У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 , інші учасники представник потерпілого ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Вказаний обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 27 вересня 2017 року.

Прокурор вважав не можливим вирішення питань, пов`язаних з підготовкою провадження до судового розгляду, у відсутності обвинуваченого, який не прибув в судове засідання.

Захисник заявила клопотання про повернення даного акту внаслідок порушень процесуального закону при його складанні, а саме в частині, що стосується викладу обставин, пов`язаних з такою кваліфікуючою обставиною, як повторність вчинення злочину. При цьому, з огляду на очевидність таких порушень, захисник просила вирішити це клопотання, не зважаючи на відсутність обвинуваченого, інтереси якого вона захищає та діє за погодженою ним позицією.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти розгляду вказаного клопотання у відсутності обвинуваченого, та захисника, яка наполягала на своєму клопотанні, вивчивши долучені до обвинувального акту додатки, вважаю, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України і крім формулювання обвинувачення, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, тобто які, на переконання прокурора, мали місце в дійсності, а відтак не можуть мати взаємовиключний характер.

Однак, вказані вимоги закону виконані не були.

Як видно з викладу фактичних обставин та відповідно до них сформульованого обвинувачення, ОСОБА_9 обвинувачується у повторному вчиненні злочину, пов`язаному з таємним викраденням чужого майна (арк. 2 та 3 акта). Натомість, серед фактичних обставин, а так само й у сформульованому обвинуваченні, яке лише відтворює фактичні обставини, не згадується про наявність в обвинуваченого судимості в контексті вимог ст. 1 примітки до ст. 185, ст. 32 КК України щодо повторності, хоча ця обставина є обов`язковою ознакою юридичного складу злочину, за яким особа у даному випадку притягається до відповідальності. В анкетних даних обвинуваченого, навпаки, вказується, що останній вважається несудимим.

До того ж, хоча, як видно з акту, правова кваліфікація дій ОСОБА_9 остаточно і сформульована через ч. 2 ст. 185 КК, проте і в цій частині не згадується жодна з кваліфікуючих ознак даного злочину, як то повторність чи попередня змова групи осіб, що є неприпустимим (арк. 3 акта).

Більш того, сформульоване обвинувачення, як власне і виклад фактичних обставин, не містять жодної згадки і про те, що обвинувачений вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна. Що ж стосується в цій частині правової кваліфікації, то і тут прокурор кваліфікував дії ОСОБА_9 за двома окремими ознаками з огляду на сполучник між ними «та», як просто невідомо на що закінчений замах та окремо таємне викрадення майна, що робить це формулювання незавершеним, а здійснену правову кваліфікацію незрозумілою за своєю конструкцією.

Вказані недоліки унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Верховний Суд України у своєму правовому висновку (постанова від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16) наголосив, що виклад фактичних обставин злочину є надзвичайно важливим, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого злочину в суді та реалізації права на захист.

Крім того, як видно з обвинувального акту та додатків до нього, він був офіційно та остаточно складений слідчим заздалегідь 20 вересня 2017 року, тобто в день, наприкінці якого ще тільки відбувся допит підозрюваного і перед тим, коли 21 вересня відбулося повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів провадження обвинуваченому, що прямо суперечить вимогам ст. ст. 290 та 291 КПК України.

Суд приймає до уваги і те, що в силу очевидності вказані недоліки без їх завчасного усунення є об`єктивною перешкодою для призначення судового розгляду, а тому зволікання вирішення цього питання, пов`язане із розшуком обвинуваченого та забезпечення його доставки в судове засідання істотно впливатиме на розумність строків самого провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 315, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006999 від 08 серпня 2017р.) стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, разом з додатками, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 8, який затвердив казаний обвинувальний акт внаслідок невідповідності обвинувального акта та його додатків вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Апеляційного суду міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_10