АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1593/17 Справа № 209/925/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000103 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз 29 вересня 2016 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку і покладанням обов`язків строком на 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченого і кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, в іншій частині вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що останній раніше судимий вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку і покладанням обов`язків строком на 3 роки, та вчинив злочин за ч. 3 ст. 185 КК України 15 січня 2017 року, тобто в період іспитового строку, встановленого вищевказаним вироком.

Посилається на те, що суд у порушення вимог ст. 71 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_8 , не приєднав невідбуту частину покарання за вищезазначеним вироком, тим самим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, стягнуто зі ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 530 гривень; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, повторно, обвинувачений ОСОБА_8 , 15 січня 2017 року, у нічний час доби (точної дати слідством не встановлено) проходив повз СЗШ №26 по вул. Освітній,29 у м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Підійшовши до вищевказаної школи у обвинуваченого ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна із даної школи. Після цього,

обвинувачений ОСОБА_8 , переліз через паркан на територію СЗШ № 26, підійшов до вікна та шляхом віджиму даного пластикового вікна проник до кабінету № 2 вищевказаної школи, де в даному приміщенні, на стіні побачив телевізор «STLED 40FHD500U», що належить ОСОБА_7 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди потерпілій особі, повністю розуміючи, що своїми діями він вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, викрав телевізор «STLED 40FHD500U» чорного кольору, спричинивши ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на суму 5 530 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 507 від 17 лютого 2017 року.

У подальшому обвинувачений ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та потерпілу, які заперечень не мали, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не було належним чином враховано, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України було вчинено 15 січня 2017 року, тобто в період строку, на який ОСОБА_8 було звільнено від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, що був постановлений Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.
Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, при цьому ч. 4 ст. 71 КК України передбачає, що в такому разі покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Дані вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом належним чином не виконано.
Отже, судом першої інстанції допущено незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та відповідно до ст. 420 КПК України ухвалення свого вироку.
У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Таке покарання колегія суддів вважає, що буде достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим-з моменту вручення копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Негайно після проголошення вручити копію вироку засудженому, прокурору.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4