АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1691/17 Справа № 204/5845/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши 23 листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000031 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2017 року, щодо

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, проживє: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:

-31 березня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 cm. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця

м. Дніпропетровська, громадянина України, має неповну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-09 лютого 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, cm. ст. 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не працює, проживає: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

-02 березня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 cm. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року скасовано в частині призначення покарання та ОСОБА_16 вважається засудженим за ч. 1 cm. 263, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-26 червня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 cm. 309 КК України до арешту на строк 5 місяців.
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. З ст. 185 КК України.

В апеляції захисник ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_17 , просить частково змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_18 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що рішення суду першої інстанції є невмотивованим та необґрунтованим і не відповідають чинному законодавству. Зазначає, що суд при постановленні вироку не врахував ту обставину, що зазначене правопорушення, було скоєно ОСОБА_19 до того, як він скоїв та був засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України і він не порушував умов, які йому було призначено Красногвардійським судом, вище приведеним вироком. Також зазначає, що судом формально було застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України, тому, що судом не було об`єднано кримінальні провадження, а за одним з епізодів правопорушення ОСОБА_17 було засуджено окремо. ОСОБА_20 скоїв правопорушення, за яким його було засуджено 15 червня

2017 року, задовго до того, як стосовно нього було постановлено вирок 09 лютого 2017 року. Також вказує на те, що при постановленні вироку не було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_17 , який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, матеріальної шкоди не спричинив, сприяв слідству, має сім`ю, працює без оформлення трудових відносин, характеризується задовільно, свою вину визнав повністю і щиро розкаявся у скоєному, став на шлях виправлення і в його наміри не входить скоювати інші правопорушення.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить змінити вирок суду і призначити ОСОБА_9 покарання у рамках санкції ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

В обґрунтування скарги, зазначає, що рішення суду першої інстанції є невмотивованим та необґрунтованим і не відповідають чинному законодавству. Зазначає, що ОСОБА_9 повністю відбув покарання яке йому було призначене попереднім вироком Красногвардійського районного суду, і строк якого сплинув 31 березня 2016 року. Також вказує на те, що ОСОБА_9 має маленьку дитину, працює за трудовим договором у фірмі «Альдор», а також у приватного підприємця і весь час утримує свою сім`ю матеріально.

ОСОБА_9 при затриманні на місці події нікуди не тікав. Давав правдиві покази, про те що на справді сталося. Суспільно-небезпечних наслідків у результаті вищевикладених подій не сталось, шкода відсутня, ніхто не постраждав. Зазначає, що випадкові негаразди, що з ним траплялись, є наслідком поведінки батьків, які не цікавляться ним, а невдовзі померла його мати. ОСОБА_9 дуже розкаявся у скоєному, і у подальшому своєю бездоганною

поведінкою та суспільно корисною працею бажає доказати, що може виправитись і жити без порушень.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить змінити вирок суду і призначити ОСОБА_8 покарання на підставі ст.ст. 66 та 69 КК України встановити більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом допущена неповнота, однобокість та упередженість судового слідства, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_8 свою провину визнав повністю та щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває,

має на утриманні малолітню дитину.

За цим вироком, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання, призначеного даним вироком, невідбуте покарання за вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року та визначено остаточне покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_17 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі частин 1 та 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком з покаранням, призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року, визначено остаточно покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання, призначеного даним вироком, невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року та за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2015 року та визначено остаточно покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів відповідно до вимог закону.

Цим вироком, ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 , визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

27 червня 2015 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_19 та ОСОБА_8 про спільне таємне викрадення майна ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод», що розташований на вул. Будівельників, буд. 34, у м. Дніпро, а саме обмотки із мідного проводу з комплектуючих обладнання, що зберігалося у корпусі № 2 мікроелектроніки ПАТ «ДМЗ». Тим самим ОСОБА_9 вступив з ОСОБА_19 та ОСОБА_8 у попередню змову на спільне таємне викрадення чужого майна.

Далі ОСОБА_9 , діючи повторно, та співучасник злочину - ОСОБА_8 , 27 червня 2015 року, приблизно о 14.00 годині, прибули до охоронюваної території ПАТ «ДМЗ», та, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через огорожу, незаконно проникли на територію підприємства, де на них вже чекав співучасник злочину ОСОБА_21 . Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи

суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через віконний отвір проникли всередину корпусу № 2 мікроелектроніки ПАТ «ДМЗ», де, використовуючи заздалегідь підготовлені знаряддя злочину - слюсарні інструменти, демонтували з обладнання комплектуючі, в яких знаходилась обмотка із мідного проводу, вагою 133,9 кг., вартість якої згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 683/38 від 15 липня 2015 року складала 11,475,23 грн., що

належить ПАТ «ДМЗ», для подальшого вилучення вказаного мідного проводу з

комплектуючих та виносу його за охоронювану територію підприємства.

Однак, ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки того ж дня, тобто 27 червня 2015 року, приблизно о 19.30 годин, ОСОБА_9 був затриманий працівниками охорони підприємства, а ОСОБА_20 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втекли.

Вислухавши обвинувачених та їх захисників, які кожен окремо свою та один одного підтримали апеляційні скарги своїх захисників, просили їх задовольнити, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 також додатково просили врахувати ухвалу суду від 25 жовтня 2017 року, якою ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання призначеного вироком цього ж суду від 09 лютого 2017 року на підставі Закону України «Про амністію 2016 року», думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляцій обвинувачених, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції прокурора і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що принесена апеляційна скарга адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційні скарги інших захисників задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище в апеляційних скаргах не оспорюються, і іншими сторонами і учасниками кримінального провадження апеляційних скарг не надано, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_10 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень статті 75 КК України та захисника ОСОБА_12 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст. ст. 66, 69 КК України, колегія суддів, вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Матеріалами справи підтверджено, що призначений судом обвинуваченому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вид і розмір покарання кожному окремо є мінімальним, встановленим санкцією ч. 3 ст. 185 КК України та в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , судом першої інстанції враховано всі обставини на які посилається в апеляції і його захисник, а саме ступінь тяжкості вчиненого ним злочинного наміру та причини внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, прийнято до уваги, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, враховано його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , не встановлено.

Також судом правильно враховано, що ОСОБА_9 вчинив злочин у період іспитового строку, встановленого вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року, не відбувши покарання за вищевказаним вироком, та застосував положення ч. 1 ст. 71 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі захисника стосовно того, що ОСОБА_9 має маленьку дитину, працює за трудовим договором у фірмі «Альдор», а також у приватного підприємця і весь час утримує свою сім`ю матеріально. ОСОБА_9 при затриманні на місці події нікуди не тікав. Давав правдиві покази, про те що на справді сталося. Суспільно-небезпечних наслідків у результаті вищевикладених подій не сталось, шкода відсутня, ніхто не постраждав, само по собі не є підставою для пом`якшення покарання, а інших обставин не виявлено.

Підстав для призначення покарання ОСОБА_9 із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції також враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочинного наміру та причини внаслідок яких злочин не було доведено до кінця та прийняв до уваги, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, враховано його щире каяття. Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд відніс рецидив злочинів.

Також судом правильно враховано, що ОСОБА_8 вчинив злочин після постановлення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2015 року, яким ОСОБА_8 призначено покарання у вигляді арешту на строк 5 місяців, у відношенні ОСОБА_8 та застосував положення ч. 1 ст. 71 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі захисника стосовно того, що ОСОБА_8 свою провину визнав повністю та щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває,

має на утриманні малолітню дитину, само по собі судом враховувалось і окремо не є підставою для пом`якшення покарання, а інших обставин не виявлено, а тому підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, з врахуванням наведеного і вимог кримінального закону, суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини справи, що передбачені законом для призначення покарання, у тому числі і з врахуванням також саме тих обставин на які посилаються і захисники в своїх апеляціях та призначив покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів, належним чином обґрунтувавши свої висновки, з якими, колегія суддів погоджується і підстав для призначення цим обвинуваченим більш м`якого покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання, з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисників, оскільки судом призначено покарання є мінімальним, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо застосування до останнього положень ст. 75 КК України, заслуговують на увагу.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 309, ст.. 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

За вироком суду на підставі ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком, з покаранням, призначеним вказаним вище вироком від 09 лютого 2017 року, визначено остаточне покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Проте, апеляційним судом встановлено, що відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року, яка набрала законної сили 02 листопада 2017 року, було задоволено подання Чечеловського районного сектору центрального міжрайонного відділу м. Дніпропетровська уповноваженого органу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації, та ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 09 лютого 2017 року на підставі п. «В», статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810 VIII від 22 грудня 2016 року.

Таким чином враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його щире каяття у вчиненому злочині, які суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання, тяжкість скоєного злочину, обставини справи, наслідки, особу обвинуваченого, колегія суддів, вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, а звільнення від відбування покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, апеляція захисника ОСОБА_11 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_7 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 15 червня 2017 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині призначення покарання та,

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою з моменту отримання цієї ухвали.
Судді :
______________ ______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4