В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002116 від 18.06.2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Руда, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
17 червня 2016 року, о 16 год. 10 хв., обвинувачена ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, перебуваючи у приміщенні вело-магазину «Tatu-Віке», шляхом обману продавця магазину ОСОБА_6 , видаючи себе за ОСОБА_7 , надавши паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я останньої, та сплативши 400 грн. завдатку, отримала в оренду два велосипеди марки «Pride» моделі «ХС-400» та марки «Kellys» моделі «Magnus», які повинна була повернути до 19 год. 00 хв. того ж дня. Незважаючи на вказане, ОСОБА_4 , отримавши в користування вищевказані велосипеди, не повернула їх до магазину у визначений строк, завдавши своїми діями матеріальну шкоду ФОП ОСОБА_8 в сумі 10688,50 грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що 17.06.2016 року вона брала два велосипеди на прокат у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за що заплатила 400 грн. У подальшому ці велосипеди викрали, тому вона їх не повернула. Просить суд суворо її не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 у дане судове засіданні не з`явився, при цьому подав заяву від 29.03.2018 року, в якій зазначив, що у разі його не явки в суд без попередження чи/та поважних причин, просить розглядати кримінальне провадження № 0002116 від 18.06.2016, в якому він є потерпілим, без його участі. Обвинувачення підтримує у повній мірі та просить покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, обов`язок, щодо відшкодування їй матеріальної шкоди у розмірі 10668,50 грн.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачена та її захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих даних про її особу.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченої, які вона надала вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України за кваліфікуючою ознакою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка є молодою за віком, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судима.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає визнання своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, за наявності альтернативної санкції ч. 1 ст. 190 КК України, суд вважає за необхідне і доцільним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченої та для запобігання вчиненню злочинів як нею, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні у розмірі 439,80 грн. покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2016 року (справа № 308/10734/16-к) було обрано у виді особистого зобов`язання, з покладенням відповідних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, строк яких не був продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України, а відтак, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припинила свою дію і обов`язки вважаються скасованими згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 124, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити їх покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 439 (чотириста тридцять дев`ять) гривень 80 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1