Постанова

Іменем України
08 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 452/3162/16-к

провадження № 51-167км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000904, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. П`яновичі Самбірського району Львівської області, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 грудня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробування з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 14 жовтня 2016 року о 17.10 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107» та рухаючись автодорогою Мостиська-Самбір поблизу с. Викоти Самбірського району Львівської області, в порушення вимог п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 1.10, 2.1 (г), 2.3. (б), (д), 2.9 (а), 12.1, 13.1, 21.1 Правил дорожнього руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримав безпечного бокового інтервалу до правої межі проїзної частини дороги, що призвело виїзду на праве узбіччя та перекидання автомобіля. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 - тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили її смерть.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з внесеними змінами прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість.
На обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, безпідставно застосовано до засудженого положення ст. 75 КК України, оскільки він злочин учинив в стані алкогольного сп`яніння, та не враховано настання тяжких наслідків від скоєного правопорушення.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу з внесеними змінами обґрунтованою і просив її задовольнити.

Мотиви Суду

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що прокурор, не погоджуючись з рішенням місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, подав апеляцію, в якій порушував питання про скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового, яким просив визнати винним ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому реальну міру покарання.

Апеляційний суд, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, погодився з рішенням місцевого суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Однак, із таким висновком апеляційного суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, учинив злочин, який відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Тобто, суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, як про це правильно зазначено у касаційній скарзі прокурора. Також не враховано наслідки кримінального правопорушення у виді смерті потерпілої ОСОБА_8 і спричинення тяжких тілесних ушкоджень неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 .
За таких обставин, звільнення ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на думку колегії суддів, є м`яким.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3