УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:
За наслідками повторного автоматизованого розподілу справ між суддями на розгляд судді ОСОБА_3 передано скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Запорізької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

07.03.2018 року суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід, яка мотивована тим, що адвокатом ОСОБА_4 подано скаргу в інтересах ОСОБА_5 , який є суддею цього суду, тому розгляд його скарги іншим слідчим суддею цього ж суду поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом.
Тому, з метою уникнення сумнівів у сторін щодо об`єктивності і неупередженості вирішення даної скарги, посилаючись на приписи п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя ОСОБА_3 вважає за необхідне заявити самовідвід за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Запорізької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Прокурор, а також особа, яка заявила самовідвід у судове засідання не прибули. Враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, суд вважав за можливе розглянути заяву про самовідвід у відсутність вказаних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оскільки у судове засідання не прибули всі учасники процесу, фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши доводи заяви, суд встановив наступне.
22.12.2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Запорізької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За наслідками автоматизованого визначення слідчого судді від 22.12.2017 року дану скаргу було передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_6 . В судовому засіданні 29.12.2017 року прокурором ОСОБА_7 слідчому судді ОСОБА_8 було заявлено відвід. Ухвалою суду від 03.01.2018 року заяву прокурора про відвід слідчого судді задоволено. Після проведення повторного автоматизованого розподілу дану скаргу було передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_9 . Ухвалою суду від 01.03.2018 року задоволено заяву слідчого судді ОСОБА_9 про самовідвід та відведено його від розгляду даної скарги. За наслідками повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 06.03.2018 року скаргу передано на розгляд слідчого судді ОСОБА_3 .
Суддя ОСОБА_3 07.03.2018 року подала заяву про самовідвід.
Зокрема, згідно до ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім1ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
За змістом ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Враховуючи вищевикладене, суд, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 у даному провадженні, приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід.
Керуючись ст.ст. 75, 81, 82 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 про самовідвід у справі за скаргою адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора Запорізької області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити.
Справу №335/15841/17 за скаргою адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність прокурора Запорізької області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань передати до канцелярії суду для визначення слідчого судді в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1