Номер провадження: 11-сс/785/1789/17
Номер справи місцевого суду: 496/1472/15 1-кс/496/204/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

апелянта ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської області від 06.04.2015 р. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000077 від 24.01.2015 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та накладений арешт на майно на майно, зареєстроване на ім`я ОСОБА_6 автомобіль ACURA «MDX», чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заборонивши розпоряджатися або користуватися ним, із поміщенням вказаного автомобілю на арештмайданчик в межах територіальності органу, який проводить досудове розслідування.

На дану ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій вона вважає її незаконною та необгрунтованою, у зв`язку з допущеними суттєвими порушеннями вимог КПК України, мотивуючи свої вимоги наступним:

- розгляд клопотання слідчого відбувся за відсутності власника майна ОСОБА_6 , ухвала суду їй не направлялась, у зв`язку з чим порушено її право на захист;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що на момент розгляду клопотання слідчого ОСОБА_8 не являлась ні власницею не володільцем майна автомобілю ACURA «MDX»;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в матеріалах провадження містяться відомості про те, що ОСОБА_8 27.08.2014 року у м. Києві видала довіреність на ім`я ОСОБА_9 на право розпорядження автомобілем ACURA «MDX», а також вказаний транспортний засіб, який дана особа повинна була продати та грошові кошти від продажу передати ОСОБА_8 . Проте, після продажу автомобілю, вказана особа не передала частину грошей, після чого ОСОБА_8 звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Однак, ОСОБА_6 , яка на законних підставах придбала автомобіль на підставі правочину, сплатила за нього грошові кошти в повному обсязі, є законним його володільцем та добросовісним набувачем, що виключає можливість витребування майна від неї;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_6 не має у кримінальному провадженні процесуального статусу, який би дозволяв накладати арешт на її майно, дане майно не є тимчасово вилученим та знаходиться у добросовісному володінні ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи те, що явка прокурора не є обов`язковою, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Заслухавши доповідача, апелянта ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України ( в ред. Закону № 222-VII від 18.04.2013, № 314-VII від 23.05.2013 р.), арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частина3 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України ( в ред..Закону № 314-VII від 23.05.2013) з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

2. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що слідчий порушив вимоги ст. 171 КПК України, слушними, оскільки, як вбачається зі змісту клопотання, воно складено без дотримання вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, а саме в клопотанні відсутні підстави для арешту майна, оскільки слідчий у клопотанні посилався лише на ч.2 ст. 167 КПК України, яка регулює підстави для тимчасового вилучення майна, а не його арешт.

Окрім того, апеляційний суд вважає доводи ОСОБА_6 про те, що вона не відноситься до кола осіб, на майно яких згідно зі ст. 170 КПК України може бути накладено арешт обґрунтованими, оскільки ОСОБА_6 дійсно не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою в даному кримінальному провадженні та зі змісту клопотання взагалі не вбачається, чи є майно тимчасово вилученим, або визнано речовим доказом, а наявність кримінального провадження не є однозначною підставою для арешту майна для його забезпечення.

Таким чином, слідчий суддя при винесенні ухвали не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України, не скористався правом передбаченим ч. 3 ст. 172 КПК України повернути його прокурору, внаслідок чого ухвалив передчасне рішення про накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Більш того, із витягу з ЄРДР №0000077 від 24.01.2015 року вбачається, що воно зареєстровано на підставі заяви ОСОБА_8 про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_9 , зловживаючи її довірою заволодів автомобілем ACURA «MDX», чорного кольору, шасі 2HNYD 28838H547391, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та визначена попередня кваліфікація злочину за ст. 190 ч.3 КК України.

Крім того, клопотання слідчого не містить жодного обґрунтування вимог про передачу автомобілю на відповідальне зберігання саме ОСОБА_8 із зазначенням відповідних правових підстав.

Натомість, клопотання слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна, не відповідає вказаним вимогам закону.

Так, слідчий у клопотанні зазначає, що зазначений автомобіль згідно ч. 2 ст. 167 КПК України є об`єктом кримінального правопорушення, а тому згідно із ст. 170 КПК України підлягає арешту.

Проте, ч.2 ст. 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

Пункт 2 частини другої статті 167 в редакції Закону № 222-VII від 18.04.2013\

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

Пункт 3 частини другої статті 167 із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VII від 18.04.2013\

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Разом з тим, клопотання слідчого не місить підстав і мету згідно положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна, тому ухвала слідчого судді про накладання арешту на вказаний автомобіль є передчасною та підлягає скасуванню.

Натомість ч. 3 ст. 407 КПК України передбачає, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити по ньому нове рішення з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.

Отже, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_6 , задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого ОСОБА_7 про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години, для усунення його недоліків.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Біляївського райсуду Одеської області від 06.04.2015 р. про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000077 від 24.01.2015 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна повернути прокурору-процесуальному керівнику у зазначеному кримінальному провадженні для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3