Справа № 359/6044/17
Провадження № 1-кп/359/125/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2018 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, працюючого за договором підряду в ТОВ "Літос-Київ", з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, за наступних обставин.
Так, 05.06.2017 р. приблизно о 20 год. 20 хв., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 проходив неподалік продуктового магазину, що розташований по АДРЕСА_2 , поблизу якого помітив раніше знайомого ОСОБА_7 .
В цей час, згадавши про особисті неприязні відносини між ними, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та наніс останньому один удар кулаком правої руки в область лівого кута щелепи.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи, в області між 42, 41 зубами та в ділянці лівого суглобового відростку, яке відповідно до висновку експерта від 20.07.2017 р. № 83д відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Такими своїми злочинними діями, які виразились в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, та зазначив, що 5 червня 2017 р., у ввечері, точний час не пам`ятає, він проходив неподалік від продуктового магазину, що розташований в АДРЕСА_2 , де побачив, що на лавочці, навпроти магазину, сидів ОСОБА_7 разом із дівчатами, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Побачивши ОСОБА_7 , він згадав про особисті неприязні відносини між ними, оскільки останній раніше висловлював в його адресу образи, які були йому неприємні. Ці обставини викликали в нього негативні емоції по відношенню до ОСОБА_7 , та побачивши його він, трохи скипів, не зміг себе проконтролювати та стримати. У зв`язку з чим підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому один ляпас, а саме долонею по обличчю. Можливо, наносячи даний удар, він попав ОСОБА_7 кісткою, що розташована на нижній частині долоні, по обличчю, він не пам`ятає. Після цього він пояснив ОСОБА_7 таку свою поведінку. Однак, останній відразу став йому погрожувати, дістав свій телефон і почав комусь телефонувати. Він, побачивши таку його поведінку, розвернувся і відразу пішов. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_7 перебуває в лікарні. Він відразу йому зателефонував, бо хотів надати йому хоч якусь допомогу. Однак, останній не брав слухавку. Також він поїхав до ОСОБА_7 в лікарню, щоб запитати, яка йому необхідна допомога. Однак, останній категорично відмовся від його допомоги. Також зазначив, що він не мав намірів завдати ОСОБА_7 якихось серйозних тілесних ушкоджень. Так, удар, який він йому наніс не був на скільки сильним, щоб в останнього зламалась щелепа. Можливо у ОСОБА_7 була якась травма до цього, а тому навіть незначний удар, призвів до таких наслідків. Він навіть не очікував, що від такого його удару могла б зламатися щелепа. Зазначив, що він магався відшкодувати завдану шкоду потерпілому, а саме коли останній перебував на лікарняному, то перераховував на його банківську карту, певні суми коштів, у силу своїх фінансових можливостей. Також зазначив, що він згоден відшкодувати ОСОБА_7 матеріальні збитки, а саме його витрати на лікування, оскільки дійсно внаслідок його дій була завдана шкода здоров`ю потерпілого. Тому, заявлений потерпілим цивільний позов він визнає частково, а саме в частині витрат, понесених ним на лікування. В іншій частині позов не визнає. Крім того, додав, що на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а також він сплачує аліменти своїй першій дружині. Будь-якого іншого доходу, окрім заробітної плати він не має. Фінансово його сім`ї також ніхто не допомагає. Тому на даний час йому складно розрахуватись з потерпілими, але у майбутньому він планує це зробити.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 визнав себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 05.06.2017 р. близько о 20 год. 00 хв., він разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пили каву біля магазину, що розташований в м. Бориспіль по вул. Гагаріна, 1, при цьому сиділи на лавочці, яка знаходиться навпроти. В цей момент біля магазину проходив ОСОБА_5 , який розмовляв по телефону. Потім, через декілька хвилин, він повернувся, підійшов до нього з правої сторони, і як тільки він підняв голову, останній, нічого не пояснюючи, відразу наніс йому удар кулаком по обличчю, а саме в щелепу з лівої сторони. Потім почав йому погрожувати та кидатись на нього. Він сказав ОСОБА_5 , що він зламав йому щелепу, та відразу дістав мобільний телефон, щоб викликати поліцію. Однак, йому стало дуже погано, і він пішов додому. Прийшовши додому, він зателефонував своєму знайомому стоматологу, щоб останній оглянув йому щелепу. Як тільки він подивився його щелепу, то відразу сказав, що необхідно терміново їхати до лікарні. Він поїхав в Бориспільську ЦРЛ, куди також вже приїхали працівники поліції. Перебуваючи в лікарні, він написав заяву про вчинений відносно нього злочин. Після рентгену лікарі виписали направлення до Київської обласної лікарні, оскільки в нього була зламана щелепа. Вже в Київській обласній лікарні його прооперували, і він перебував там на стаціонарному лікуванні. Також зазначив, що за весь час його лікування, а це близько 4 місяців, ОСОБА_5 скинув на його банківську картку близько 150 грн. Більше будь-якої фінансової допомоги останній йому не надав, не зважаючи на те, що він потратив значні кошти на своє лікування, внаслідок завданого удару ОСОБА_5 . Додав, що внаслідок даної травми, було порушено його звичний спосіб життя, він відчув сильний емоційний стрес, зазнав тяжких моральних страждань. Він повністю підтримав заявлений цивільний позов та просив стягнути із ОСОБА_5 на його користь кошти в рахунок відшкодування матеріальних збитків, понесених ним внаслідок злочину в сумі 20 000 грн., та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 05.06.2017 р. близько 20:00 год. вона здзвонилася із ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , та домовилися зустрітися біля магазину "Марія", який розташований по вул. Гагаріна, 1, в м. Бориспіль, щоб разом попити кави. Зустрівшись, вони взяли собі каву, та сіли на лавочці, навпроти магазину. В цей момент, десь близько 20:30 год., із-за рогу будинку вийшов ОСОБА_5 , який розмовляючи по телефону, пройшов повз магазин. Через декілька хвилин, ОСОБА_5 повернувся назад, переступив металевий паркан, та підійшов до них, із правої сторони, і нічого не пояснюючи, відразу наніс кулаком правої руки удар по обличчю ОСОБА_7 , а саме в щелепу з лівої сторони. Вона взагалі такого не очікувала, оскільки вважала, що ОСОБА_5 підійшов до них, щоб привітатися. Вже після нанесення удару, ОСОБА_5 почав щось пояснювати ОСОБА_7 , за що він його вдарив. Від даного удару ОСОБА_7 впав на лавочку, а потім піднявся, та почав випльовувати кров із рота. Потім він пішов до умивальника (бювет), який знаходиться поряд з магазином, щоб вмитися. ОСОБА_5 , в цей час розмовляв із ОСОБА_11 , виясняючи з нею якісь особисті відносини. Крім того, він ще щось кричав ОСОБА_7 . Вмившись ОСОБА_7 підійшов до неї та попросив, щоб вона оглянула його рот. Подивившись вона зрозуміла, що із щелепою було щось не так, оскільки вона була перекошеною, а один із зубів хитався, та ледь тримався. Також зазначила, що можливо в момент нанесення удару, в руках, а саме в кулаку, у ОСОБА_5 був мобільний телефон, оскільки відразу після удару, він почав перекладати його з однією руки в іншу.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що 05.06.2017 р. близько 20:30 хв., вона зустрілася із ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , з якими попередньо здзвонилися, біля магазину, який розташований по вул. Гагаріна, 1, в м. Бориспіль, щоб разом попити кави. Взявши собі каву, вони всі разом сіли на лавочку, навпроти магазину. В цей момент, зі сторони будинку, йшов ОСОБА_5 , який розмовляв по телефону, пройшов повз них. Потім ОСОБА_5 різко повернувся назад, переступив через паркан, підійшов до них, та нічого не пояснюючи, відразу наніс кулаком правої руки удар в обличчя ОСОБА_7 , а саме в щелепу з лівої сторони, знизу. Після цього ОСОБА_5 почав щось кричати в адресу ОСОБА_7 . Від нанесеного удару ОСОБА_7 впав, потім піднявшись, почав випльовувати із рота кров. Потім він пішов до бювета, який розташований поряд із магазином, щоб вмитись. В подальшому вона вже дізналася, що у ОСОБА_7 , внаслідок удару, було зламано щелепу. З приводу якихось конфліктних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 їй нічого не відомо.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він працює стоматологом. В один із понеділків, влітку 2017 р., точної дати не пам`ятає, він повернувся додому із роботи, та проводив свій час разом із дітьми. Потім до них в гості прийшов його кум ОСОБА_13 , який являється меншим братом потерпілого. Близько 21:30 год. чи 22:00 год., йому зателефонував ОСОБА_7 , та поросив з ним зустрітись. Розмовляючи з ним по телефону, він відразу зрозумів, що із ОСОБА_7 щось сталося, оскільки в останнього була порушена мова і він невнятно розмовляв. Він разом із ОСОБА_13 відразу вийшли на вулицю, під під`їзд, і через декілька хвилин до них підійшов ОСОБА_7 . Вони всі разом пішли до його квартири, де він вже оглянув щелепу ОСОБА_7 . В ході огляду він помітив, що у ОСОБА_7 була ушкоджена щелепа, в районі другого лівого зуба, і останній дуже сильно хитався. Також щелепа дуже погана відривалася. Крім того, ОСОБА_7 повідомив йому, що в нього було запаморочення та нудота. Враховуючи ці всі обставини в сукупності, в нього виникли підозри, що у ОСОБА_7 міг бути перелом щелепи або дуже серйозний забій. Оскільки він не стоматолог-хірург, то він сказав ОСОБА_7 , що йому обов`язково необхідно їхати до лікарні і зробити рентген щелепи, щоб точно встановити діагноз. В ході огляду ОСОБА_7 лише повідомив йому, що це сталося, внаслідок нанесеного йому удару по обличчю. Потім вони всі разом поїхали до лікарні, куди також приїхали і працівники поліції. В лікарні ОСОБА_7 зробили рентген, і було встановлено, що в нього дійсно перелом щелепи. Вже коли працівники поліції, в лікарні, відбирали пояснення у ОСОБА_7 , він дізнався про всі обставини цієї події.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що ввечері 05.06.2017 р., він перебував у гостях в свого кума ОСОБА_12 . Близько 21:30 год. чи 22:00 год. до ОСОБА_12 зателефонував його рідний брат ОСОБА_7 , та сказав, що йому необхідно з ним зустрітися, оскільки в нього щось сталося. Відразу після цього дзвінка, він разом із ОСОБА_12 вийшли на вулицю, під під`їзд. Майже відразу до них підійшов його брат ОСОБА_7 , який плювався кров`ю та нічого не міг їм внятно сказати. Лише повідомив, що в нього дуже сильно болять зуби і щелепа. Вони всі разом піднялися до квартиру ОСОБА_12 , щоб останній міг оглянути щелепу його брата, оскільки під під`їздом було темно. Так, його брат відкрив рот лише наполовину, оскільки більше не зміг. Як тільки ОСОБА_12 оглянув щелепу його брата, то сказав, що мабуть в нього перелом, а тому необхідно їхати до лікарні. Він попросив їхнього сусіда, щоб останній відвіз їх в лікарню, на що він погодився, та вони всі разом поїхали туди. Приїхавши в лікарню, його брату зробили рентген, та повідомили, що в нього перелом щелепи. Він же в цей час викликав працівників поліції, які приїхали в лікарню. Лише тоді вже він, зі слів свого брата дізнався, що останній сидів на лавочці, біля магазину, разом із ОСОБА_8 , та до них підійшов ОСОБА_5 , який нічого не пояснюючи, відразу вдарив його по обличчю, чого він навіть і не очікував. З приводу якихось конфліктних між ОСОБА_5 та його братом, йому нічого не відомо.
Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується також наступними доказами:
-висновком експерта № 83д від 27.07.2017 р. (а.с.84-86), з якого вбачається, що з представленої медичної документації відомо, що у гр. ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в області між 42, 41 зубами та в ділянці лівого суглобового відростку. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого(их) предмету(ів), індивідуальні і характерні властивості якого (яких) не відобразились, і могли утворитись в строк та за обставин, вказаних у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Виявлені у гр. ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Представляється малоймовірною можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень "від падіння на площину обличчям донизу". Показання ОСОБА_7 , дані ним 11.07.2017 р. під час проведення слідчого експерименту, про механізм нанесення тілесних ушкоджень кулаком правої руки в область щелепи 05.06.2017 р. в м. Бориспіль, а також показання свідків: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дані ними під час проведення слідчого експерименту 11.07.2017 р. і 12.07.2017 р. (відповідно), про механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, можуть відповідати об`єктивним даним судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_7 . Не мається об`єктивних судово-медичних даних про "послідовність утворення тілесних ушкоджень", а також про те, "в якому найбільш вірогідному положенні знаходився ОСОБА_7 під час спричинення йому тілесних ушкоджень". Поняття "боротьба" не входить до компетенції судово-медичного експерта. Тілесних ушкоджень, характерних для захисту від ударів, що наносяться, згідно представленої медичної документації, у гр. ОСОБА_7 , не мається;
-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 11.07.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_10 (а. с. 87-88, 89), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, в актовій залі, яка знаходиться у Бориспільському ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, свідок ОСОБА_10 розповіла про обставини, які сталися 05.06.2017 р. близько 20 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , поблизу магазину, що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості свідка. Також в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 показала як саме сидів на лавочці потерпілий в момент нанесення йому удару ОСОБА_5 , а саме з правого боку по відношенню до неї. При цьому детально розповіла, та за допомогою статиста, показала, як саме ОСОБА_5 наніс удар кулаком правої руки по обличчю потерпілого, а саме в щелепу з лівої сторони, знизу, відобразивши його механізм, локалізацію та силу нанесення;
-даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 12.07.2017 року та відеозаписом даної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_11 (а. с. 90-91, 92), переглянутого в судовому засіданні. В ході цієї слідчої дії, в актовій залі, яка знаходиться у Бориспільському ВП за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, свідок ОСОБА_11 розповіла про обставини, які сталися 05.06.2017 р. близько 20 год. 30 хв., в АДРЕСА_2 , поблизу магазину, що повністю співпадає з її показаннями, наданими в ході судового розгляду, під час допиту в якості свідка. Також в ході слідчого експерименту ОСОБА_11 показала як саме сидів на лавочці потерпілий в момент нанесення йому удару ОСОБА_5 . При цьому детально розповіла, та за допомогою статиста, показала, як саме ОСОБА_5 наніс удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_7 , а саме в щелепу, в область лівого кута, відобразивши його механізм, локалізацію та силу нанесення.
Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого та письмові докази, надані стороною захисту.
Крім того, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені заявлялося клопотання про допит свідка ОСОБА_15 , однак надалі прокурор, у судовому засіданні 16.01.2018 р., відмовився від клопотання щодо допиту вказано свідка. Сторона захисту не наполягала на виклику вказаного свідка. Указані обставини, на думку суду, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні.
Експерт ОСОБА_16 не допитувався судом, у зв`язку з його неможливістю прибути в судове засідання, оскільки останній звільнився 31.12.2017 р. із Бориспільського міжрайонного відділення КОБ судмедекспертизи, а тому місце його перебування не відоме, що перешкоджає здійснити його виклик до суду, у встановленому законом порядку. Сторона захисту, з цього приводу, не наполягала на допиті останнього. З огляду на вищевикладене, та оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд вважав можливим закінчити розгляд кримінального провадження без допиту експерта ОСОБА_16 .
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо механізму нанесення ОСОБА_7 тілесного ушкодження долонею правої руки по обличчю (ляпасу), а не кулаком, в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Так, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у своїх показаннях, які були надані ними безпосередньо в судовому засіданні, а також у своїх показаннях, які були надані ними в ході проведення слідчого експерименту, вказали, що ОСОБА_5 наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_7 , а саме в щелепу з лівої сторони, знизу.
Аналізуючи дані покази свідків, які безпосередньо допитані в судовому засіданні, досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, оскільки в них викладені лише ті факти, які особи сприймали особисто і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.
Такі покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показами, наданими під час допиту в судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_7 , в яких останній зазначив, що ОСОБА_5 наніс йому один удар по обличчю, в щелепу, з лівої сторони, кулаком правої руки, а також з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме з висновком експерта № 83д від 27.07.2017 р., з якого вбачається, що механізм нанесення тілесних ушкоджень кулаком правої руки в область щелепи потерпілого, можуть відповідати об`єктивним даним судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_7 .
Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_7 , як в цілому, так і в окремих деталях узгоджуються з іншими доказами у справі, що свідчить про те, що вони є правдивими та такими, що відповідають дійсності.
Тому з огляду на наведені докази, встановлено, що тілесне ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді перелому нижньої щелепи, в області між 42-41 зубами та в ділянці лівого суглобового відростку, утворилося внаслідок нанесення ОСОБА_5 одного удар кулаком правої руки по обличчю останнього, в область лівого кута щелепи.
В той же час, з цих підстав показання обвинуваченого про механізм нанесення удару ОСОБА_7 , суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище. Тому, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 надав показання в цій частині, з метою введення суду в оману, переслідуючи, при цьому, мету уникнення більш суворого покарання.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані
-за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
Так, ОСОБА_5 вчинив діяння у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_5 ознак протиправності. Обвинувачений завдав, із значною силою, один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , а саме в область лівого кута щелепи, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в області між 42,41 зубами та в ділянці лівого суглобового відростку. Вони не були небезпечним для життя потерпілого, але потягли тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день. За цими ознаками тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
При цьому твердження обвинуваченого з приводу того, що від його дій не могли утворитися тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_7 , суд визнає неспроможними, так як вони повністю були спростовані показами потерпілого та свідків, допитах безпосередньо у судовому засіданні та суперечать встановленим під час судового розгляду доказам.
Так, за встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження, існував прямий причинний зв`язок, яке було спричинено шляхом нанесення обвинуваченим одного удару кулаком правої руки в область лівого кута щелепи потерпілого. Тілесне ушкодження обвинувачений заподіяв на ґрунті неприязних відносин, які виникли у зв`язку з тим, що потерпілий раніше висловлював в його адресу образи, які були йому неприємні.
Таким чином, локалізації та характер тілесного ушкодження, механізм його нанесення, його раптовість, враховуючи відсутність жодних попереджувальних дій з боку обвинуваченого, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 об`єктивно усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесного ушкодження середньої тяжкості.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 наявні всі ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на умисне заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 . Тому ОСОБА_5 повинен відповідати за фактично спричинені його протиправними діями наслідки, а саме заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.
З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 повинен бути засуджений:
-за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 122 КК України.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти життя та здоров`я особи.
Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Разом з тим суд не визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття. Так, не зважаючи на те, що останній визнав вину у вчиненні злочину, однак його особисте ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він не був згоден із їх тяжкістю, свідчить про те, що обвинувачений не виявив щирого каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, не встановлено.
Обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_5 , а також на його утриманні перебуває двох неповнолітніх дітей його дружини. На даний момент працевлаштований та працює на підставі договору підряду з фізичною особою, укладеного з ТОВ "ЛІТОС-КИЇВ". Ці обставини позитивно характеризують його особу.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.
Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді мінімального строку обмеження волі, визначеного санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного вище та особи обвинуваченого, а також відсутності тяжких наслідків від дій обвинуваченого та те, що останній в судовому засіданні зазначив, що він планує поступово у силу своїх фінансових можливостей відшкодовувати суму цивільного позову, яка буде призначена судом, а також думку потерпілого, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_5 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.
В той же час, в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено клопотання про застосування до нього положень п. в) ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", зважаючи на те, що він має малолітню дитину, щодо якої він не позбавлений батьківських прав.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання ОСОБА_5 та просив його задовольнити.
Потерпілий не заперечував проти задоволення клопотання.
При вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього амністії суд виходить з наступного.
7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ст. 10 даного Закону питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
У пункті в) ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році" встановлено - звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, що не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Вчинений ОСОБА_5 злочин є умисним, та у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 має малолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 26.01.2010 р., відносно якого він не позбавлений батьківських прав.
Таким чином, ОСОБА_5 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. в) ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про амністію у 2016 році", дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
ОСОБА_5 злочин вчинено 05.06.2017 р., тобто до набрання законом про амністію законної сили.
Обвинувачений не підпадає під перелік осіб, визначених ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", відносно яких амністія не застосовується.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, та на день набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році" він є батьком дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, суд вважає необхідним, клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. в) ст. 1 ЗУ "Про амністію у 2016 році", задовольнити.
При цьому судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії.
В ході розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 20 000 грн. 00 коп., а саме витрати, які він поніс на придбання лікарських засобів, препаратів і матеріалів медичного призначення, в розмірі 16 477 грн. 48 коп., та дохід, втрачений ним внаслідок зменшення загальної працездатності; та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 даний цивільний позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, з викладених у ньому підстав.
Обвинувачений цивільний позов визнав частково, в частині витрат на лікування.
Даний цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
В той же час, потерпілим ОСОБА_7 не обґрунтовано розмір заявленої матеріальної шкоди в сумі 3 522 грн. 52 коп. Також потерпілим не надано суду належного розрахунку, відомостей про середньомісячний заробіток і не доведені обставини, які б давали підстави у відповідності до ст.1195 ЦК України на відшкодування втраченого заробітку. З огляду на це, позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди у розмірі 3 522 грн. 52 коп., задоволенню не підлягають.
Крім того, слід зазначити, що стосується позовних вимог про стягнення грошових коштів, які потерпілий планує витрати на лікування в майбутньому, то вони носять характер припущення і задоволенню не підлягають. За умови понесення цих витрат та наявністю причинного зв`язку з діями ОСОБА_5 , потерпілий не позбавлений можливості звернутися з позовом про їх стягнення в порядку цивільного судочинства.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Встановлено, що у зв`язку із отриманим тілесним ушкодженням середньої тяжкості потерпілий ОСОБА_7 зазнав фізичний біль, а також сильні душевні переживання та страждання. Так, останній в результаті отриманої травми та її наслідків переніс операцію на щелепі, та в нього вже по-життєво буде стояти пластина в щелепі. При цьому він до сих пір повністю не одужав від завданої травми, та в нього триває курс реабілітації. Крім того, йому необхідно в місці травми ставити імплант, оскільки після понесеної травми в нього було видалено зуб. У зв`язку з отриманою травмою останній проходив тривалий курс лікування, а тому відбулися вимушені зміни в житті потерпілого, від чого останній відчував значні незручності. Так, повністю змінився його звичний спосіб життя, а саме неможливість, протягом певного проміжку часу, повноцінно харчуватися, а лише за допомогою соломинки, неможливість в повній мірі реалізовувати свої звички, бажання, уподобання, а також позбавлення можливості продовжувати активне нормальне життя тощо. Крім того, ОСОБА_7 через отриману травму відчуває постійні болі та періодично погано себе почуває. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , пов`язаних з отриманням останнім тілесного ушкодження середньої тяжкості, що призвело до порушенні його звичного способу життя, стану здоров`я потерпілого, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, ступеня вини ОСОБА_5 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 , становить 15 000 тисяч гривень.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Процесуальних витрат не встановлено. Речові докази прокурором не заявлялись.
Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, 85, 86, ч. 1 ст. 122 КК України, Законом України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, ч. 3 ст. 23, ст. ст. 1166, 1188, 1195 ЦК України, суд, -
ОСОБА_5 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Застосувати положення п. в) ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року, та звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого в АДРЕСА_3 ), - 16 477 грн. 48 коп., завданих матеріальних збитків, та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 31 477 (тридцять одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн. 48 коп.
У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1