Справа № 361/5288/17
Провадження № 1-кп/361/544/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно з розпорядженням № 146 від 03.11.2017 про призначення повторного автоматизованого розподілу кримінального провадження у зв`язку з хворобою судді ОСОБА_7 проведено повторний автоматизований розподіл кримінального провадження № 1кп/361/544/17 (справа № 361/5288/17) та визначено суддю ОСОБА_1 .
Із обвинувального акта вбачається, що 20.01.2017 ОСОБА_4 засуджено Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт. Після набрання вироком законної сили і надходження його до Броварського міжрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України інспектором 15.03.2017 на виконання Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійсненняконтролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, № 270/1560 від 19.12.2003, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань і Міністерства внутрішніх справ України, засудженого ознайомлено з порядком та умовами громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, унормовані в ч. 1 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України. Цього ж дня ОСОБА_4 був направлений до комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-4», однак після відпрацювання 16 годин громадських робіт у останнього виник злочинний умисел щодо ухилення від відбування призначеного судом покарання. Реалізовуючи протиправний намір, обвинувачений у період з 22.03.2017 по 31.03.2017 до житлово-експлуатаційної контори для відпрацювання громадських робіт не з`явився, тому 31.03.2017 йому було винесено офіційне письмове попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку з допущеними порушеннями порядку та умов відбування покарання. Будучи повідомленим про наслідки невиконання вироку суду, ОСОБА_4 жодних висновків для себе не зробив і в період з 31.03.2017 по 10.07.2017, проігнорувавши встановлений графік виходу на роботу, до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив, документів про поважність причин неявки до КП Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора-4» не надав. 10.07.2017 обвинуваченому було повторно винесено письмове попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, незважаючи на що він у період по 31.07.2017 без поважних причин до виконання покарання не приступив, фактично відбув 16 годин із присуджених 120 годин громадських робіт.
Після завершення досудового розслідування 31.08.2017 між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та сторони дійшли згоди стосовно призначення йому покарання за вказаною статтею у виді 2 місяців арешту, часткового приєднання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України невідбутого покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 у виді 8 годин громадських робіт, що, за правилами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає 1 дню арешту, призначення остаточно до відбуття обвинуваченому покарання у виді 2 місяців 1 дня арешту. В угоді передбачено наслідки укладення й затвердження угоди про визнання винуватості, унормовані статтею 473, частиною четвертою статті 474 КПК України, як і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Вислухавши в підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , який просив затвердити угоду з призначенням ОСОБА_4 визначених сторонами кримінального провадження виду й міри покарання, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_5 , що просили затвердити угоду, перевіривши відповідність змісту угоди вимогам кримінального-процесуального законодавства, з`ясувавши після відповідного роз`яснення в обвинуваченого про повне розуміння ним своїх процесуальних прав, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання, наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, переконавшись у добровільності дій ОСОБА_4 , відсутності обставин, які б примусили його погодитися на підписання такої угоди, суд вважає, що укладена 31.08.2017 між процесуальним прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.
За змістом статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам; укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Передбачений ч. 2 ст. 389 КК України злочин, у вчиненні якого в обсязі повідомленої підозри беззастережно визнав себе винуватим ОСОБА_4 , за правилами ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості з завданням шкоди суспільним інтересам, тому в даному кримінальному провадженні може бути укладено угоду про визнання винуватості.
Судом встановлено, що умови укладеної 31.08.2017 між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України і Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи й інтереси сторін чи інших осіб. Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно, обвинувачений підтвердив бажання виконувати взяті на себе за угодою зобов`язання та в судовому засіданні не було встановлено очевидної неможливості їх виконання останнім. При визначенні покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України сторонами угоди цілком враховано положення ст. 65 КК України, характер вчиненого злочину, щире каяття як обставину, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які, згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують його покарання, дані про особу ОСОБА_4 , який проживає з дружиною та її дітьми, неофіційно працює.
За наведених обставин, суд вважає визначене сторонами угоди покарання у виді 2 місяців 1 дня арешту таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи.
Цивільний позов по справі не заявлявся, речові докази, передбачені статтею 118 КПК України процесуальні витрати відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, з урахуванням обставин вчиненого злочину і особи винного суд не вбачає підстав для обрання такого заходу на період до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд -
З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2017 у виді 8 годин громадських робіт, що за п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 1 дню арешту, та остаточно до відбуття ОСОБА_4 призначити 2 (два) місяці 1 (один) день арешту.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Броварський міськрайонний суд засудженим і його захисником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення ОСОБА_4 наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому, згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угоду не може бути укладено.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку; копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1