АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4851/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокуроромКиївської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_10 , та накладеноарешт намайно, а саме земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0046, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0049, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0033, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0021, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянці ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), із забороною їх подальшого використання, у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував доведеність стороною обвинувачення наявності правових підстав для накладення арешту на майно вказане у клопотанні, можливість використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, власник майна зазначає, що арештовані земельні ділянки та спиляні дерева не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Так, апелянт акцентує увагу суду на тому, що власником земельної ділянки, на якій встановлювався паркан та будинок за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_11 , оскаржено дії слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві до слідчого судді, внаслідок чого прийнято ухвалу, якою встановлено, що зазначена земельна ділянка та вилучене майно є приватною власністю та зобов`язано Оболонське УП ГУНП в м. Києві повернути вилучене майно. Додає, що ОСОБА_11 звертався до Оболонського УП ГУНП в м. Києві щодо підтвердження правомірності володіння зазначеною земельною ділянкою, відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, надавав документи та рішення суду про повернення його майна, проте, його звернення залишились без належного реагування органу досудового розслідування, і лише після проведення кадрової перевіркита відкриття кримінального провадження відносно службових осіб Оболонського УП ГУНП в м. Києві вилучене майно повернуто власнику.

Підсумовуючи апелянт вказує, що представниками Оболонського УП ГУНП в м. Києві здійснюється тиск на власників земельних ділянок, що розміщені між вул. Дніпроводська та П.Морозова в Оболонському районі м. Києва.
Далі в апеляційній скарзі власник майна зазначає про те, щоклопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містить даних про те, кому саме спричинена шкода,а отже як стверджує апелянт, слідчим не визначено особу якій завдано шкоди та не надано доказів оспорювання такою особою правомірності дій щодо видалення зелених насаджень.
Також апелянт вказує, що для наявності складу злочину за статтею 356 ККУкраїни обов`язковою ознакою є наявність завдання шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Додає, що слідчий у клопотанні посилається на завдання шкоди саме зеленим насадженням міста у сумі 183,7 тис. грн., що не підтверджується доданими до клопотання матеріалами, як і не підтверджено того, що зелені насадження, розміщені на арештованих земельних ділянках, належать місту.
Крім того, власник майна вказує, що він не є особою, на яку законом покладено обов`язок щодо сплати відновної вартості видалення зелених насаджень, і таке видалення відбувається за його власним рішенням та не потребує будь-якої сплати, а сам факт видалення насаджень, не може завдати шкоди будь-кому у даному кримінальному провадженні, окрім власника майна. Додає, що йому, як власнику майна, шкода завдана не була.
Одночасно автор апеляційної скарги вказує, що арештовані земельні ділянки не містять на собі слідів завдання шкоди правам та інтересам осіб, в розумінні статті 98 КК України. Додає, що матеріали провадження не містять доказів вчинення кримінального правопорушення власником майна, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Підсумовуючи, апелянт вказує, що слідчим суддею не проаналізовано підстави арешту майна, його завдань та наслідків, що є порушенням процесуальних норм та прав власності гарантованих законом та свідчить про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України. Додає, що слідчим не доведено, що накладення арешту на земельні ділянки та спиляні дерева, є необхідною мірою втручання у реалізацію права власності.
Крім того, власник майна вказує на суперечність клопотання слідчого, оскільки визнання органом досудового розслідування права власності на земельні ділянки виключає будь-яку шкоду та порушення прав (інтересів) за відсутності заяви про це власника земельних ділянок.
Одночасно автор апеляційної скарги вказує, що оскаржувану ухвалу слідчого судді постановлено без виклику у судове засідання власника майна, а про рішення апелянт дізналась з Єдиного державного реєстру судових рішень 14.09.2017 року, копію ухвали апелянтом не отримано.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, зі змістом оскаржуваної ухвали слідчого судді ознайомилися 14 вересня 2017 року, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених у ньому, підлягає задоволенню, оскільки цей строк пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженніслідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києва, перебувають матеріали кримінального провадження №0002341, відомості про яке04.03.2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
Слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_12 , за погодженням із прокуроромКиївської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_10 ,звернувся доОболонського районного суду м. Києваз клопотанням про накладення арешту на майно, а саме земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0046, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0049, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0033, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0021, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянці ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), яке ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року, задоволено частково та накладено арешт на зазначене у клопотанні слідчого майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, проте зтаким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Дослідивши матеріали провадження, колегія суддів переконана, що доводи апеляційної скарги апелянта в частині того, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять даних про те, кому саме спричинена шкода, не визначено особу якій завдано шкоди та не надано доказів оспорювання такою особою правомірності дій щодо видалення зелених насаджень, необгрунтованість тверджень сторони обвинувачення про те, що знесенням дерев завдана шкода зеленим насадженням міста у сумі 183,7 тис. грн., відсутність доказів того, що зелені насадження, розміщені на арештованих земельних ділянках, належать місту, відсутність доказів вчинення кримінального правопорушення власником майна,заслуговують на увагу.

Так, відповідно до клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києва розслідується кримінальне провадження № 0002341за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
Санкція статті 356 КК України, а саме самоправство, передбачає обов`язкове заподіяння значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, що у цьому випадку не мало місця, з урахуванням показів представника власника майна у судовому засіданні суду апеляційної інстанції про відсутність шкоди завданої власнику майна, а саме земельних ділянок.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та наданих апелянтом копій договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 05.02.2016 року, власником земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0046, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0049, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0033, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0021, є громадянка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Необхідним буде звернути увагу на те, що відповідно до наявного у матеріалах провадження акту обстеження території (земельних ділянок) за адресою вулиця П.Морозова у селищі Водогін у Оболонському районі м. Києва від 11.07.2017 року, неможливо встановити кому саме належать земельні ділянки, на яких здійснено знесення дерев, як і неможливо встановити в межах яким саме земельних ділянок проведено дане обстеження.
Посилання прокурора у судовому засіданні на те, що шкода завдана міській громаді, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді, з урахуванням доданих до клопотання слідчого матеріалів.
Доводи апелянта про те, що арештовані земельні ділянки не можуть бути речовими доказами у розумінні статті 98 КК України, є необгрунтованими, з урахуванням вимог ст. 170 КПК України.

Твердження власника майна про тиск з боку представників Оболонського УП ГУНП в м. Києві на власників земельних ділянок, що розміщені між вул. Дніпроводська та П.Морозова в Оболонському районі м. Києва, не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте можуть бути предметом дослідження у разі звернення зацікавленої особи до правоохоронних органів із відповідною заявою.
Крім того, доводи автора апеляційної скарги в частині того, що власник майна не є особою, на яку законом покладено обов`язок щодо сплати відновної вартості видалення зелених насаджень, оскільки таке видалення відбувається за його власним рішенням та не потребує будь-якої сплати, можуть бути предметом розгляду у разі звернення відповідної особи щодо відшкодування шкоди у визначеному законом порядку.
Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
В свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року.

Ухвалу слідчого суддіОболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2017 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_9 , та накладеноарешт намайно, а саме земельні ділянки зазначені в ухвалі, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянці ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), із забороною їх подальшого використання, у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень, скасувати.
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 , задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотанняслідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_9 щодо накладення арешту намайно, а саме земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0046, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0049, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0033, АДРЕСА_1 кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0021, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянці ОСОБА_8 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4