Єдиний унікальний номер 722/131/18
Номер провадження 1-в/722/25/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
виправної колонії: ОСОБА_4
та засудженого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гура Каменчій, Флорештського району республіки Молдова, громадянина України, одруженого, маючого двох малолітніх дітей, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі посилаючись на те, що під час відбування покарання він порушень режиму не допускав, встановлені обсяги робіт намагається виконувати, працює в столярному цеху, закінчив навчальний центр при установі та здобув професію «машиніст-кранівник», регулярно приймає учать в програмах диференційованого виховного впливу, активно займається спортом, часто відвідує бібліотеку, має двох неповнолітніх дітей та дуже хвору матір.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити та зазначив, що з наданою адміністрацією колонії характеристикою та довідкою про виконання норм виробітку він не погоджується, оскільки з моменту прибуття до установи та по даний час він постійно працює в деревообробному цеху, не дивлячись на те, що не має відповідних допусків для виконання робіт на деревообробних станках, покладені перед ним виробничі завдання виконує.
Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували вказуючи, що як поведінка так і праця засудженого ОСОБА_5 не були сумлінними, він в двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє стягнення погашене лише в листопаді 2017 року, не заохочувався, не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому заміна йому невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасною.
Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2012 року за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 13.01.2012 року.
Ухвалами Сокирянського районного суду Чернівецької області від 10.05.2016 року та від 07.07.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 13.01.2012 року по 17.10.2012 року включно та з 11.11.2015 року по 25.02.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13.06.2017 року вирокБілоцерківського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_5 приведено у відповідність до вимог ст.68 КК України за яким ухвалено вважати його засудженим за ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.
Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 26.12.2020 року.
Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.
Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 07 років 01 місяць 17 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання становить 02 роки 10 місяців 14 днів.
Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 13.01.2012 року.
За час перебування в слідчому ізоляторі міста Київ порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався. До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 16.11.2012 року. По прибуттю до відділення і до лютого 2013 року був працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового в гірничому цеху №1. До роботи відносився погано, встановлені змінні виробничі завдання не виконував. З лютого 2013 року і по червень 2014 року та з грудня 2014 року і по червень 2015 року до оплачуваної суспільно-корисної праці на підприємстві установи не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався. З липня до грудня 2014 року та в період з липня до листопада 2015 року періодично був працевлаштований на різних виробничих дільницях підприємства установи. Встановлені змінні завдання в повному обсязі виконував не завжди. В період з листопада 2015 року до травня 2016 року засуджений перебував у слідчому ізоляторі міста Київ, куди був етапований у зв`язку з ознайомленням із матеріалами кримінальної справи. За даний період часу до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав. В травні 2016 року засуджений повернувся для подальшого відбування покарання до Сокирянської виправної колонії (№67). З липня до листопада 2016 року та в березні 2017 року був працевлаштований в якості різноробочого цеху деревообробний. З покладеними на нього змінними завданнями в повній мірі не справлявся. В періоди з листопада 2016 року і до березня 2017 року та з квітня до червня 2017 року до оплачуваних робіт не залучався у зв`язку з небажанням працювати. З червня 2017 року і по даний час працевлаштований в якості різноробочого виробничої майстерні установи. Визначені змінні завдання виконує у межах забезпечення необхідними матеріалами для виготовлення продукції.
У відношенні до персоналу установи виконання покарань тактовний. По відношенню до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості.
У 2014 році здобув професію «Машиніст крана (кранівник)», закінчивши навчальний центр який функціонує при установі. Разом з тим, не маючи повної загальної середньої освіти, засуджений категорично відмовлявся приймати участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта» та навчатись в вечірній (змінній) школі, яка функціонує при установі. Лише в січні місяці 2018 року подав заяву на участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта».
Роботи із благоустрою колонії виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку. Заходи виховного характеру які проводяться у відділенні відвідує, не завжди робить для себе належні висновки.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристиками засудженого ОСОБА_5 ; довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 ; довідкою відділу організації та нормування праці СВК №46 від 02.06.2018 року; довідкою медичної частини СВК №56 від 02.02.2018 року.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.
Відповідно до атестаційних листів засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:
-період з 07.2012 року по 24.01.2013 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 24.01.2013 року по 12.07.2013 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 12.07.2013 року по 17.01.2014 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 20.01.2014 року по 18.07.2014 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 14.05.2016 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 17.01.2017 року «дотримується вимог режиму»;
-станом на 20.07.2017 року «злісний порушник режиму»;
-станом на 22.01.2018 року «дотримується вимог режиму утримання».
Згідно протоколів засідання комісії Сокирянської виправної колонії №67 від 29.07.2016 року та від 31.08.2017 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до ДСР та в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення та не стала на шлях виправлення відповідно.
Суд погоджується з таким висновком комісії СВК з огляд на таке.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачається, законодавець в якості одного з критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.
З досліджених судом матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що як поведінка так і відношення його до праці під час відбування покарання не були сумлінними, а початок виконання ним робіт з червня 2017 року суд розцінює як намагання одержати позитивну характеристику безпосередньо для звернення до суду із даним клопотанням.
При цьому, суд не бере до уваги доводи засудженого ОСОБА_5 з приводу недостовірних відомостей, вказаних в довідках виданих відділом організації і нормування праці СВК а також в наданих характеристиках в частині відсутності виконання ним роботи, оскільки відомості у вказані документи були внесені на підставі табелів обліку робочого часу засудженого. Окрім цього їх достовірність підтвердив в наданих поясненнях представник колонії.
Разом з тим, 16.05.2017 року засуджений вчинив грубе порушення режиму утримання, за що згідно ст.133 КВК України є злісним порушенням. Дане стягнення погашене лише в листопаді 2017 року.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми закону, характеризуючі дані про особу засудженого, зарахування йому судом значного строку попереднього ув`язнення та зменшення строку покарання на 1 рік в силу вимог ст.68 КК України, суд вважає, що станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, а тому застосування відносно нього ст.82 КК України є передчасним.
Керуючись ст.ст. 6, 65 ч.2, 126 ч.4 КВК України, ст.ст. 61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: