Справа №485/1613/17 03.04.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/327/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000556, за апеляційною скаргою прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Кринки Глобинського району Полтавської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, який має середню освіту, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважає, що вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягав застосуванню.
Стверджує, що ухвалюючи оскаржуваний вирок та звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на обвинуваченого лише одного обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, так як, згідно положень ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням суд обов`язково покладає 2 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України); повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (п. 2 ч. 1. ст. 76 КК України).
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2017 року о 12 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця проживання ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , де на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин вчинив з ОСОБА_10 сварку. В ході сварки, ОСОБА_7 дерев`яною палицею, яку приніс із собою, умисно наніс не менше 2 ударів в область лівої руки ОСОБА_10 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому ліктьової кістки лівої руки та легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій кисті.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який не заперечував проти її задоволення, думку захисника, яка її вирішення поклала на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за обставин, наведених у вироку, доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, що, як і кваліфікація дій за ч. 1 ст. 122 КК України, а також вид та розмір призначеного покарання, звільнення від відбування покарання з випробуванням, апелянтами не оспорюється, внаслідок чого, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.

Статтею 420 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції і ухвалення свого вироку, а саме у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Як слідує зі змісту вимог апеляційної скарги, прокурор не просить про скасування вироку у зв`язку із застосуванням закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, у зв`язку із застосуванням більш суворого покарання, не оспорює звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Недотримання судом першої інстанції положень ст. 76 КК України, про що зазначає апелянт, не є підставою, в сенсі ст. 420 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку.

За такого, Апеляційний суд Миколаївської області позбавлений процесуальних підстав для скасування вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 , та ухвалення свого вироку, як того просить апелянт.

Покладення на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України, шляхом зміни вироку, є також не можливим, так як це погіршить становище обвинуваченого, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, є неприпустимим.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419, 420, 424, 426, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: