Провадження № 1-в/537/1071/2017
Справа № 537/4892/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у виїзному судовому засіданні в Державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)» заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
встановив:
До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з заявою відповідно до якої просить звільнити його умовно достроково в порядку ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні подану заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Вказав, що вину у вчиненому злочині визнає.
Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 заперечував.
Представник державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви засудженого не заперечував, вважає за можливе застосувати відносно засудженого ст. 81 КК України, оскільки засуджений має відповідну пільгу на звільнення умовно-достроково. Вказав, що термін відбування покарання засудженого залишився незначний.
Суд, вислухавши учасників розгляду справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, особову справу засудженого, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Необхідною умовою застосування положень ч. 1 ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по даній справі засуджений 25.06.2010 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.09.2010 року.
Початок строку відбування покарання 02.03.2010 року. Кінець строку покарання 24.02.2018 року.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.06.2010 року. Під час утримання в державній уставної «Полтавська установа виконання покарань (№23)» характеризувався задовільно, режим утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 26.09.2010 року відбуває покарання в державній установі «Кременчуцька виправна колонія (№69)».
З характеристики наданої на засудженого вбачається, що засуджений на час відбування покарання характеризується посередньо, має нестійку поведінку. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Вину у вчиненому злочині не визнає, міру покарання вважає не справедливою.
При цьому в судовому засіданні представником установи не було надано об`єктивних даних, які б підтверджували вищевказані обставини, що викладені в характеристиці, Також, прокурором відповідно до засад змагальності не обґрунтовано позицію про не згоду з умовно-достроковим звільненням засудженого. Окрім того, засуджений в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав повністю. В зв`язку з чим суд не приймає до уваги вищезазначені обставини викладені в характеристиці.
Судом встановлено, що рішенням комісії державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 11.11.2015 року засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, яка не стала на шлях виправлення, при цьому представник установи в судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого та вказав на його виправлення. Після прийняття даного рішення комісією установи пройшов значний час.
Також з характеристики вбачається, що засуджений має чотири стягнення: одне 10.08.2011 року за порушення форми одягу; одне 30.01.2013 року за порушення режиму відбування покарання; одне 25.04.2013 року за порушення розпорядку дня; одне 11.01.2017 року за порушення локалізації. При вирішенні справи суд враховує, що три стягнення знято, одне погашено у встановленому законом порядку, а також те, що засуджений має шість заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці 22.10.2011 року, 20.07.2012 року, 14.10.2013 року, 08.06.2015 року, 01.09.2016 року та 14.07.2017 року, що свідчить про позитивні тенденції в поведінці засудженого. Окрім того після накладення на засудженого останнього стягнення пройшов значний час.
Засуджений працевлаштований на швейній дільниці №4 промислової зони, не допускає порушень вимог пожежної безпеки.
Так, ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Враховуючи викладене, всебічно вивчивши дані про особу засудженого, суд приходить до висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому ним станом на 11.11.2016 року вже відбуто 3/4 частини призначеного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2010 року, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України на невідбуту частину покарання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України суд, -,
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України на невідбуту частину покарання задовольнити.
Засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2010 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі - на не відбутий строк 2 місяці 24 дні.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1
Повний текст ухвали оголошено 01.12.2017 року.