Номер провадження: 11-сс/785/461/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

а участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0002967 від 01.06.2017 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 та продовжено строк тримання під вартою до 11.04.2018 року, щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Стамбул, республіка Туреччина, громадянина Туреччини, з повною вищою освітою, офіційно працевлаштованого моряком, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів вбачається, що 07.02.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 з клопотанням погодженим із прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 6 (шести) місяців, в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002967 від 01.06.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 263 ч.1, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року вказане клопотання слідчого задоволено, відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 35 днів, тобто до 11.04.2018 року.

Мотивуючи прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, продовження тримання під вартою підозрюваного є запобіганням спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, а також впливу на свідків, крім того, завершення досудового розслідування не можливо без закінчення судово-медичних експертиз, а також виконання вимог ст..290 КПК України.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що прокурором не надано доказів про існування обґрунтованої підозри, та не доведено причин за яких необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , а також стверджує про відсутність ризиків, які обґрунтовують продовження строку тримання під вартою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, співпрацює зі слідством.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0002967 від 01.06.2017 року за фактом вчинення злочинів, за наступних обставин.
16.11.2017 року, в нічний час, більш точного часу в ході досудового слідства не встановлено, в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . ОСОБА_15 та невстановленими слідством особами, діючи умисно, за передньою змовою, в групі осіб, переслідуючи єдиний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_16 , з метою його умисного вбивства, за попередньою змовою стали наносити йому удари ногами та руками в життєво важливі органи тіла, в тому числі в голову. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 помер на місці.
З метою приховати сліди злочину, та уникнути відповідальності за скоєний злочин, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та невстановлені слідством особи труп ОСОБА_16 погрузили в автомобіль марки «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , належний ОСОБА_17 , та вивели в лісосмугу біля водойму «Гребний канал» селище Прилиманське, Овідіопольського району Одеської області, де труп підпалили.
19.11.2017 рок ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України та, цього ж дня, йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.
21 листопада 2017 року слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеса ОСОБА_18 обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме до 18.01.2018 року.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.01.2018 року строк застосування запобіжного заходу продовжено до 11.02.2018 року.
Рішенням першого заступника прокурора Одеської області ОСОБА_19 , строк досудового розслідування продовжений до 5 місяців, тобто до 12.03.2018 року.
08.02.2018 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 12.03.2018 року.
28.02.2018 року заступником прокурора Одеської області ОСОБА_19 строк досудового розслідування продовжений до 6 місяців тобто до 11.04.2018 року.
02.03.2018 року слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 11.04.2018.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.
Разом з тим, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, сторона захисту стверджувала про відсутність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, але ці твердження захисника апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

При розгляді апеляційних скарг сторони захисту, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: с. Прилиманське, 1 км від автодороги «Одеса-Білгород Дністровський» в лісосмузі; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , та вилученими під час його проведення речовими доказами; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та вилученими під час його проведення речовими доказами; протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України та вилученими під час його затримання речами і предметами; протоколом допиту ОСОБА_8 в якості підозрюваного, та іншими доказами в їх сукупності.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Мотивуючи не можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що вони не зможуть гарантовано запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування, знищення або зміни на свою користь речових доказів, які до теперішнього часу не вилучені, впливу на показання свідків по справі. На думку прокурора заявлені ризики не зменшилися та вони виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою. Крім того, досудове розслідування по кримінальному провадженню не закінчено, та по справі проводяться ряд судово-медичних експертиз та необхідно виконати вимоги ст.290 КПК України.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обгрунтованність пред`явленої на даній стадії досудового розслідування Чом Са ваш підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні; виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 , дає апеляційному суду прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, існуючі ризики, які не зменшилися.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як слідчим суддею районного суду, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України, та з урахуванням наявності на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри у скоєні останнім кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, необхідністю проведення судово-медичних експертиз, існування заявлених органом досудового розслідування ризиків та виконанню вимог ст..290 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, а тому колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2018 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в кримінальному провадженні №0002967 від 01.06.2017 року до 11.04.2018 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4