Справа № 589/3894/17
Провадження № 1-кп/589/171/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження № 0001268 щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, проживає по АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, раніше судимий вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1рік,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15 вересня 2017 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , вирішив викрасти мобільний телефон. Відразу після цього, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій з метою незаконного збагачення з корисливих мотивів, діючи таємно, переконавшись у відсутності власника та інших осіб, ОСОБА_4 з дивану, який знаходився у кімнаті вищевказаної квартири, заволодів мобільним телефоном MAXVI, вартістю згідно висновку експерта 275 грн., в якому знаходилась карта пам`яті "Transcend" формату мікро СD на 4 Гб, вартістю 47,50 грн. та сім-карта оператора "Київстар", вартістю 20 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 342,50 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Пояснив, що дійсно, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, викрав мобільний телефон у потерпілої ОСОБА_5 з метою продати його та отримати кошти. Розуміє, що вчинив протиправно, щиро кається у вчиненому, запевнив суд в тому, що в подальшому більше не буде вчиняти злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого і потерпілої судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".
Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; характер та незначні наслідки від вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що він не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, не працює, утриманців не має, раніше судимий за вчинення злочину проти власності і злочин вчинено під час відбування покарання з випробуванням.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також при призначенні покарання суд враховує позицію потерпілої, яка, хоч і повідомила суду, що шкода завдана злочином не відшкодована, однак зазначила, що пробачила обвинуваченого та просить застосовувати щодо обвинуваченого умовне покарання.
З урахуванням наведеного та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за вчинення злочину у виді позбавлення волі у межах санкції статті КК України у виді позбавлення волі наближених до мінімальних.
Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив злочин в період іспитового строку, йому слід призначити покарання з урахуванням положень ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуту частину покарання за попереднім вироком до покарання призначеного за даним вироком таким чином, щоб остаточне покарання за сукупністю вироків, було більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Прохання обвинуваченого та потерпілої про повторне призначення обвинуваченому покарання з випробуванням не ґрунтуються на законі.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", виходячи з положень ст. 75 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Питання про долю судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому слід обрати у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.02.2017 року у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_4 визначити три роки один місяць позбавлення волі.
Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду. Строк дії запобіжного заходу визначити до моменту набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 296,61 грн.
Строк відбування покарання рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 25.01.2018 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1