АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1048/16-к Номер провадження 11-кп/786/294/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.187 КК України О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури на вирок Крюківського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 24 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА :
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, громадянин України, не одружений, з неповною середньою освітою, не працює, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 28.01.2000 року вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді примусових мір виховного характеру у спеціальних установах для неповнолітніх на строк 1 рік;
- 22.05.2002 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч.2 ст.15, ч. З ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим терміном 2 роки;
- 05.09.2003 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 років 8 місяців позбавлення волі;
- 21.12.2006 року вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області за ч. З ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим терміном 2 роки;
- 28.02.2007 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;
- 27.08.2008 року вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч. 3 ст.183, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.393, ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;
- 07.02.2011року вироком Віньковецького районного суду Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років;
- 16.05.2012 року вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області за ст. 395 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 600 грн.;
- 19.10.2012 року вироком Вінницького міського суду за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 10 місяців;
- 01.04.2016 року вироком Вінницького міського суду за ч. 2 ст. 190, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років;
Звільнений 05.05.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання.
засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч. 3 ст. 186 КК України - на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 187 КК України - на 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави судові витрати по залученню експерта для проведення дактилоскопічних експертиз у сумі 1407 грн. 36 коп.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 25.05.2016 року, близько 06.30 години він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через незачинені на запори двері проник до приміщення літньої кухні в домоволодінні ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , де з погрозою застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , повторно, умисно відкрито викрав належне потерпілій майно, а саме: мобільний телефон «Samsung GТ-С3530» вартістю 300 грн., грошові кошти у сумі 60 грн. та 1 долар США, вартістю по курсу НБУ 25 грн.13 коп., завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 385 грн. 13 коп.

Крім того, 25.05.2016 року, близько 07.30 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через незачинені на запори двері проник до житлового будинку в домоволодінні ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , де, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , шляхом нанесення руками ударів в обличчя і інші частини тіла та дерев`яним стільцем в область спини, завдавши при цьому потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинив напад на ОСОБА_11 з метою заволодіння чужим майном, а саме його грошовими коштами. Однак, потерпілий ОСОБА_11 , не бажаючи виконувати вимогу ОСОБА_9 про видачу грошовий коштів, здійснюючи опір останньому, виштовхнув його з будинку і замкнувся зсередини, після чого той покинув домоволодіння.

Також, 25.05.2016 року, близько 09.00 години, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись залишеним в замку ключем від вхідних дверей, проник до житлового будинку в домоволодінні по АДРЕСА_3 звідки повторно, умисно таємно викрав чуже майно належне ОСОБА_12 , а саме: грошові кошти у сумі 500 грн. та мобільний телефон «Nokia-105» вартістю 230 грн., завдавши останній матеріальної шкоди на загальну суму 730 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить справу повернути на новий судовий розгляд, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 та інших свідків, які спростовували обвинувачення, а також те, що докази здобуті на досудовому розслідування здобуті з порушенням вимог КПК України.

В апеляційній скарзі, принесеній в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності вини обвинуваченого.

Зазначає, що суд у вироку послався на покази потерпілих та свідків, які начебто підтвердили факт скоєння ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та посилається на досліджені у судовому засіданні письмові докази, але судом не надано їм правової оцінки з огляду на клопотання сторони захисту про визнання їх недопустимими.

Також, захисник вказує, що дії обвинуваченого неправильно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України з огляду на відсутність об`єктивної сторони даного злочину та вважає, що дії його підзахисного щодо потерпілого ОСОБА_11 підлягають кваліфікації за ст.125 КК України .

На думку захисника, протокол огляду місця події домоволодіння ОСОБА_11 від 25.05.2016 отримано з порушенням вимог КПК України та не може бути допустимим доказом з огляду на те, що проведений без відповідної ухвали слідчого судді, як і висновок дактилоскопічної експертизи № 493/Кр від 31.05.2016р., оскільки на дослідження експерта направлені липкі стрічки з відбитками пальців рук, які були виявлені та вилучені під час огляду житла з істотним порушенням вимог КПК.

Також, захисник посилається на інші недопустимі докази, які суд поклав в основу вироку, такі як висновок судово-медичної експертизи № 585 від 30.05.2016р. щодо визначення наявності та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_11 , висновок експертизи № 490 від 31.05.2016р., протоколи пред`явлення особи до впізнання за участю потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_15 з огляду на відсутність в текстах цих протоколів будь-яких прикмет, за якими потерпілий та свідок впізнавати обвинуваченого.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого. Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого. Виключити з мотивувальної частини вироку зайво застосовану кваліфікуючу ознаку «повторність» по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 .

Вказує, що судом не в повній мірі враховано, що ОСОБА_9 вчинив три злочини, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких упродовж одного дня, через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі та вчинив злочин щодо осіб похилого віку. Дані факти свідчать про нездатність обвинуваченого до виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Окрім того, суд при постановленні вироку та призначенні покарання за ч.3 ст.187 КК України, всупереч вимог Закону не визначив частку майна обвинуваченого, яка підлягає конфіскації, як і не вказав частки при призначенні покарання і за сукупністю злочинів.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника в інтересах обвинуваченого задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Винуватість ОСОБА_9 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України за наведених у вироку обставин підтверджується зібраними та ретельно перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.
Доводи в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_9 не вчиняв інкримінованих йому кримінальних правопорушень є непереконливими і спростовуються наведеними у вироку доказами.
Так, допитаний в ході судового слідства потерпілий ОСОБА_11 надав детальні показання щодо обставин вчиненого на нього за місцем проживання нападу невідомим чоловіком, в ході якого невідомий спричинив йому тілесні ушкодження та вимагав грошові кошти. Свідок ОСОБА_15 , дружина потерпілого, повністю підтвердила його показання щодо обставин вчиненого відносно нього злочину невідомою особою, яку в подальшому вони впізнали за пред`явленими фотознімками.

За даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених фото вказали на знімок чоловіка, який і здійснив розбійний напад за місцем їх проживання. Згідно довідки до протоколу на фото, на яке вказали потерпілий та свідок зображений ОСОБА_9 .

За даними висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_11 виявлено такі тілесні ушкодження: гематома тім`яної ділянки голови справа, яке за ступенем тяжкості визначається, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; чисельні забої у вигляді синців і саден голови, шиї, грудної клітини, поперекової ділянки спини справа та лівого передпліччя, які визначаються як тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості та є наслідком травмуючого впливу тупого, твердого предмету, можливо в проміжок часу і за обставин вказаних в постанові слідчого. В ході проведення експертизи не виявлено достовірних об`єктивних даних, які б вказували на утворення вище вказаних тілесних ушкоджень в результаті спрямованого падіння тіла з положення стоячи на площині. Тілесні ушкодження в ділянці лівого передпліччя ОСОБА_11 можуть бути наслідком самозахисту, шляхом закривання ним від травмуючого предмету, в момент його слідоутворюючої дії. Щодо кількості спричинених ОСОБА_11 слідоутворюючих дій експерт визначає спричинення їх не менше п`яти, на що вказує кількість вказаних в медичній документації анатомічних ділянок тіла, в яких було виявлено тілесні ушкодження.

За даними протоколу огляду місця події від 25.05.16, а саме домоволодіння потерпілого ОСОБА_11 було виявлено та вилучено уламки стільця та гумові капці чорного кольору.

Згідно висновку дактилоскопічної експертизи №493/Кр від 31.05.16 виявлений та відкопійований з поверхні уламку стільця, що був вилучений 25.05.16 під час огляду домоволодіння ОСОБА_11 , слід пальця руки, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що вранці 25.05.16 вона через вікно помітила невідомого чоловіка, який перебував в приміщенні її літньої кухні та обшукував кишені її куртки. Зайшовши до приміщення, виявила зникнення зі столу належного їй мобільного телефону. Помітивши в кишені штанів невідомого телефон, вона намагалася його витягти, однак він відштовхнув її. В подальшому вона виштовхала нападника в двір. Потерпіла зазначила, що виявила також зникнення грошових коштів в сумі 60 грн. та 1 долару США, що були в гаманці та знаходилися на кухні в сумці.

За даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, потерпіла ОСОБА_10 серед пред`явлених фото впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка відкрито заволоділа її майном.

Згідно протоколу огляду та доданої до нього фото таблиці від 25.05.16, у ОСОБА_16 вилучено мобільний телефон «Samsung» моделі GT-С3530, банкнота номіналом 1 долар США та банкнота номіналом 100 грн., які, згідно викладених в протоколі пояснень ОСОБА_17 йому передав ОСОБА_9 .

При пред`явленні речей для впізнання, потерпіла ОСОБА_10 серед представлених мобільних телефонів впізнала належний їй мобільний телефон «Samsung» моделі GT-С3530.

По епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_12 вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджена наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця події від 25.05.16 з доданою фототаблицею, а саме домоволодіння ОСОБА_12 , в ході якого з поверхні дверей столу в спальній кімнаті було виявлено та вилучено сліди папілярних узорів. Згідно висновку дактилоскопічної експертизи №490/Кр від 31.05.16, виявлений та відкопійований з поверхні дверей столу в спальній кімнаті, що був вилучений 25.05.16 під час огляду домоволодіння ОСОБА_12 слід пальця руки, залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_9 .

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченого належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, здобуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства.

Доведеною, всупереч тверджень захисника, є і кваліфікація дій ОСОБА_9 по епізоду дій обвинуваченого відносно потерпілого ОСОБА_11 , як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, оскільки, з огляду на досліджені судом першої інстанції докази, така кваліфікація є повністю доведеною. Як потерпілий ОСОБА_11 , так і свідок ОСОБА_15 стверджували суду, що ОСОБА_9 проник до їх будинку саме з корисливою метою, оскільки вимагав у них грошові кошти, при цьому завдав потерпілому удари руками та ногами, що також знайшло своє об`єктивне підтвердження. Доводи обвинуваченого та його захисника щодо іншої мети візиту до ОСОБА_11 , а саме висловлення невдоволення якістю самогону, що був придбаний ним напередодні, були предметом перевірки в ході судового слідства та не знайшли свого підтвердження, що знайшло своє відображення у вироку та судом належним чином мотивовано. Погоджується з такими мотивами і колегія суддів.

Водночас, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора про зайво застосовану кваліфікуючу ознаку «повторність» по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 . Так, положення статті 187 КК України не містить кваліфікуючої ознаки «повторно», а частина 2 цієї статті передбачає відповідальність за розбій, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм. Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 за вчинення розбою або бандитизму до кримінальної відповідальності не притягувався та, відповідно, засуджений не був, а тому слід виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку «повторно» при кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України, як зайво застосовану.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про визнання протоколів огляду місця події з додатками неналежними та недопустимими доказами, оскільки огляд домоволодінь потерпілих здійснювався без санкції суду. Так, зважаючи на те, що злочини щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 були вчинені за місцем їх проживання та потерпілі викликали працівників поліції з метою встановлення винних осіб, їх домоволодіння є місцем події, відповідно проникнення до житла потерпілих та проведення його огляду були здійснені з їх згоди. Окрім того, ч.3 ст.214 КПК України передбачено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За таких обставин жодних порушень вимог КПК України при проведенні огляду місця події допущено не було. Відсутність підпису слідчого на фото таблиці до протоколу огляду чи виготовлення фото таблиці та підписання її іншим слідчим, який і проводив досудове розслідування, не є порушенням вимог КПК при проведенні огляду, на що наголошував захисник в апеляційній інстанції, оскільки, як вбачається зі змісту протоколів під час огляду була застосована фотозйомка, що також підтверджували і учасники такої дії.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника щодо визнання недопустимими доказами висновки дактилоскопічних експертиз, оскільки на дослідження експертів надано доказ, який опечатаний слідчим, що не приймав участі в огляді місця події. Так, предметом експертного дослідження були занесені до Таблиці для вилучення слідів рук відкопійовані на відрізки липкої стрічки сліди папілярних узорів, вилучених при проведенні огляду домоволодіння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вилучення цих слідів не заперечувався присутніми при огляді учасниками та понятими та, відповідно до даних Таблиці, засвідчено підписами понятих, спеціаліста та слідчого, що безпосередньо проводив огляд місця події. Наявність на упакуванні Таблиці для вилучення слідів рук підпису слідчого ОСОБА_18 , який реєстрував відомості до ЄРДР за заявами потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та здійснював досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні не спростовує того, що предметом дослідження судового експерта були відбитки пальців рук, вилучені саме під час огляду місця події, відповідно, відсутні підстави вважати цей доказ недопустимим. Окрім того, виявлення та вилучення з місця події відбитків пальців рук та, в подальшому, проведення дактилоскопічної експертизи проведені у відповідності з положеннями КПК.

Не заслуговують на увагу і зауваження захисника з приводу наданих в ході судового розгляду свідками, понятими, показаннях щодо їх участі в огляді місця події. Так, згідно наявного в матеріалах провадження аудіо запису перебігу судового засідання в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_19 підтвердив свою участь в якості понятого під час огляду в домоволодінні ОСОБА_11 та, всупереч тверджень захисника, підтвердив, що був присутнім і при огляді домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 . Викривлені захисником і показання свідка ОСОБА_20 під час судового розгляду. Захисник в ході апеляційного розгляду вказував, що з показань свідка ОСОБА_20 слідує, що другим понятим під час огляду домоволодіння ОСОБА_12 був ОСОБА_19 , однак в протоколі огляду домоволодіння ОСОБА_12 від 25.05.16 зазначено понятими ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Водночас, згідно аудіо запису судового засідання свідок ОСОБА_20 в ході допиту зазначила, що не пам`ятає, хто саме був другим понятим під час огляду будинку ОСОБА_12 . Відповідно, присутність ОСОБА_19 на території домоволодіння ОСОБА_22 під час його огляду не свідчить про його участь при цьому як понятого.

Відповідають вимогам ст.ст.228,229 КПК України і протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та протокол пред`явлення речей для впізнання. Зокрема, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_15 при пред`явленні їм фотознімків для впізнання, зазначили ознаки за якими впізнали особу нападника, що відображено в протоколі слідчим. Окрім того, потерпіла ОСОБА_10 при впізнанні серед представлених мобільних телефонів телефону, яким невідомий відкрито заволодів, вказала на належний їй мобільний телефон, його марку, сукупність зовнішніх ознак та ІМЕІ. При цьому потерпіла надала слідчому підтвердження належності їй мобільного телефону «Samsung GT-C3530» IMEI НОМЕР_1 . Колегія суддів не приймає до уваги доводи сторони захисту про належність мобільного телефону «Samsung GT-C3530» IMEI НОМЕР_1 ОСОБА_16 та фальсифікацію органом досудового розслідування даних, що стосуються зазначеного телефону, оскільки в протоколі пред`явлення речей на впізнання, висновку судово-товарознавчої експертизи зазначений колір мобільного телефону відрізняється від кольору телефону, зазначеного на упаковці від телефону. Так, ОСОБА_16 ні органу досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не надав жодного доказу належності йому добровільно виданого 25.05.2016 року мобільного телефону «Samsung GT-C3530» IMEI НОМЕР_1 , водночас, IMEI виданого Кобріним мобільного телефону повністю відповідає IMEI телефону, що належить потерпілій ОСОБА_10 та зазначений на упаковці від телефону та IMEI телефону, наданому на дослідження експерту для визначення його вартості на момент вчинення злочину. З огляду на те, що впізнання телефону потерпілою проводилося саме за ідентифікаційними ознаками (IMEI), що дозволило унікально його ідентифікувати, зазначений в протоколі та на упаковці різний колір не є визначальною ознакою для його впізнання.

Окрім того, в принесеній апеляційній скарзі захисник вказує на недопустимість, як доказу, висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 №585 від 31.05.2016 р., оскільки експерту для проведення експертизи було надано амбулаторну карту потерпілого у поза процесуальний спосіб, без відповідної ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів. Однак і з цим твердженням колегія суддів не погоджується, оскільки амбулаторна карта ОСОБА_11 зберігалася саме у нього та була надана слідчому самим потерпілим, що виключало необхідність у наданні слідчим суддею тимчасового доступу до лікарської таємниці.

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Безпідставною є і апеляційна скарга прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_9 покарання.

Так, призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст. 65, 70 КК України, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та обставин, що обтяжують покарання. Судом першої інстанції визначено ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 та ч.3 ст.187 КК України та за сукупністю злочинів, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, підстав вважати покарання несправедливим унаслідок м`якості та, відповідно, його посилення, немає.

Водночас, під час визначення покарання за ч.3 ст. 187 КК України та за сукупністю злочинів, відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України, суд першої інстанції дійсно не зазначив в якій частині підлягає конфіскації майно засудженого, що є обов`язковою вимогою кримінального закону. Однак, враховуючи відсутність апеляційних підстав на обтяження становища обвинуваченого для визначення йому конфіскації всього майна та беручи до уваги його вік, наявність батьків пенсійного віку, конкретні обставини справи, колегія суддів вважає за можливе відповідно до положень ст.69 КК України не призначати ОСОБА_9 додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене в санкції ч.3 ст.187 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24.11.2016 року відносно ОСОБА_9 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку зайво застосовану кваліфікуючу ознаку «повторність» при кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України.

В порядку ст.404 КПК України вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24.11.2016 року в частині призначеного ОСОБА_9 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років без конфіскації майна, відповідно до положень ст.69 КК України.

На підставі положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років без конфіскації майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.05.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення з два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24.11.2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4