АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000219 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м. Дніпропетровську, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. або застави у значно меншому розмірі.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2018 року, з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 881 000 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування прийнятого рішення зазначив, що прокурор в судовому засіданні надав достатні докази наявності обґрунтованої підозри у причетності підозрюваної до кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, а також довів існування зазначених в клопотанні ризиків, оскільки протоколами обшуків та поясненнями чоловіка підозрюваної ОСОБА_9 , підтверджено факт тривалого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування. Крім того, вона не має постійного прибутку і міцних соціальних зв`язків. За таких обставин вважав недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів. Врахував значну суму спричинених матеріальних збитків понад 700 000 грн., що вважав виключним випадком та визначив заставу у розмірі більше ніж триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі п`ятиста прожиткових мінімумів, що становить 881 000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого внаслідок суворості обраного виду запобіжного заходу. Вважає, що слідчий суддя не розглянув належним чином можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, зокрема, домашнього арешту, який, на його думку, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Також наголошує на непомірному розмірі визначеної застави. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до увагу, що на момент затримання ОСОБА_7 вона не вчиняла жодних дій, спрямованих на ухилення від своїх процесуальних обов`язків, а, навпаки, ініціювала проведення слідчих дій в межах іншого кримінального провадження. Зауважує, що ОСОБА_7 , дізнавшись про проведення відносно неї досудового розслідування, самостійно звернулась на адресу начальника слідчого відділу з повідомленням про своє місцезнаходження та клопотанням про прибуття для проведення слідчих дій. В подальшому з`являлась до слідчого для проведення слідчих дій, чим довела відсутність у неї намірів переховуватись від органів досудового розслідування. Після явки до слідчого, підозрювану і було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Звертає увагу, що дане кримінальне провадження виділене з кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, яке знаходиться на стадії судового розгляду і щодо обвинувачених не застосований жодний запобіжний захід. На думку захисника, твердження слідчого про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень не підтверджені доказами, а є припущенням слідчого. Вважає, що висновки слідчого судді про відсутність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків та джерела доходу спростовуються матеріалами провадження, згідно яких ОСОБА_7 одружена і разом з чоловіком займається підприємницькою діяльністю. Також, слідчим суддею залишено поза увагою позитивні характеристики та перебування на її утриманні малолітньої дитини. Вважає, що прийняте рішення не відповідає усталеній практиці ЄСПЛ щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрювана та її захисник ОСОБА_12 підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилався на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і не оскаржуються в апеляційній скарзі сторони захисту.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, спростовуються матеріалами провадження.

Перевіряючи висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді в цій частині є обґрунтованою, зокрема, заявлений ризик у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду доведений прокурором, що підтверджується перебуванням ОСОБА_7 у розшуку, проведеними слідчими та процесуальними діями, спрямованими на встановлення її місцезнаходження, зокрема, ухвалами про надання дозволу на її затримання від 12.01.2015, 10.07.2015, 06.01.2016, 05.10.2016, ухвалою про обшук помешкання з метою виявлення ОСОБА_7 під час проведення якого /а.п. 123/, чоловік підозрюваної ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_7 знаходиться на території АР Крим, зв`язку з нею не підтримує, що також спростовує твердження захисника про міцність соціальних зв`язків. Перебування ОСОБА_7 у розшуку також підтверджується розшуковими обліками МВС на офіційному сайті МВС України /а.п. 210/, чим спростовуються доводи захисника про не вчинення підозрюваною дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду.

Також, під час судового розгляду слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілих, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, які об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні висновки слідчого судді, є обґрунтованими і підтверджуються матеріалами провадження.

Слідчим суддею належним чином дотримані положення ст. ст. 177, 178 КПК України та враховано тяжкість інкримінованих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, відсутність міцних соціальних зв`язків, ухилення від органу досудового розслідування, вік, стан здоров`я підозрюваної та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у зв`язку з чим висновки слідчого судді щодо можливості запобігання вказаним ризикам виключно шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів, враховуючи розмір заподіяної майнової шкоди, вважає доцільним у даному випадку застосування абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та визначення розміру застави у вищому від граничної міри, визначеної в частині п`ятій даної статті, тому доводи захисника про непомірність визначеної застави є безпідставними.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводам захисника, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню з тих підстав, що дане кримінальне провадження виділене з кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених за ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, яке знаходиться на стадії судового розгляду і щодо них не застосований жодний запобіжний захід, колегія суддів не надає значення, оскільки такі доводи не відносяться до предмета даного апеляційного провадження.

Твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваної, наявність постійного джерела доходу та знаходження на її утриманні малолітньої дитини, спростовуються матеріалами провадження, зокрема, поясненням її чоловіка, згідно яких ОСОБА_7 не проживала з ним певний час, оскільки перебувала на території АР Крим, з якою він не підтримував зв`язок, з огляду на що, висновки захисника про міцність зв`язків та спільність підприємницької діяльності з чоловіком є припущеннями та власним тлумаченням фактичних обставин кримінального провадження.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами захисника про порушення прав підозрюваної, передбачених ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховує відповідну прецеденту практику Європейського суду з права людини, проте не вважає її не застосовною на даному етапі кримінального провадження та за встановлених вище обставин.
На думку апеляційного суду, не вбачається, що права ОСОБА_7 , гарантовані ст. 5 КЗПЛ, були порушені, з огляду на час перебування підозрюваної під вартою, який не є занадто тривалим, а враховуючи складність кримінального провадження та наявність суспільного інтересу (легітимної мети) для такого обмеження прав ОСОБА_7 у вигляді забезпечення її належної процесуальної поведінки, ефективності досудового розслідування та розкриття тяжкого кримінального правопорушення, таке обмеження свободи, застосоване слідчим суддею, відповідає процесуальному закону та принципу пропорційності і дотримання балансу між правами підозрюваної та легальною метою застосування такого заходу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід відповідає вимогам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, а тому ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню, а відтак в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000219 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4