№ 1-кс/489/1540/2017
У Х В А Л А
ім`ям України
8 грудня 2017 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 за участю володільця майна ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005989, за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.3 КК України, а саме вчинення невстановленими особами 07.12.2017 р. о 07.15 год. розбійного нападу, із застосуванням зброї, на адміністрацію ринку по АДРЕСА_1 , та заволодіння грошовими коштами, належними ФОП " ОСОБА_2 ".

Слідчий СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене в ході огляду місця події 07.12.2017 р. на задньому дворі гіпермаркетку "Велмарт" у вигляді поліетиленового пакету з аркушами паперу зовні схожими на грошові кошти України в сумі 302 473 грн., як на речовий доказ з метою забезпечення їх збереження.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши думку володільця майна, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню.

Так, згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Проте, відповідно до вимог п.4, 5 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб та розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч.4 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Грошові кошти, в сумі 302 473 грн., на які слідчий просить накласти арешт, як встановлено були об`єктом злочинного посягання та перебувають у володінні та оперативному управлінні ФОП " ОСОБА_2 "

При цьому, потребою досудового розслідування є використання вказаних грошових коштів в якості речового доказу, що враховуючи можливість огляду цих речей, їх опису, зняття з них будь-яких можливих слідів злочину, дозволить досягти потреб досудового розслідування, в цій частині, без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на грошові кошти особи, яка фактично є потерпілим від кримінального правопорушення та використовує їх у своїй підприємницькій діяльності.
Керуючись ст.172, 173 Кримінального процесуального кодексу України,
П О С Т А Н О В И В:

У накладенні арешту на поліетиленовий пакет з аркушами паперу зовні схожими на грошові кошти України в сумі 302 473 грн., - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: