 638/6043/17
Провадження № 1-кп/638/644/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю:
прокурора ОСОБА_2
захисника ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4
перекладачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт кримінального провадження № 0005320, внесений до ЄРДР 25.10.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Серхетабат Марийської області Республіки Туркменістан, джемшіта, громадянина Туркменістану, з неповною вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
Згідно даних обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 24.10.2016 р., приблизно о 14:40 год., ОСОБА_7 , маючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, разом із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановленим чоловіком туркменської національності, рухаючись по території скверу, поблизу будівлі №16 по вул. Університетській в м. Харкові, підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Упевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи протиправність та суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою пригнічення волі потерпілого до опору, ззаду нанесли удари в голову ОСОБА_9 , після чого останній втратив орієнтацію та впав на землю. Продовжуючи наносити удари потерпілому ОСОБА_11 разом із ОСОБА_8 та невстановленим чоловіком відкрито, користуючись безпорадним станом потерпілого, зняли з його плеча сумку, виготовлену із тканини чорного кольору, у якій знаходився мобільний телефон «Samsung Galaxy S-6 Edgе», вартістю 18000 грн., у корпусі золотистого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , та мобільний телефон «Samsung Galaxy Express», у корпусі білого кольору, вартістю 4000 грн., який знаходився у заводській пакувальній коробці, читацький квиток і перепустка до спортивного залу із фотокартками потерпілого. Також в сумці знаходились особисті грошові кошти потерпілого в розмірі 11000 гривень, купюрами по 500 грн., та 1000 доларів США, купюрами по 100 доларів, а також довідки ВНЗ із його фотокарткою, скріпленою печаткою. Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та невстановлена досудовим розслідуванням особа покинули місце вчинення злочину.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
21.01.2017 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській УВП (27) до 12:00 години, 24 березня 2017 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06.02.2017 р. ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2017 р. частково скасовано, прийнято нову ухвалу, якою визначено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 21.03.2017 р.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2017 року продовжено в межах строку досудового розслідування строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на 35 днів, з моменту винесення ухвали, до 21.04.2017 р.
Слідчим суддею встановлено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу підозрюваному, з наявністю яких погодився Апеляційний суд Харківської області, не зменшились та реально існують, та у сукупності обставин, передбачених в ст. 178 КПК України, якими є: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, можливість переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на строк до 60 днів, зазначивши, що ризики, які мали місце під час досудового розслідування кримінального провадження та які були враховані судом при обранні запобіжного заходу, в даний час продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, тому що вважають, що наявні підстави для заміни запобіжного заходу на більш м"який, на пов"язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов наступного.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується).

Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованої підозри.

Прокурором при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу доведено наявність обґрунтованої підозри .

В суді прокурором доведено наявність раніше встановлених ризиків, які продовжують існувати.

Доказами існуючих ризиків є те, що обвинувачений являється громадянином іншої Держави Туркменістану, може приховатися від суду, здійснити дії, пов`язані з перетином кордону України, перешкодити встановленню об`єктивної істини у справі, продовжити злочинну діяльність, перешкодити кримінальному провадженню. Крім того не допитано учасників процесу, на яким може мати вплив обвинувачений у разі його знаходження на волі.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , відсутність відомостей про наявність таких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу останнього, який являється громадянином Туркменістану та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, запобіжний захід обрано з дотриманням вимог закону.

Такими чином, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, доцільність збереження раніше обраного запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 177, 183, 331, 372 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 24:00 години 15 жовтня 2017 року, тобто до 24:00 години 13 грудня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1