Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/91/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000906 від 25 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіно Чановського району Новосибірської області Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, що не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15 січня 2016 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 21 листопада 2016 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

визнано винуватим та засуджено за: ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 шляхом часткового складання призначених покарань, призначено остаточне покарання у виді позбавленя волі строком на 7 років 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 шляхом часткового складання покарань, з покаранням, призаченим за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання, призначеного за даним вироком у виді позбавлення волі, зараховано строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 26 травня 2016 року до 20 червня 2017 року.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрати повязані із залученням експертів в сумі 120 грн.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло та інше приміщення і сховище, а також за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 при слідуючих обставинах.

Так, 25 грудня 2015 року близько 02 години, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, шляхом віджиму пластикового вікна, проник в приміщення аптеки фізичної особи-підприємця ОСОБА_11 , що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав у ОСОБА_11 гроші кошти в сумі 400,00 гривень.
Після цього, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим маном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 400,00 грн.

Крім того, в кінці березня 2016 року близько 21 години, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, проник на горище житлового будинку по АДРЕСА_3 , який належить потерпілій ОСОБА_12 , звідки таємне викрав 120 кілограм зерна кукурудзи.
Після цього, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 480,00 грн.

Крім того, 03 травня 2016 року близько 03 години, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях, проник в жилий будинок по АДРЕСА_4 , який належить потерпілому ОСОБА_13 , звідки таємно викрав телевізор марки «LG» в комплекті з пультом дистанційного керування, ефірний ресивер марки «Orton», моделі 4060 СХ в комплекті з пультом дистанційного керування, пару зимових черевиків фірми «Harlven», зимову куртку та радіоприймача «КІРО», моделі КВ - 408 АС.
Крім того, продовжуючи злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_8 з зовнішньої стіни вказаного будинку ОСОБА_13 , демонтував і таємно викрав супутникову антену.
Після цього, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 3052, 43 грн.
Крім того, 08 травня 2016 року близько 08 години, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом відкриття хвіртки, проник на огороджену територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_14 , звідки таємно викрав алюмінієвий казан, алюмінієву сковорідку та алюмінієву каструлю.
Після цього, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 309, 79 грн.
Крім того, 11 травня 2016 року приблизно 22.00 год., ОСОБА_8 перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_1 , умисно, з неприязні, наніс потерпілому ОСОБА_10 , який знаходився у ліжку, удари кулаками рук в область голови, обличчя та грудної клітини.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_8 , стягнув потерпілого ОСОБА_10 з ліжка на підлогу і продовжив наносити йому удари правою ногою в область голови та тулуба, а потім підняв ОСОБА_10 і наніс ще один удар в область обличчя.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 6.10 год. помер у лікарні.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 480 від 03 червня 2016 року у ОСОБА_10 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, саден над правою бровою, садна правої тім`яної області волосистої частини голови, садна правої акулової області, крововиливів в м`які тканини з внутрішньої поверхні голови в лобній області, в лівій тім`яній скроневій, в правій скроневій областях, лінійного перелому пірамідки правої скроневої кісті, крововиливу під тверду мозкову оболонку в лівій тім`яній скроневій області з переходом на базальну поверхню лівої скроневої долі, набряку головного мозку, закритої тупої травми грудної клітини, перелому 11-12 ребер справа по задньо-підмишечній лінії без пошкодження передстінкової плеври, багато численних саден правого стегна і правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент її заподіяння і знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_10 є закрита черепно мозкова травма, крововилив під тверду мозкову оболонку, набряк тканини голоного мозку, травма внаслідок контакту з тупим предметом.

У апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок місцевого суду та виправдати ОСОБА_8 по епізоду з ОСОБА_10 , в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог, адвокат ОСОБА_7 з посилання на презумпцію невуватості, зазначає про те, що висновки суду про доведеність винуватості його підзахисного в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала його смерть, ґрунтуються на суперечливих доказах та недостовірних показаннях потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які не були очевидцями даної пригоди та не бачили, хто саме спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи юридичної кваліфікації дій ОСОБА_8 , правильність висновків суду щодо доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правпорушень, просить скасувати вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.2 ст.121 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд в порушення вимог ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання не врахував, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, вчинив ряд умисних, тяжких, корисливих злочинів, свою вину в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесні ушкодження не визнав, за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює.

Прокурор вважає, що наведені обставини, не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, що вплинуло на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який повністю підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника - адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 та ч.3 ст.185 КК України.

Більш того, в апеляційних скаргах кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом дану кваліфікацію неправильною.

При цьому, колегія суддів відмічає, про те, що з об`єктивної сторони, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень і причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання. (ст. 24 КК).

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини зумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

В даному випадку, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, правильно та цілком обгрунтовано зазначив про те, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, визнає належними та допустимими доказами висновок судово - медичної експертизи від 03.06.2016 року № 480 про характер, локалізацію та ступінь тяжкості виявлених на тілі потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, свідоцтво про смерть № 495 від 23.05.2016 року, згідно з яким смерть потепілого ОСОБА_10 настала внаслідок удару тупим предметом.

Достовірність вищевказаних даних, а також правдивість показань потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , під час досудового розслідування, перевірені судом першої інстанції, а сукупність зібраних у справі доказів, такою що доводить причетність ОСОБА_8 до спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких настала його смерть.

На думку когезії суддів, викладені у вироку висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, при обставинах викладених в обвинувальному акті (ч.1 ст. 337 КПК) є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності зібраних, узгоджених між собою та досліджених судом доказах.

Таким чином, за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин даної справи, дії ОСОБА_8 мали умисний, активний характер, були протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а саме наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілому ОСОБА_10 в результаті умисних ударів в область голови та тулуба, що призвело до його смерті.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про відсутність очевидців спричинення потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень саме ОСОБА_8 і як наслідок відсутність причинного наслідкового зв`язку зі смертю потерпілого, колегія судів вважає безпідставними і такими, що спростовуються показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які чітко пояснили суду, про те, що ОСОБА_10 перед тим як його відправли до лікарні, вказав саме на ОСОБА_8 , як особу щого його побила, що крім ОСОБА_8 у будинку ОСОБА_10 більш нікого не було.
Крім того, колегія суддів, досліджуючи мотив злочинних дій ОСОБА_8 відмічає, що конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник з неприязні під впливом алкоголю, місце події, спосіб нанесення, кількість, характер і локалізація чисельних тілесних ушкоджень (закритої черепно-мозкової травми, синці, гематоми, крововтрати, закритої тупої травми грудної клітини, крововиливу в мякі тканин из внутрішньої поверхні голови) а також причина смерті потерпілого ОСОБА_10 , у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що ОСОБА_8 умисно, наносячи удари ногами в область голови та тулуба потерпілого, усвідомлював суспільну небезпечність свого діяння та розумів можливий результат нанесення удару ногою в область голови у виді спричинення тяжкого тілесного ушкодження, та підтверджує спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_8 на спричинення ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження.

Тобто, ОСОБА_8 діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел, прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у цьому випадку за умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких він помер.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про необ`єктивність та неповноту у дослідженні судом першої інстанції наявних у матеріалах справи письмових доказів, констатуються захисником обвинуваченого формально, по суті спростовується змістом оскаржуваного вироку та матеріалами кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, осудний.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання суд визнав його щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину по епізоду крадіжки.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання судом не встановлені.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи, характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, його особи, який будучи неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, знов вчинив ряд умисних, тяких, кваліфікованих, кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи та проти власності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.

Призначене судом першої нстанції ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів за ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.121 КК Україн, а також за сукупністю вироків у виді 8 років позбавлення волі є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для призначення більш суворого покарання, про що просить прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Підстав для скасування законного та обгрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 06 листопада 2017 року в кримінальному провадженні № 0000906 від 25 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 та ч.2 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .