Справа № 466/8016/17
УХВАЛА
іменем України
«06» листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова клопотання ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнення від покарання,

у с т а н о в и в :

27 жовтня 2017 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнення від покарання ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думку прокурора, вважає що клопотання про застосування амністії задоволенню не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З поданого клопотання вбачається, що мати засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07 вересня 2017 року вступив в силу Закон України № 1810-VIII від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».

За вимогами ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Отже, згідно вимог ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», мати засудженого ОСОБА_5 не вправі ініціювати питання про застосування Закону України "Про амністію у 2016 році".

Крім того, від засудженого ОСОБА_5 не поступило на адресу суду жодних заяв, які б підтверджували, що він дає свою згоду на застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України "Про амністію у 2016 році" суд,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , 18 квітня 1990 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року та звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи діб з дня її проголошення прокурор має право подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова, а засуджений протягом семи діб з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6