Справа № 1-629/11
Провадження № 1-в/161/31/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 січня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника засудженого ОСОБА_4

-адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку, клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, -

В С Т А Н О В И В:
30.09.2011 року, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.3 КК України (в редакції 07.04.2011 року); 190 ч.2 КК України, та призначено покарання:

за ст.ст. 15 ч.2, 27 ч.4, 369 ч.3 КК України /в редакції 07.04.2011 року/ 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави;

за ст. 190 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави, який набрав законної сили 13.12.2011 року.

18.12.2017 року, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, із засудженого ОСОБА_4 , знято судимість за вироком Луцького міськрайонного суду, від 30.09.2011 року.

29.12.2017 року, захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Луцького міськроайонного суду, від 30.09.2011 року.

Заслухавши з приводу заявленого клопотання думку: адвоката ОСОБА_5 , який клопотання підтримав та просив задовольнити, з підстав зазначених у ньому, міркування прокурора ОСОБА_3 , який таке клопотання заперечив, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, оскільки:

Ч.2 ст.80 КК України, передбачено, що строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Положення вищевказаної статті КК України, передбачають нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлюють імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання, зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа, не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Враховуючи вищевказане, те, що засуджений ОСОБА_4 не ухилявся від призначених йому покарань у виді позбавлення волі, та у виді конфіскації майна, не вчиняв жодних дій передбачених ч.3, 4 ст. 80 КК України, які б давали підставу переривати перебіг давності виконання обвинувального вироку, що підтверджується ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 18 грудня 2017 року.

Ст.152 КВК України передбачено, що підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку;

Оскільки вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 30.09.2011 року, набрав законної сили 13.12.2011 року, то п`ятирічний строк виконання обвинувального вироку закінчився 12.12.2016 року, а тому з метою недопущення порушення конституційних прав ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення і він має бути звільнений від відбування додаткового покарання у виді конфіскації усього належного йому майна яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

Крім того, суд враховує і наявну у матеріалах клопотання постанову державного виконавця, від 14.11.2014 року, якою постановлено Припинити чинність арешту майна боржника ОСОБА_4 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Керуючись ст.ст.534; 537; 539 КПК України (у ред.2012 р.), на підставі ст.80 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , адвоката ОСОБА_5 , про звільнення від покарання в зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, задовольнити.

ОСОБА_4 , звільнити від відбування додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 30.09.2011 року, знявши за цим вироком всі застосовані заходи примусового виконання рішення, зокрема і в частині накладення арешту на його майно.

Копію ухвали невідкладно надіслати для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області, через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 7 (семи) днів з дня її винесення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1