20. 11. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива НАБУ ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , представника заявника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві, клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна,
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт накладений на грошові кошти в сумі 100 000 дол. США та 110 000 грн., які вилучені з індивідуального банківського сейфу в відділенні № НОМЕР_1 ПАТ КБ «Інвестбанк», за адресою: Київська обл., м. Славутич, площа Привокзальна 6, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15. 06. 2016 року та зобов`язати НАБУ повернути ОСОБА_4 вказані грошові кошти.
В судовому засіданні заявник та її представник подане клопотання підтримали з підстав зазначених у клопотанні та просили слідчого суддю про задоволення клопотання.
Детектив НАБУ в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що арешт накладений на грошові кошти, які вилучені з індивідуального банківського сейфу в відділенні №27 ПАТ КБ «Інвестбанк», за адресою: Київська обл., м. Славутич, площа Привокзальна 6, є правомірним та обґрунтованим в зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
В ході обшуку, крім оригіналів первинних бухгалтерських та фінансово-господарських документів, визначених в ухвалі слідчого судді від 23.05.2016 р. були вилучені готівкові кошти.
Заявник зазначала, що вона є прихожанкою церкви, підприємцем, добре відомою у м. Славутич людиною, фактично разом з однодумцями узяла на себе обов`язки з контролю за будівництвом церкви та усіляко сприяє її розвитку, має освіту в галузі будівництва та великий досвід роботи, в зв`язку з чим церква довірила зберігання вказаних коштів саме заявнику. ОСОБА_4 зазначала, що кошти конвертувались в долари США з метою уникнення інфляції.
В зв`язку із зазначеним заявник ОСОБА_4 посилаючись на те, що грошові кошти у сумі 100 000,00 доларів США, вилучені у банківському сейфі, не належать власнику банківського сейфу ОСОБА_4 , а є власністю Релігійної громади Свято-Іллінської Парафії Київської Єпархії Української православної церкви м. Славутич, а грошові кошти в сумі 110 000 грн., є її особистою власністю, які отримані нею в межах особистої праці в готельному бізнесі, вважаючи арешт який накладений на грошові кошти протиправним та необґрунтованим, просила про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ДСП «Чорнобильська АЕС» упродовж 2015-2016 років отримує міжнародну технічну допомогу від різних країн світу у вигляді коштів на придбання будівельних матеріалів, приладів, металевих конструкцій тощо, частину якої службові особи вказаного державного підприємства та інші співучасники привласнюють шляхом переведення коштів на рахунки іноземних компаній. Крім того, службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС», починаючи з 2012 проводились тендери щодо закупівлі робіт з демонтажу, переробки, звільнення від регулюючого контролю обладнання та конструкцій Чорнобильської АЕС, учасниками та переможцями яких були ПП «Промметбуд», ТОВ «Метресурс», ТОВ «Метал-сервіс плюс». З указаними підприємствами укладались договори про виконання робіт та надання послуг, частина з яких в дійсності не виконувалась. У подальшому демонтовані та радіоактивно забруднені металеві конструкції реалізовувались по заниженим цінам указаним підприємствам, ТОВ «ТД Стандарт - Плюс», ТОВ «Смесьмет», ТОВ «Флешкорп», ТОВ «Мірокон», ТОВ «Мегамет», ТОВ «Прогресгруп», ПП «Укрспеціндустрія» та іншим. Крім того, упродовж 2013-2015 років службові особи ДСП «Чорнобильська АЕС» здійснили перерахування коштів на підприємства з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Буденергомонтаж», ТОВ «Буд Перспектива», ТОВ «Вайт Роял», ТОВ «Активінвест Груп» на суму понад 17 871 673,50 за нібито виконані послуги, а також закупівлю товарів. Легалізація коштів, здобутих внаслідок їх незаконного заволодіння службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС» здійснюється шляхом переведення їх на рахунки Свято-Іллінської Єпархії Української православної церкви м. Славутич Київської обл. звідки спрямовуються на рахунки іноземних компаній, однією з яких є «МАСТЕ GZU OU», адреса: Естонія, м. Таллін, Нарвське шосе, 7-634. При цьому компанія «МАСТЕ GZU OU» є співзасновником ТОВ «Славутич-Тревел», у якому засновниками та кінцевими бенефіціарами також є ОСОБА_4 , ОСОБА_10 - батько дружини ОСОБА_8 , а також його колишня дружина ОСОБА_11 . Вбачається, що встановлені під час досудового розслідування вищезазначені обставини справи, підтверджується проведеними слідчими, негласними слідчими (розшуковими) та процесуальними діями, а також іншими документальними відомостями, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Вбачається, що під час здійснення досудового розслідування, проведеними слідчими (розшуковими) діями встановлено коло осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, адреси житлових та нежитлових приміщень, де перебувають документи, металоконструкції, засоби та пристрої для дезактивації, чорнові записи, носії електронної інформації, печатки, засоби відео фіксації, мобільного та комунікаційного зв`язку, які мають значення речових доказів. Також органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення вище вказаних кримінальних правопорушень причетний директор ДСП «Чорнобильська АЕС» ОСОБА_8 , який є безпосереднім організатором незаконного перерахування коштів за демонтаж металу, який в дійсності не виконується, а також подальшу його реалізацію по заниженим цінам. Також ОСОБА_8 , залучив до протиправної діяльності ОСОБА_4 , яка за вказівками ОСОБА_8 здійснює переведення незаконно привласнених коштів державного підприємства на рахунки іноземних компаній, а також знімає з банківських рахунків та зберігає готівкові кошти, отримані останнім внаслідок незаконних операцій з майном ДСП «Чорнобильська АЕС». ОСОБА_4 користується індивідуальним банківським сейфом в відділенні № 27 ПАТ «КБ «Інвестбанк», за адресою: Київська обл., м. Славутич, площа Привокзальна, 6, центральний офіс та юридична адреса: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 2-Б, в якому зберігаються речі та документи, що свідчать про заволодіння коштами та майном ДСП «Чорнобильська АЕС».
09 червня 2016 року у кримінальному провадженні проведено обшук індивідуального банківського сейфу в відділенні № 27 ПАТ «КБ «Інвестбанк», за адресою: Київська обл., м. Славутич, площа Привокзальна, 6, яким користується ОСОБА_4 , в ході якого вилучено кошти в сумі 100 000 доларів США та 110 000 гривень.
Вбачається, що при постановленні вищезазначеної ухвали про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку, про наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі в сумі 100 000 доларів США та 110 000 гривень, які вилучені з індивідуального банківського сейфу в відділенні № 27 ПАТ «КБ «Інвестбанк», оскільки вони відповідають критеріям визначених ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.06.2016 р. залишено без змін.
З вищезазначеної ухвали Апеляційного суду м. Києва вбачається, що колегія суддів при постановленні ухвали дійшла до висновку про те, що арешт грошових коштів, є співрозмірний з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище, з наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1