№ провадження 11-кп/781/74/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2018 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0001135 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта неповна загальна середня, розлученого, має на утриманні п`ятьох малолітніх дітей, раніше судимого:
- 31.05.2016 року Новоукраїнським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Новоукраїнського райнного суду Кіровоградської області від 07.08.2017 року, скасовано звільнення з випробуванням від відбування покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2016 року та направлено для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк три роки
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2016 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок районного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.185 КК України строком на 3 роки; за ч.3 ст.185 КК України - на 4 роки; в силу ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі; в силу ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду від 31.05.2016 року та призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження в частині допиту обвинуваченого ОСОБА_6 та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанцій не в повній мірі враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення, та запобігання вчиненню нових злочинів. Зокрема, злочини, вчинені ОСОБА_6 за ступенем тяжкості відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів. Також, судом не в повній мірі враховано характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив чотири нові злочин під час іспитового строку та на час їх вчинення мав не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 27.12.2016 близько 19 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_9 , де, пройшов на подвір`я вищевказаного домоволодіння, через незачинені вхідні двері проник до приміщення будинку та переконавшись, що його дії ніхто не бачить, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб викрав майна на загальну суму 1581, 90 грн. З викраденим зник, розпорядившись майном на власний розсуд. Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказана суму.
Крім того, 14.02.2017 року близько 23 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, переконавшись, що його дії ніхто не бачить, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, під час перебування біля будівлі ресторану «Україна», що знаходиться за адресою: м. Новоукраїнка Кіровоградської області, вул. Соборна, 77, виявив чавуну кришку каналізаційного люку, належну Новоукраїнському ЖКП, яку вийняв та завантажив на велосипед, який мав із собою, та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв Новоукраїнському ЖКП матеріальних збитків на суму 1213,44 грн.
Крім того, 04.03.2017 близько 22 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_10 , де, пройшовши на подвір`я вищевказаного домоволодіння, через незачинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні та переконавшись, що його дії ніхто не бачить, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб викрав майна на загальну суму 440 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, 20.03.2017 близько 23 год., ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_11 , де через хвіртку зі сторони городу проник на подвір`я вищевказаного домоволодіння, яке остання використовує як сховище, де переконавшись, що його дії ніхто не бачить, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб викрав майна на загальну суму 1259, 53 грн. В подальшому з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на вказану суму.
Провівши судове слідство в обсязі дослідження характеризуючи даних обвинуваченого, заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав свою вину та причетність до скоєних злочинів, щиро розкаявся та просив суворо не карати, та його захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч.3 ст.349 КПК України, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого та роз`яснив йому наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, з корисливих мотивів, раніше був засуджений, в тому числі за скоєння корисливих злочинів, має не зняту та непогашену судимість, вчинив ряд крадіжок в період відбування покарання, а тому призначене йому покарання колегія суддів вважає м`яким, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання, негативно характеризується за місцем проживання; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - відсутні; колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій статей КК України, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у розмірі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Також, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_6 порушив покладені на нього відповідно до вироку Новоукраїнського районного суду від 31.05.2016 року обов`язки, пов`язані із звільнененням від відбування покарання з іспитовим строком, в зв`язку з чим ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2017 року скасовано звільнення від відбування покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2016 року та направлено ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, що вказує на те, що останній вперто не бажає ставати на шлях виправлення.
Крім того, згідно з ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, колегія суддів, дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, із застосуваням ст.70 КК України за принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, колегія суддів враховує вимоги ч. 1, 4 ст. 71 КК України, згідно яких якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком; остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини за попереднім вироком.
За таких обставин, дослідивши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши, що ОСОБА_6 засуджений вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2016 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та в період відбування вказаного покарання скоїв ряд крадіжок 27.12.2016 року, 14.02.2017 року, 04.03.2017 року та 20.03.2017 року, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 остаточне покарання з урахуванням ч.4 ст.71 КК України за принципом часткового приєднання невідбутої частини покарання, яке буде більшим від покарання, призначене за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2016 року.
Згідно з приписами ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду 1-ої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів апеляційного суду
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.11.2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання:
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки 6 місяців.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 31.05.2016 року та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскарженим до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії вироку апеляційного суду.

Судді: (підписи)