Справа № 523/1763/17
Провадження №1-кп/523/369/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.10.2017 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5 , цивільного позивача ОСОБА_6 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000616 із звинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Веймар, Німеччина, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:
04 жовтня 2016 року, приблизно о 18.35 год., ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Pick-Up», державний знак НОМЕР_1 , у темний час доби, здійснював рух по асфальтованому, мокрому дорожньому покриттю проспекту Добровольського в Суворовському районі м. Одеси, де організований двосторонній, двохрядний рух і протилежні половини проїзної частини поділені подвійною суцільною лінією розмітки, з боку вул. Кишинівська в напрямку вул. Марсельська, у лівій смузі свого напрямку руху, з невстановлёною органами слідства швидкістю.
Діючи самовпевнено, здійснюючи подальший рух та наближаючись до будинку № 41 по пр. Добровольського та розташованої ліворуч вул. 4-та Суворовська, перед зміною напрямку руху, заходів, що виключаютьвиникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, не переконався у безпеці свого маневру, вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.
Проявивши злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, водій ОСОБА_8 , проігнорував вимоги дорожньої розмітки 1.3 перетинати яку забороняється, почав виконувати маневр лівого повороту, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру не переконався у безпеці свого маневру для інших учасників дорожнього руху, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, не надав перевагу у русі автомобілю «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у лівій смузі зустрічного напрямку по проспекту Добровольського, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів.
Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «ВАЗ 2107», державний знак НОМЕР_2 - ОСОБА_4 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3163 від 24.11.2016 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого вертикального перелому великогомілкової кістки лівої гомілки і нижній третині, закритого перелому внутрішньої щиколотки лівого гомілково-ступневого суглобу з пошкодженням дельтоподібної зв`язки, забійно-рваних ран лівої кисті, області обох колінних суглобів, садно лівого стегна, синця та садна лівої гомілки, які не були небезпечними для життя, а викликають тривалій розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.2.2. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до висновку № 5029 від 28.11.2016, судової автотехнічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобілів «Nissan Pick-Up», та «ВАЗ 2107», встановлено, що у даному випадку дії водія автомобіля «Nissan Pick-Up» регламентувалися у першу чергу вимогами дорожньої розмітки 1.3 Правил ДР, яка забороняла фактично виконаний водієм маневр.
В конкретиці обставин ДТП, по факту даного маневрування, технічний аналіз належних дій цього водія по забезпеченню безпеки слід також розглядати у світлі вимог пункту 10.1 Правил ДР, згідно з якими маневр ліворуч водій міг виконати тільки після проїзду зустрічних транспортних засобів, зокрема, автомобіля ВАЗ.
Тобто, іншими словами водієві автомобіля «Nissan Pick-Up», якщо мотив ігнорування вимог розмітки 1.3 Правил ДР слідством буде визначений поважним, слід було перед маневруванням співвіднести віддалення до зустрічного автомобіля ВАЗ, якому слід було дати дорогу, його швидкість, з можливою власною швидкістю перетину смуги руху автомобіля ВАЗ, з метою встановлення можливості безпечного здійснення роз`їзду і, по факту небезпечності цього маневру (що підтверджується фактом зіткнення), відказатися від початку маневру до проїзду автомобіля ВАЗ.В умовах даної пригоди водій автомобіля «Nissan Pick-Up» належним конанням вимог дорожньої розмітки 1.3 Правил ДР, або пункту 10.1 Правил ДР, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ.
Фактичні дії водія автомобіля «Nissan Pick-Up», які не відповідали вказаним вище вимогам дорожньої розмітки 1.3 та п. 10.1 Правил ДР, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
Таким чином ОСОБА_9 допустив порушення вимог п/п «б» п. 2.3, п.п.10.1, 11.4, та дорожньої розмітки п/п 1.3) п. 34 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів країни № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов 'язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від .рування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений :я зустрічного руху бік дороги»;
п. 34 «Горизонтальна розмітка» має таке значення:
п/п 1.3) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію 1.3 перетинати забороняється».
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та пояснив, що 04 жовтня 2016 року, приблизно о 18.35 год. з його вини відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої - ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Крім того, додав, що того дня керував технічно справним автомобілем марки «Nissan Pick-Up», державний знак НОМЕР_1 . Рухався по проспекту Добровольського в Суворовському районі м. Одеси, в темний час доби, з невеликою швидкістю, по мокрому дорожньому покриттю. Біля будинку № 41 по пр. Добровольського почав виконувати маневр лівого повороту, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль марки «ВАЗ-2107» р/н НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення.
Стверджував, що намагався уникнути зіткнення, однак не вдалося.
Додав,що дійсно під час виконання маневру повороту ліворуч, перетнув суцільну дорожню розмітку.

Визнав цивільний позов прокурора, у задоволенні інших позовів просив відмовити.

Про вчинене обвинувачений жалкує, щиро кається.

Крім того в судовому засіданні за клопотанням захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 було залучено в якості третьої особи на боці цивільного відповідачаСК «UNIVES», представник якої в судове засідання не з`явився, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілим та його представником, цивільним позивачем, обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведеність вини ОСОБА_8 .
Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує: за ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В рамках кримінального провадження прокурором заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ( м. Одеса, вул. Ак. Заболотного,26, р/р 4194, ГУДКСУ в Одеської області, МФО 828011, ) фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 9 057 грн. 18 коп.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

За такого, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову прокурора про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 . Крім того, до стягнення підлягають судові витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 5 945 грн. 30 коп.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого 32 000 заробітку (доходу) втраченого внаслідок непрацездатності, 10 565 грн. витрат на купівлю лікарських препаратів, 3 243 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу та знаходження на штрафній площадці, 200 000 моральної шкоди.

Вирішуючи вказаний цивільний позов, суд прийшов до наступного.

Суду не подано доказів існування доходу у потерпілого ОСОБА_4 , який ним було втрачено внаслідок тимчасової непрацездатності, розміру такого доходу (заробітку), існування трудових чи інших правовідносин, тому в цій частині, суд вважає цивільний позов безпідставним.

В частині задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 10 565 грн. витрат на лікарські препарати, витрат з евакуації транспортного засобу з місця пригоди в сум 3 243 грн., суд вважає за необхідне також відмовити, так як згідно заперечення обвинуваченого ОСОБА_8 , останнім виплачено потерпілому ОСОБА_4 1 200 у.о. в рахунок погашення матеріальних збитків. Останнє також не заперечується самим потерпілим, про що він письмово зазначив у своїй позовній заяві (а.с.20).

При цьому, суд також зважає на те, що потерпілому в ході ДТП дійсно було заподіяно тілесне ушкодження, яке потягло за собою необхідність лікування та зміну звичного режиму життя потерпілого, також не підлягає сумніву, наявність у потерпілого душевних хвилювань та певного емоційного стресу як у безпосереднього учасника ДТП. Таким чином, із врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який не працює, та обставин скоєння ДТП, суд приходить до висновку про те, що моральна шкода на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому стягненню на суму 20 000 гривень.

Крім того, цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 81 000 грн. матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль.

Вивчивши вказаний цивільний позов, суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, так як останній нічим не підтверджений, жодного висновку, акту до позову не додано.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.
В той же час, при призначенні покарання обвинуваченому, судом приймається до уваги думка потерпілого, його представника та цивільного позивача, які вважали за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 покарання у вигляді виправних робіт, однак в той же час суд враховує також і особу обвинуваченого, його вік, також те, що до здійснення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є особою раніше не судимою, частково відшкодував завданий матеріальний збиток, також судом враховується, те що він має постійне місце реєстрації та проживання, не працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та дружину інваліда другої групи, а також його публічне вибачення перед потерпілим.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу без позбавлення керування транспортними засобами.

Водночас, у відповідності з пунктом «в» ст.1 та ст.12 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, засуджені за умисний середньої тяжкості злочин, якщо на день набрання чинності цього Закону вони не позбавлені батьківських прав і мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Цей закон набрав чинності 07.09.2017 року.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.286 КК України відповідно до ст.12 цього ж Кодексу віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Із свідоцтва серії НОМЕР_3 про народження, вбачається, що у ОСОБА_8 є

донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за такого, обвинувачений ОСОБА_8 є особою, яка станом на 07.09.2017 року має неповнолітню дитину.

На момент розгляду справи в суді будь-яких даних про позбавлення обвинуваченого батьківських прав, або наявність інших обставин, що перешкоджали б застосуванню амністії, не встановлено.

Крім того, про згоду на застосування акту амністії ОСОБА_8 заявив усно та письмово.

При таких обставинах, відповідно до положень ст.44 КК України, пункту 2 ч. 4 ст.374 КПК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами.
ОСОБА_8 , на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «в» ст.1 та ст.12 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити від відбування покарання у виді штрафу внаслідок амністії.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 не обиралась.
Цивільний позов прокурора до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 9 057 грн. 18 коп., задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі Комунальної установи «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» ( м. Одеса, вул. Ак. Заболотного,26, р/р 4194, ГУДКСУ в Одеської області, МФО 828011, ) 9 057 грн. 18 коп. фактичних витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого 32 000 заробітку (доходу) втраченого внаслідок непрацездатності, 10 565 грн. витрат на купівлю лікарських препаратів, 3 243 грн. витрат на евакуацію транспортного засобу та знаходження на штрафній площадці, 200 000 моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Держави в інтересах Одеського НДІСЕ ( р/р 0989 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, , код 25010100/272) витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 5 945 грн. 30 коп.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 81 000 грн. матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, відмовити.

Арешт, накладений на автомобіль марки Nissan Pick-Up», державний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ 2107» р/н НОМЕР_2 - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий