Справа № 589/244/18
Провадження № 1-кс/589/82/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року
Шосткинський міськрайонний суду Сумської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання слідчого СВ Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Шосткинського міськрайонного суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивується тим, що 25.09.2017 під час огляду автомобілю ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет та шість патронів.

За вказаним фактом 21.01.2018 ОСОБА_4 було винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Посилаючись на зазначені обставини, на тяжкість та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, який не працює, а тому не має постійного джерела доходу, відсутність стійких соціальних зв`язків, має не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, слідчий вважає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, а саме ризики: вчинення іншого злочину чи продовження злочину, у якому він підозрюється; незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; ухилення від органу досудового розслідування та суду. Тому, виходячи з зазначеного, просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність ризиків такого ступеню, який би дозволяв застосування найсуворішого запобіжного заходу в межах зазначеного кримінального провадження, та просили застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шостикимнського ВП ГУНП України в сумській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001453 від25.10.2017р.

21.01.2018 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.01.2018 р. ОСОБА_4 в межах зазначених у клопотанні кримінальних проваджень повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.263 КК України .

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, виходячи з вищенаведених норм закону, насамперед, слідчий суддя, вирішуючи питання про законність тримання особи під вартою, має вирішити питання, чи існують підстави для "розумної підозри" щодо причетності підозрюваного до вчинення злочину.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ст.. 263 ч1 КК України

В межах зазначеного кримінального провадження на даному етапі його розслідування слідчий суддя вбачає обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ст.263ч.1 КК України

Крім того, не заперечуються обґрунтованість підозри і самим підозрюваним та його захисником.

Також при вирішення питання про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя бере до уваги вимоги ч. 2 ст. 183 КПК України.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Санкція ст. 263 ч. 1 КК України передбачає покарання до 7 років позбавлення волі.

При цьому в матеріалах клопотання також відсутні дані і про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так слідчий посилається на те, що останній порушив обраний відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, виїхавши до м. Полтава і тривалий час не повідомляв про себе, тим самиммпереховуваався від органів досудового слідства.

Разом з цим в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 виїхав до м. Полтава через тяжку хворобу своєї дружини, яка внаслідок хвороби отримала ІІ группу інвалідності, і відразу після лікування дружини з нею та дитиною у віці 1 рік повернувся до міста Шостка. Дані обставини не можуть свідчити про намагання особи ухилитися від досудового слідства та спроби його переховування.

Наступною обов`язковою, передбаченою ст. 177, 183, КПК України, підставою застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.

Як зазначив прокурор у судовому засіданні, а слідчий у клопотанні, у даному кримінальному провадженні, на їх думку, наявні ризики того, що ОСОБА_4 може: вчинити інший злочину чи продовжити злочин, у якому він підозрюється; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; ухилитися органу досудового розслідування та суду.

Разом з тим, такі висновки залишись належним чином не обґрунтовані.

Так, слідчий та прокурор зазначають, що підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Однак, наявність зазначеного ризику завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск на свідка і джерело такого доказу повинно бути безумовним.

В своєму рішенні «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.

Висновки ж у клопотанні щодо можливого впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.

Посилання ж слідчого у клопотанні, а прокурора у судовому засіданні, на те, що ризики підтверджує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 та обставини вчинення цього злочину, не є достатніми даними, які б свідчили про виключність підстав для обмеження свободи підозрюваного, оскільки тяжкість злочину та обставини його вчинення при визначенні ступеню ризиків мають оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими даними про спроби підозрюваного вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.

Твердження слідчого про те, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків спростовуються матеріалами справи, згідно яких у підозрюваного є малолітня дитина та цивільна дружина які знаходяться на його утриманні .

Таким чином слідчим не доведено наявність такого ступеню ризиків у кримінальному провадженні, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.

Крім цього слід звернути увагу, що як і ст. 178 КПК України, Комітет міністрів Ради Європи у своїх Рекомендаціях R (80) 11 (прийнятих представниками міністра 27 червня 1980 р.) говорить, що при вирішенні питання про застосування певного виду запобіжного заходу, судовий орган також повинен брати до уваги характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи і, зокрема, його зв`язки з суспільством, оскільки зазначені дані суттєвим чином впливають на визначення ступеню ризиків у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваний, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Шостка, має дружину - яка є особа з інвалідністю, має на утриманні малолітню дитину.

Таким чином, постановляючи ухвалу за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя враховує, що в ньому відсутнє належне обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та враховує те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, на підставі викладеного слідчий суддя вважає, що слід відмовити застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на переконання суду, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам, може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 181, 376 КПК України слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 на період доби з 12.00 год по 05.00 год наступної доби.

Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді протягом дії запобіжного заходу.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, роботи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити в залі суду.

Роз*яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали визначити до 22.03.2018 року.

Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23.01.2018 року о 08.10 год.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1