Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/184/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.03.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, маючого загальну середню освіту, учня ПТУ №40 м. Новоукраїнка, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:
- 09.12.2016 року вироком Новоукраїнського районного суду за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, згідно ст.ст. 75,104 КК України, звільнений від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
- 03.05.2017 року вироком Новоукраїнського районного суду за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, згідно ст.71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 15.08.2017 року вироком Новоукраїнського районного суду за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, згідно ч. 4 ст.70 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 5 років позбавлення волі,
визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2017 року, призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбуття покарання, строк відбуття покарання, згідно вироку суду від 15.08.2017 року. Вказаним вироком також вирішено питання щодо речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду неповнолітній ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням в приміщення,та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
В апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченогота ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за нові злочини частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду від 15.08.2017 та призначити остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення, та запобігання вчиненню нових злочинів.
Разом з тим, ОСОБА_8 раніше тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів проти власності, нові злочини вчинив у період іспитового строку та під час судового розгляду іншого кримінального провадження щодо нього. Вказане свідчить, що неповнолітній на шлях виправлення не став та визначив для себе спосіб отримання доходу шляхом вчинення крадіжок, зневажаючи існуючими у суспільстві нормами моралі та закону.
Також вказав, що при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, необгрунтовано визнав обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 за епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Дані обставини не були встановлені як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду. ОСОБА_8 жодним чином не відшкодував завдану майнову шкоду та під час судових засідань поводив себе зухвало, щирого каяття у скоєному не виявляв. Матеріалами кримінального провадження не встановлено відомостей, які б свідчили про активне сприяння ОСОБА_8 у розкритті правопорушення.
При цьому, до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 залучив малолітнього ОСОБА_10 , якого також спонукав збути викрадене майно його матері - ОСОБА_11 .
Внаслідок неповного врахування судом першої інстанції відомостей про особу неповнолітнього, який не бажає ставати на шлях виправлення та продовжив свою злочинну діяльність, за місцем проживання та навчання характеризується негативно, має систематичні пропуски занять у ДНЯ «ПТУ № 40 м. Новоукраїнка», де він навчався, судом призначено покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, яке є явно несправедливим через його м`якість.
- обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок районного суду в частині визнання його винним за ч. 2 ст. 186 КК України та перекваліфікувати його дії на ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він не мав на меті заволодіти вказаним велосипедом, а лише взяв його тому, що раніше ним користувався та збирався його повернути. Разом з тим вказав, що він не чув щоб свідок ОСОБА_12 йому кричала, щоб він не брав велосипед. Тому вважає що судом невірно кваліфіковано його дії.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію та просив задовольнити її, а апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення, адвоката та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали вимоги поданої обвинуваченим апеляційної скарги, та просили відмовити в задоволені апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як убачається із матеріалів справи досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав частково. Не визнав обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України, також не визнає суму цивільного позову ТОВ «К-Автотранс». Вказав, що 22 березня 2017 року він зі сторони сараю прийшов до території домоволодіння по АДРЕСА_2 де взяв велосипед «Україна», але як пояснив, він хотів його не викрасти, а поїхати до магазину та на зворотньому шляху повернути на місце, але коли він повертався назад біля будинку вже перебував дільничий та господарі будинку і він вирішив до них не під`їжати. Також пояснив, що дійсно в квітні 2017 року разом з ОСОБА_13 прийшли до будівлі автостанції «Новоукраїнка» де розбили два вікна, проникли в середину приміщення та викрали мобільний телефон і модем. У скоєному щиро розкаюється, такого більше не повториться, просив суворо не карати, чесно зізнався у вчиненому, допомагав слідству.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, суд зазначив у вироку, що його вина повністю доведена дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що проживає в АДРЕСА_3 . 22 березня 2017 року перебуваючи вдома почула як її невістка кричить, що хтось викрав велосипед, який вона подарила своєму брату. Коли вона прийшла до будинку брата ОСОБА_15 останній знаходився у будинку, а невістка ОСОБА_16 на подвір`ї прала речі та розповіла, що хтось зайшов на подвір`я та викрав велосипед. Після чого вона поїхала в інтернат розповіла про викрадення велосипеда, описала особу викрадача, на що їй одразу повідомили, що це ОСОБА_8 пізніше невістка забрала велосипед. Додавши, що велосипед «Україна», жовтого кольору, в якого зварена рама.
Показаннями представника потерпілого ТОВ «К-автотранс» ОСОБА_17 яка суду пояснила, що автостанція «Новоукраїнка», яка знаходиться за адресою вул. М. Воронного, 191, в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, працює в спрощеному режимі до 17-18 години вечора. 19 квітня 2017 року стало відомо, що в приміщенні будівлі автостанції «Новоукраїнка» розбили 3 віконні отвори зали очікування, зі сторони вулиці. Двері не вибивали та не відчиняли, до приміщення проникли через вікно, звідки викрали мобільний телефон, та модем. Збитки не відшкодовано, підтримує заявлений цивільний позов в повному обсязі в розмірі 1914.86 грн., так як підприємство, яке знаходиться в м. Кропивницькому направляло робітників у відрядження службовим автомобілем в м. Новоукраїнка для відновлення вікон приміщення автостанції
Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що прала в коридорі будинку біля вхідних дверей та побачила ОСОБА_18 , який був одягнений в олімпійку з капюшоном уже в дворі навпроти лазні, де біля столика стояв велосипед, який зайшов через центральний вхід, схватив велосипед та став тікати через хвіртку біля лазні. Вона стала кричати, вдогонку вибігла з двору, її крик було чути і на сусідню вулицю, але останній не повернувся, не реагував сів на велосипед та втік. З родиною обвинуваченого раніше коли був живий її чоловік товаришували, але зараз з ними майже не спілкується.
Також вина обвинуваченого у вчиненні злочинів підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме.

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 22.03.2017 року та заявою потерпілого ОСОБА_15 від 22.03.2017 року відповідно якої з його домоволодіння здійснено крадіжку велосипеда ХВЗ «Україна», жовтого кольору (т.1 а.п. 132);
- заявою ОСОБА_19 від 30.03.2017 року про залучення в якості потерпілої (т.1 а.п. 156 );
- протоколом огляду місця події від 22.03.2017 року з фототаблицями - території домоволодіння в АДРЕСА_2 , згідно яким встановлено, що територія домоволодіння не огороджена, вхід вільний з усіх сторін, з лівої сторони знаходиться житловий будинок, біля підсобних приміщень стоїть стіл на якому схилено велосипед ХВЗ «Україна», зі слів ОСОБА_15 так стояв велосипед коли його відкрито викрав ОСОБА_8 (т.1 а.п. 133-136);
- протоколом огляду предметів від 23.03.2017 року - велосипеда ХВЗ «Україна» жовтого кольору (т.1 а.п. 137-138);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2017 року з фотознімками, відповідно якого ОСОБА_8 в присутності адвоката та понятих добровільно вказує та розповідає обставини вчинення крадіжки по АДРЕСА_2 (т.1 а.п. 140-146);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 173 від 27.03.2017р., відповідно до якого встановлено вартість дорожнього велосипеду з відкритою рамою ТМ «Україна» і ХВЗ складає 311,07 грн. (т.1 а.п. 147-151);
- заявою ОСОБА_15 від 22.03.2017 року, що він отримав від працівників поліції на зберігання велосипед жовтого кольору (т.1 а.п. 152);
- постановою про перекваліфікацію від 29.03.2017 року, відповідно якої кримінальне провадження №0000349 перекваліфіковане з ч. 1 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України ( т.1 а.п. 153 ), які на думку суду свідчать про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке йому інкримінують, та оскільки є належними та допустимими, згідно вимог ст. ст. 85, 86 КПК України, використовуються судом при прийнятті процесуального рішення;
- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону від 19.04.2017 року (т.1 а.п. 186);
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2017 року (т.1 а.п. 187);
- протоколом огляду місця події від 19.04.2017 року - території автостанції м. Новоукраїнка по вул. Воронного, 191 в м. під час якого в приміщенні виявлено розбиті вікна, а в шафі коробка від мобільного телефону, в приміщенні даних речей не виявлено (т.1 а.п. 201-205);
- протоколом огляду місця події від 21.04.2017 року - службового кабінету №37 Новоукраїнського ВП ГУНП, за адресою, вул. Вані Демченка, 7 в м. Новоукраїнска, відповідно якого ОСОБА_11 добровільно видав мобільний телефон Nokia RM-1133 CODE059W9Z1 Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 та зарядний пристрій до нього. З її слів даний телефон вона придбала у свого сина ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (т.1 а.п. 206-209);
- протоколом огляду предметів від 21.04.2017 року - мобільного телефону Nokia RM-1133, CODE059W9Z1 Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 та зарядного пристрою чорного кольору Microsoft Mobile, model:AC-18E (т.1 а.п. 210-212);
- постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 21.04.2017 року - мобільного телефон Nokia та зарядного пристрою (т.1 а.п. 213);
- протоколом огляду місця події від 26.04.2017 року із фотознімками - ділянки вул. Пушкіна біля будинку № 62 в м. Новоукраїнка, де ОСОБА_11 добровільно видає працівникам поліції модем «Інтертелеком» «Huawei EC122, s/n НОМЕР_3 , чорного кольору, з її слів даний модем вона придбала у свого сина ОСОБА_10 ( т.1 а.п. 214-217);
- протоколом огляду предметів від 26.04.2017 року із фотознімками - модему «Інтертелеком» «Huawei EC122, s/n НОМЕР_3 , чорного кольору та постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів (т.1 а.п. 218-221 );
- розпискою представника ТОВ «К-Автотранс» ОСОБА_20 про отримання на зберігання мобільного телефону Nokia RM-1133? CODE059W9Z1 Imei1: НОМЕР_1 ; Imei2: НОМЕР_2 , зарядний пристрій чорного кольору та модем «Інтертелеком» «Huawei EC122, s/n НОМЕР_3 , чорного кольору (т.1 а.п. 222);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.04.2017 року, відповідно якого ОСОБА_21 із чотирьох представлених для впізнання фотознімків, впізнала особу на фотознімку №1 - ОСОБА_8 (т.1 а.п. 223-224);
- висновоком експерта №239 від 21.04.2017 року про те, що вартість мобільного телефону торгової марки «Nokia» моделі RM1133 складає 230,00 грн., вартість модему торгової марки «Huawei» моделі ЕС 122 складає 487,24 грн. (т.1 а.п. 225-231).
Досліджені судом матеріали кримінального провадження суд визнав допустимими доказами по справі.

Колегія суддів погоджується з тим, що наведені докази суд визнав належними і допустимими та прийняв в основу обвинуваченого вироку. Висновок суду першої інстанції ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом. Також суд вірно кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням в приміщення та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), вчинений повторно.

При обранні міри покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання, а також умови життя обвинуваченої ОСОБА_8 .

Суд вірно дійшов висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки за умови його ізоляції від суспільства та призначив покарання у виді позбавлення волі яке, як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про необхідність перекваліфікувати дії останнього з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України за обставин, викладених в апеляціях, є не обґрунтованими та повністю спростовуються матеріалами справи.

Так судом встановлено, що не заперечується і самим обвинуваченим, той факт що обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до території домоволодіння по АДРЕСА_2 та зайшовши зі сторони сараю взяв велосипед «Україна» жовтого кольору. При цьому зазначив, що не чув щоб йому хтось кричав, щоб він не брав вказаний велосипед. Однак обвинувачений, усвідомлюючи, що цей велосипед належить іншій особі, протиправно зайшов до подвір`я будинку потерпілого, звідки відкрито викрав вищезазначений велосипед.
Посилання обвинуваченого з приводу того, що він не чув щоб йому хтось кричав, щоб він не брав велосипед, спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_16 , яка вказала, що бачила, як ОСОБА_8 взяв велосипед, кричала йому щоб він цього не робив, а потерпіла ОСОБА_19 вказала, що знаходячись в будинку чула, як ОСОБА_16 кричала, що вкрали велосипед.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на необхідність скасування вироку суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість призначеного покарання, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Так, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше судимий за ч.3 ст. 185 КК України, вироком Новоукраїнського районного суду від 09.12.2016 року до 3- років позбавлення волі, в силу ст. ст. 104, 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, скоєно злочин в період іспитового строку, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, за місцем проживання та навчання характеризується негативно, займається крадіжками, повагою серед жителів села не користується.

Також суд врахував звіт служби у справах дітей Новоукраїнської РДА, відповідно до якого ОСОБА_8 має навчальні досягнення низького рівня, не цікавиться навчанням, часто пропускає заняття без поважних причин, з березня 2017 року навчальний заклад не відвідує по невідомим причинам, потайний схильний до вчинення злочинів. Неспокійний, неврівноважений, не вміє контролювати свою поведінку. В навчальному закладі відноситься до категорії дітей «групи ризику» та перебуває на внутрішньо училищному обліку. Схильний до бродяжництва та протиправної поведінки. Проживає в родині з обома батьками, стосунки в сім`ї доброзичливі, створено задовільні умови для належного виховання дитини, батьки впливу на сина не мають, не перебуває на обліку у службі у справах дітей Новоукраїнської РДА та Новоукраїнському РЦ СССДМ, що підтверджено дослідженими актами обстеження та звітом служби у справах дітей про умови проживання та виховання неповнолітнього (т. 2 а.п. 5-6).
Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, наданої начальником Новоукраїнського РВ з питань пробації, обвинувачений ОСОБА_8 навчається в ДНЗ «ПТУ №40 м. Новоукраїнка» з 01.09.2016 року за професією маляр-штукатур. Має навчальні досягнення низького рівня, не має зацікавленості до навчання. Потребує постійного контролю. Часто пропускає заняття без поважних причин. Має шкідливу звичку - тютюнопаління. Характер - неспокійний, неврівноважений, не вміє контролювати свою поведінку. Пасивний. Схильний до бродяжничиства та протиправної поведінки. Має напружені стосунки з оточуючими. Імпульсивний, не здатний контролювати свою поведінку та емоції. відноситься до категорії дітей з «групи ризику».
Згідно висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації, ймовірні вчинення повторних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 , вважають, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (т.2 а.п. 1-4).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 154 від 24.03.2017 року та №218 від 28.04.2017 року обвинувачений ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає розумовою відсталістю, проте ступінь розумової відсталості у ОСОБА_8 така що не позбавила його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. У відношенні інкримінуємого діяння слід вважати осудним, підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (а.п. 157-158).
Згідно довідки Новоукраїнської ЦРЛ №167 від 05.05.2017 року на «Д» обліку у лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, згідно довідки Новоукраїнської ЦРЛ від № 186 від 04.05.2017 року не перебуває на "Д" обліку у лікаря психіатра.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом визнано активне сприяння у розкритті правопорушення, вчинення злочинів неповнолітнім та щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням на строк, необхідний для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що цілком відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Тобто, вид та розмір призначеного обвинуваченому судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає необхідним у задоволені апеляційних вимог прокурора і в цій частині відмовити.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляціях не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2