Апеляційний суд міста Києва
09 січня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді трьох місяців арешту, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді шести місяців арешту. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді шести місяців арешту.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначене покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строком на два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи.

В доводах апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що судом призначене занадто м`яке покарання.
Апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та йому вже призначався іспитовий строк, проте знову вчинив злочин, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення.
Крім того, прокурор звертає увагу на те, що при призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_5 відшкодував потерпілим шкоду, проте матеріали кримінального провадження не містять документів, які б підтвердили факт відшкодування ним шкоди.
З огляду на викладене, прокурор вважає, що викладені обставини доводять, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, а тому вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 20 квітня 2017 рок в 11 год. 08 хв., перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «Фудком», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9,з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до відділу з продажу побутової техніки, де шляхом вільного доступу взяв з нижньої полиці чуже майно пилосос «Бош», вартістю 1930 гривень 50 копійок, утримуючи при собі вищевказаний товар, не оплатившийого, вийшов з даного магазину через вхід, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Фудком» матеріальну шкоду на загальну суму 1930 грн. 50 грн.
А також, ОСОБА_5 18 лютого 2017 року приблизно в 23 год. 20 хв., в приміщенні кафе «Нова Земля», наблизився до столу, де лежала сумка з майном, яке належить ОСОБА_8 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, сів за столик і шляхом вільного доступу дістав з сумки майно останньої, а саме: гаманець вартістю 300 грн. з грошовими коштами в сумі 700 грн. та картками, що знаходились в гаманці, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, а всього майна на загальну суму 1000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 01 березня 2017 року приблизно в 14 год. 00 хв., знаходячись поблизу ломбарду «Найкращий», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Ялтинська, буд. 6, побачив ОСОБА_9 і запропонував придбати в нього мобільний телефон за 100 гривень, на що ОСОБА_9 погодився. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_9 пішли за ломбард «Найкращий», з метою вживання там алкогольних напоїв. Через деякий час вони пішли до будинку ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжили вживати алкогольні напої, в результаті чого ОСОБА_9 заснув. В цей час ОСОБА_5 , використовуючи дану ситуацію та реалізуючи свій раптово виниклий умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мультиварку вартістю 992 грн., пилосос вартістю 1035 грн. та паспорт на ім`я ОСОБА_9 , який матеріальної цінності для потерпілого не становить.
Продовжуючи реалізувати умисел, заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2027 грн.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилаючись на вказану норму закону, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
На підставі цього суд зробив висновок про можливе виправлення ОСОБА_5 без відбування ним покарання в місцях позбавлення волі. З таким висновком погоджується також колегія суддів.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 вчинив злочини невеликої та середньої тяжкості.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений розповів за яких обставин вчинив злочин та що спонукало його до їх вчинення.
А відтак доводи прокурора про безпідставне визнання судом щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки в суді першої інстанції ОСОБА_5 визнав вину, висловив жаль з приводу вчинених діянь.
Призначаючи покарання, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, шкода потерпілим відшкодована, а відтак, на думку суду першої інстанції, є за доцільним звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.
З таким висновком також погоджується колегія суддів.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 надав характеристику від 05 січня 2018 року, відповідно до якої останній працює в Фермерському господарстві «Козачок С» на посаді тваринника. Крім того, обвинувачений надав характеристику за місцем проживання від 05 січня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_5 публічний порядок не порушує, скарг від мешканців будинку не надходило.
Ці обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що обвинувачений змінив свою поведінку та вищенаведені обставини істотно знижують небезпечність особи для суспільства.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілі не заявили цивільних позовів до обвинуваченого, більше того, під час розгляду в суді першої інстанції зазначили, що жодних претензій матеріального чи морального характеру не мають. З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відшкодування ОСОБА_5 матеріальної шкоди потерпілим, а тому суд правильно врахував цю обставину при призначенні обвинуваченому покарання.
Колегія суддів вважає, що ця обставина також свідчить про те, що між потерпілими та обвинуваченим наступило примирення.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів вважає, що рішення суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, щопризначене ОСОБА_5 покаранняє справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись, ст. ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 08 листопада2017 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3