Справа № 405/5279/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2018 року cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , потерпілих ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на рішення слідчого

ВСТАНОВИВ:

Потерпілі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 звернулися з даною скаргою до Ленінського районного суду м. Кіровограда, в обґрунтування якої зазначили, що старшим слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 29.08.2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 198 та ч. 1 ст. 396 КК України у зв`язку з відсутністю в діяннях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України.

Обгрунтовуючи скаргу на рішення слідчого потерпілі та представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 крім іншого вказали, що в постанові про закриття кримінального провадження слідчий не відобразив фактичних обставин справи, не звернув увагу на наявні розбіжності в показаннях свідків, що потягло за собою однобічність та неповноту розслідування, не надав належну оцінку протоколам огляду місця події за 14.12.2011 року, речовим доказам, протоколам вилучення грошей та речей у ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , аудіозаписам судових засідань у кримінальній справі № 13-9164, що слухалась у Маловисківському та Новомиргородському судах та не вирішив питання щодо визначення статусу ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 .

З урахуванням вищевикладеного, вважаючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року незаконною та необґрунтованою, потерпілі з даною скаргою звернулися до суду.

Потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 у судове засідання з`явилися, кожен окремо надали пояснення, згідно з якими скаргу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні надали пояснення, відповідно до яких проти скарги потерпілих заперечували вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та представника потерпілої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , а також прокурора та слідчого, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга заявників підлягає задоволенню виходячи з такого.

14.12.2011 року слідчим відділом Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області порушено кримінальну справу № 13 -9164 по факту таємного викрадення грошей і сумі 300 000 грн. у ОСОБА_3 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

28.12.2011 року вказану кримінальну справу було порушено відносно неповнолітньої ОСОБА_17 по факту крадіжки грошей у ОСОБА_3 та пред`явлено обвинувачення за ч. 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградській області від 01.08.2014 року, ОСОБА_17 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Разом з тим, відповідно до ст. 75, 104 КК України ОСОБА_17 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки та визначено іспитовий строк 2 роки.

11.06.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ст.ст. 198 ч. 1 ( кримінальне провадження № 0000290) та 396 ч. 1 (кримінальне провадження № 0000291) та відповідно до постанови прокурора прокуратури Кіровоградської області від 20.06.2013 року матеріали кримінальних проваджень об`єднані в одне кримінальне провадження № 0000290.

В указаному кримінальному провадженні слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувалися ухвалами слідчих суддів.

Так, 24.03.2017 року старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , керуючись п.8 ч. 2 ст. 40, п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України дане кримінальне провадження було закрито, про що винесено відповідну постанову.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2017 року вказану постанову старшого слідчого ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 24.03.2017 року скасовано. Цією ж постановою слідчим суддею було зазначено, що досудовим розслідуванням не встановлені обставини, які мають суттєве значення та на які вказують потерпілі, а саме: щодо обставин та особи, яка викрала ключі, а показання свідків містять суперечності, зокрема Капустеря вказує на ОСОБА_18 , що та брала у неї ключі, а остання на ОСОБА_17 . Крім того, не допитано детально потерпілих та не перевірено всі доводи та обставини, які їм відомі, не усунуті протиріччя у досудовому розслідуванні про які, остання заявляє. Крім того, не надана слідчим оцінка частині доказів, які здобуті в порядку КПК 1960 року, а саме: не надано оцінки показання ряду свідків, в тому числі і працівників міліції про вилучення за м місцем проживання ОСОБА_12 частини грошей, викрадених у потерпілих, не надано оцінки іншим матеріалам справи, що зазначено в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 26.05.2014 року, Крім того, не усунуті розбіжності в показаннях свідків, які надані під час досудового розслідування та в судовому засіданні в Маловисківському суді. Не з`ясовано викрадену кількість коштів, які передавалися між учасниками, а саме в якій кількості, та в який період. Крім того, потерпілим не було надано відеозапис слідчих дій для перегляду, порушено право на одночасний допит між свідками та потерпілими, в порядку ч. 4 ст. 96 КПК України, що є істотним порушенням прав та основоположних свобод людини. Крім того, відповідно до цієї ж ухвали слідчий суддя вказав, що свідок не має права відмовлятись від дачі показань, у тому числі щодо одночасного допиту, оскільки це його обов`язок, за невиконання якого передбачена кримінальна відповідальність. Тобто, слідчим суддею, в ухвалі від 30.05.2017 року було чітко вказано, що при закритті кримінального провадження слідчим зазначених вимог закону не дотримано, що вплинуло на повноту досудового розслідування, яке проведено слідчим однобічно, без об`єктивного дослідження даних.

З`ясуванням фактичних даних у скарзі також встановлено, що в постанові про закриття кримінального провадження від 29.08.2017 року не відображено питання щодо відомостей про походження вилучених працівниками міліції грошей, прихованих у ОСОБА_12 , а також залишено поза увагою те, що не були проведені одночасні допити осіб для усунення протиріч та розбіжностей, безпідставно не взято до уваги відомості вказані в протоколі огляду вилучення речей (т.1 а.с.15-38; т. 1 а. с. 48; т.1 а. с. 59), особисті пояснення ОСОБА_12 ( т. 4, а.с 41 42, 110-112), відомості зі школи і відсутність осіб під час викрадення грошей (а.с.59 т.1;. т.3 а.с. 89 92), щодо одночасного допиту ОСОБА_12 з потерпілими та ОСОБА_17 у присутності захисника і представника матері (т. 1 а.с.124-129, щодо показань ОСОБА_19 якому було відомо від дівчат про те, що гроші викрадені. Крім того, безпідставно не надано оцінки показанням ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень .

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантії забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Отже, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року та з пояснень потерпілих, представника потерпілого, слідчого і прокурора, після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 24.03.2017 року, згідно з ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2017 року, жодних дієвих слідчих дій, крім проведення допиту потерпілих, які детально вказали на обставини кримінального правопорушення, слідчим не проводилося, а постанова про закриття кримінального провадження від 29.08.2017 року, в цілому містить в собі скопійований текст постанови про закриття цього ж кримінального провадження від 24.03.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право, зокрема бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 24 КПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про скасування рішення слідчого чи прокурора (п.1 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Таким чином, з урахуванням невідповідності винесеної слідчим постанови про закриття кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 3, 24, 303 307, 309 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 від 29.08.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000290 від 11.06.2013 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за ст. 198, ч. 1 ст. 396 КК України.

Кримінальне провадження № 0000290 від 11.06.2013 року та дану ухвалу направити до СУ ГУНП в Кіровоградській області для подальшого розслідування.

Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_23