Провадження № 1-кс/344/4210/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0004155 від 05.10.2017 р.,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що 05.10.2017 до Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 про те, що в період часу з 03 год. по 08.30 год. 05.10.2017, невідома особа скориставшись, що за її діями ніхто не спостерігає, незаконно заволоділа транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Toyota RAV- 4», (кузов № НОМЕР_1 ), 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, який був припаркований у дворі будинку № 32 по вул. Надвірнянській у м. Івано-Франківську, чим завдала потерпілому шкоду у великих розмірах.

Автомобіль марки «Toyota RAV- 4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , обладнаний GPS трекером Автозакладкою, тобто GPS маяком призначеним для встановлення місця знаходження транспортного засобу, який 30.10.2017 зафіксував, що вказаний транспортний засіб, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

30 жовтня 2017 року в ході огляду місця події, а саме гаражного приміщення, за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено марки «Toyota RAV- 4», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Автомобіль марки «Toyota RAV- 4», визнано речовим доказом та після вилучення поміщено на територію Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що за адресою: вул. Бельведерська, 32, м. Івано-Франківськ.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Метою накладення арешту на автомобіль марки «Toyota RAV- 4» кузов № НОМЕР_1 є збереження речових доказів. Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Просив накласти арешт на арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Toyota RAV- 4», кузов № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вилучений під час огляду місця події 30.10.2017, за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задоволити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився, попередньо адвокат подав заяву, відповідно до якої просив клопотання розглядати без його участі.

Заслухавши слідчого та прокурора та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

30.10.2017р. слідчим винесено постанову про визнання автомобіля марки Toyota RAV- 4», кузов № НОМЕР_1 речовим доказом.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Однак, з матеріалів клопотання не вбачається достатньо підстав вважати, що майно, яке слідчий просить арештувати, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а сам факт винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом, не може бути єдиною та виключною підставою вважати протилежне. Крім того, вказаний вище автомобіль належить ОСОБА_5 , який є потерпілим у згаданому кримінальному провадженні, а не обвинуваченим.

Отже, враховуючи вищенаведене та те, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, а матеріалами провадження не визначено статус суб`єкта, майно якого підлягає арешту в даному провадженні та не доведено мету здійснення такого обмеження відповідного права, вважаю, що підстав для задоволення даного клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 .З- відмовити

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1