Ухвала

Іменем України
7 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 766/4296/16-к
Провадження № 51-1218 ск 18
Верховний Суд колегією суддів першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черемошна Верховинського району Івано-Франківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК України не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Цим же вироком вирішено цивільний позов та ухвалено рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він 8 березня 2016 року о 22 годині 20 хвилин, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », рухаючись по вул. Ілліча зі сторони вул. Нафтовиків у напрямку вул. Робітничої в м. Херсоні, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, порушив вимоги п.п. 2.3 б), 2.9 а), 12.1 Правил дорожнього рухуУкраїни, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив з`їзд автомобіля за межі проїзної частини на ліве узбіччя з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді гаражу будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події пасажирам автомобіля «ВАЗ 2108» ОСОБА_5 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а малолітнім ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року щодо нього та змінити зазначені судові рішення, застосувавши до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, ОСОБА_4 вказує на те, що суди не врахували неумисний характер його дій, визнання в апеляційному суді вини, та те, що він не заперечував проти відшкодування шкоди потерпілим, які претензій до засудженого не мали та просили не позбавляти його волі.
Крім того, засуджений ОСОБА_4 заявив клопотання про зупинення виконання вироку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі засудженим не оспорюються та не заперечуються.

Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризувався посередньо, та обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з рішенням місцевого суду стосовно призначеного ОСОБА_4 покарання. При цьому апеляційний суд зазначив, що враховуючи вчинення ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, основне покарання, яке призначено йому в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що відшкодування шкоди потерпілій під час апеляційного розгляду та думка останньої про можливість призначення покарання, не пов`язаного з позбавлення волі, не можуть бути підставами для пом`якшення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки такі обставини не зменшують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Ураховуючи наведене, підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість, немає. Також суд не знаходить підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого необхідно відмовити.

Ураховуючи наведене, клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку необхідно залишити без задоволення.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3