У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000118 від 21.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, -
В С Т А Н О В И В:

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000118 від 21.09.2017 року, мотивуючи наступним.

Органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000118 від 21.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Оглядом місця події встановлено, що на території двору за адресою: АДРЕСА_1 , власницею квартири є ОСОБА_4 та нею побудовано двоповерхову будівлю, загальною площею приблизно 100 кв.м із прибудовою та балконом.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 дані щодо видачі містобудівельних умов та обмежень на проектування за адресою : АДРЕСА_2 відсутні.

На теперішній час з метою запобігання можливості перетворення відчуження пробам в подальшому шахрайського заволодіння грошовими коштами шляхом продажу ( відчуження) права на вищезазначене майно, яке здобуте кримінально протиправним шляхом виникла необхідність в накладанні на нього арешту.

Прокурор у судове засідання не з`явився.
На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України не прибуття інших учасників кримінального провадження не перешкоджають розгляду клопотання.
Розглянувши клопотання та матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України , слідчий суддя, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням того, що прокурор до судового засідання не з`явився, та той факт що в даному кримінальному провадженні немає підозрюваного, накладати арешт на майна із метою забезпечення відшкодування шкоди, буде неправомірним порушенням прав особи на власність, крім того, копії матеріалів, якими обґрунтовує своє клопотання слідчий є неналежної якості, та зробити будь-яких висновків з них неможливо, ризики зазначені в клопотанні, слідчим жодним чином не підтверджено, тому приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про накладення арешту необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131-132, 167, 170-171 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000118 від 21.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя: ОСОБА_1