19.03.2018 Справа № 756/1175/18
Унікальний № 756/1175/18
Провадження № 1-кп/756/616/18
В И Р О К
Іменем України
19 березня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм в філії Куренівське тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо КП «Київпастранс», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 14.12.2004 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.06.2006 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2009 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 19.04.2012 звільненого умовно-достроково з місць позбавлення волі на невідбутий строк 3 місяці 9 днів,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
27 грудня 2017 року, близько 10 год. 20 хв., ОСОБА_3 , керуючи тролейбусом марки «Лаз Е-301Д1», номерний знак НОМЕР_1 , що рухається по маршруту перевезення громадян №32, рухаючись проїзною частиною по вул. Г.Дніпра, зі сторони вул. 3.Гайдай, у напрямку пр.-т Оболонський у м. Києві, перебуваючи у крайній лівій смузі проїзної частини, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п. п. 1.5 та 2.3 «б» ПДР України, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, наближаючись до наземного регульованого пішохідного переходу, по якому рухався пішохід, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, чим грубо порушив п. 12.3 ПДР України, не зменшив швидкість, аж до зупинки свого транспортного засобу, продовжив рух керованим тролейбусом, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину по наземному регульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно руху тролейбусу марки «Лаз Е-301Д1», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 . В результаті даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з КП «Київпастранс» матеріальної шкоди в розмірі 21587,28 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Порушення ОСОБА_3 вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду визнав вину у порушенні вимог ПДР України, що мало наслідком дорожньо-транспортну пригоду, у результаті якої ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Показав суду, що 27 грудня 2017 року, близько 10 год. 20 хв., керуючи тролейбусом «Лаз Е-301Д1» по маршруту № 32, рухаючись по вул. Г. Дніпра зі сторони вул. З. Гайдай у напрямку пр.-ту Оболонський, перебуваючи у крайній ліві смузі проїзної частини, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, проявив неуважність, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .
Щиро розкаявся у вчиненому.

Щодо цивільного позову ОСОБА_3 поклався на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не прибула надавши при цьому заяву відповідно до якої цивільний позов підтримала повністю та просила суд проводити розгляд кримінального провадження за її відсутністю.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні цивільній позов не визнала та надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на цивільний позов.
Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо характеризують особу обвинуваченого.
З врахуванням того, що обвинувачений щодо вирішення цивільного позову поклався на розсуд суду, а представник цивільного відповідача не визнав позовні вимоги, за згодою учасників судового розгляду в судовому засіданні були досліджені письмові докази в частині цивільного позову, а саме: фіскальні чеки на придбання ліків на лікування потерпілої ОСОБА_6 , виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , висновки експертів № 114/е та №12-1/163.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, цивільного відповідача, вислухавши прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині цивільного позову, та матеріали що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою раніше неодноразово судимою, не перебуває на обліку у лікарів наркологів та психолога, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, визнав, характеризується позитивно, і призначає йому покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, але, з урахуванням обставин справи та особи винного, суд дійшов до висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування моральної шкоди.
За результатами судового слідства встановлено, що ОСОБА_3 своїми діями, пов`язаними з використанням на відповідній правовій підставі транспортного засобу - тролейбуса марки «Лаз Е-301Д1», номерний знак НОМЕР_1 , заподіяв шкоду потерпілій ОСОБА_6 .
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У судовому засіданні встановлено, що на момент інкримінованого обвинуваченому злочину, він перебував у трудових відносинах із філією Куренівське тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо КП «Київпастранс», яке є власником тролейбуса марки «Лаз Е-301Д1», номерний знак НОМЕР_1 .
Долученими до цивільного позову копіями документів, у тому числі і платіжних, підтверджено витрати на придбання ліків, медпрепаратів та спеціальних послуг для травмованої потерпілої ОСОБА_6 на суму 21 587, 28 грн.
Визначаючи розмір завданої потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди, суд виходить з положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року та враховує глибину фізичних і душевних страждань потерпілої у зв`язку з вчиненим ОСОБА_3 злочином, оскільки в її житті відбулися вимушені зміни та порушився звичайний ритм життя, а тому суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 5 000 грн.
Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд виходить з того, що діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 дійсно була спричинена моральна шкода, що полягає у фізичних стражданнях, які вона відчувала у зв`язку із отриманою травмою, порушенні звичного для неї ритму життя у зв`язку зі станом здоров`я, що не могло не позначитися на її психологічному стані.
При визначенні суми грошового відшкодування за завдані моральні страждання суд, враховуючи ч. 3 ст. 23 ЦК України, бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями обвинуваченого, ступень його вини, принципи розумності та справедливості.
У даному випадку як матеріальна, так і моральна шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки потерпілій ОСОБА_6 має відшкодовуватися особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання (діяльність) якого створює підвищену небезпеку, а саме - КП «Київпастранс».
При ухваленні вироку суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави вартість експертних досліджень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. ст., 369, 370, 373, 374 КПК України суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.
Стягнути з комунального підприємства «Київпастранс» на користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 21 587, 28 гривень та компенсацію моральної шкоди у сумі 5000 гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення авто-технічної експертизи у розмірі 1430 гривень.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судово-медичної експертизи у розмірі 1796 гривень 90 копійок.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом м. Києва.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1