АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4087/17 Номер провадження 11-кп/786/287/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України С.Т.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника органу опіки та піклування ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Київського районного суду м.Полтава від 03 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка м.Полтава, з середньою освітою, розлучена, маюча на утриманні трьох малолітніх дітей, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 09.11.2016 року Київським районним судом м.Полтава за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
засуджена за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Полтава від 09.11.2016 року та остаточно визначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
Відповідно до п.„в ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання.
Судові витрати за проведення експертизи у сумі 2 372,88 грн. стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона в кінці травня 2017 року в лісосмузі по вул. Шведська Могила в м. Полтава, знайшла поліетиленовий пакет, в якому знаходилися три пластикові пляшки, об`ємом 100 г. кожна з речовиною рослинного походження зеленого кольору та медичний шприц об`ємом 5 мл., заповнений речовиною коричневого кольору до позначки 2 мл., та принесла їх до квартири за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігала з метою особистого вживання.
01.06.2017 року, у період часу з 17.20 год. до 18.25 год., в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 116,665 г., а також особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,124 гр.
В поданій на вказаний вирок апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.2 ст.309, 71 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Вказав, що судом безпідставно застосовано положення Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки згідно п.е ст.9 вказаного Закону до неї не може бути застосовано амністію. Окрім того, вважав, що судом не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_8 вчинила умисний злочин, пов`язаний із зберіганням речовин, які становлять небезпеку для суспільства, у тому числі її трьох малолітніх дітей. Обвинувачена ніде не працює, веде антисуспільний спосіб життя, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, у тому числі аналогічного характеру, однак, на шлях виправлення не стала та вчинила новий злочин в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, Який підтримав частково подану апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованим, докази щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, судом на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувались та апеляційні скарги з цього приводу не подавались. Дії обвинуваченої вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 309 КК України і в апеляційній скарзі кваліфікація не оспорюється.

Разом з тим, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченої від відбування покарання в зв`язку з амністією, місцевий суд допустився помилки та застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Так, відповідно до п.е ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту при обтяжуючих обставинах (частини друга і третя статті 309 КК України 2001 р.).

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 засуджена за ч.2 ст.309 КК України, а саме - за повторне, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Таким чином, до обвинуваченої не застосовується амністія, а отже, суд першої інстанції неправильно звільнив її від відбування покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 має на утриманні трьох малолітніх дітей, вчинила злочин середньої тяжкості, повністю визнає свою вину та щиро кається, активно сприяла розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченої положень ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.309 КК України. Остаточне покарання необхідно визначити на підставі ст.71 КК України шляхом приєднання частини невідбутого покарання за попереднім вироком.

Таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів. А тому доводи прокурора про м`якість покарання є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України в частині призначення покарання з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Полтава від 03 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, 1 рік позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м.Полтава від 09.11.2016 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно визначити покарання 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Відмовити ОСОБА_8 в застосуванні Закону України «Про амністію в 2016 році».

Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту затримання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців: засудженою з моменту отримання копії вироку, іншими учасниками з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4