Провадження №1-кс/369/3756/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007507 від 14.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено, що в травні місяці 2017 року гр.. ОСОБА_4 , 1983 р.н. передала в користування гр.. ОСОБА_5 , 1973 р.н. свій автомобіль марки «lexus GX 470», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , при цьому ні яких довіреностей на даного чоловіка не виписувала, та будь-які документи пов`язані з продажем вище вказаного транспортного засобу остання не підписувала. До теперішнього часу гр. ОСОБА_5 уникає зустрічей з гр. ОСОБА_4 , якій на праві власності належить даний автомобіль, місце його знаходження не повідомляє, на телефонні дзвінки не відповідає.

На даний час місце знаходження автомобіля встановлене, та його вилучено на штраф-майданчик Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області.

Також під час досудового розслідування стало відомо, що нібито гр.. ОСОБА_4 підписала довіреність від 03.07.2017 року на представлення її інтересів гр. ОСОБА_6 , хоча існує вірогідність того, що дана довіреність є підробленою, а саме підпис гр.. ОСОБА_4 .

Заборона або обмеження користування розпоряджання майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню кримінального провадження, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно позбавити осіб можливості відчуження вилучених під час досудового розслідування речей (майна), оскільки під час досудового слідства, ще необхідно буде провести детальний огляд вище вказаного майна, дослідити всі обставини при яких майно передавалось (дарувалось), провести ряд необхідних експертиз (трасо логічну, почеркознавчу) пов`язаних з автомобілем марки «LEXUS GX 470», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , а саме чи змінювався кустарним шляхом номер кузова даного автомобіля, чи відповідає підпис гр. ОСОБА_4 в довіреності, тощо.

Тому слідчий просив накласти арешт на автомобіль марки «Lexus GX 470» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до переконання, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки слідчим не надано доказів в підтвердження того, що відповідне майно на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КК України, а саме те що воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В клопотанні слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007507 від 14.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7