Справа № 425/1782/17 1-кс/425/1152/17
Провадження № 11-сс/782/328/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

та у присутності старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2017 року, якою підозрюваному

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, має громадянство України, раніше не засудженого, мешкає у АДРЕСА_1 ,

обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15 січня 2018 року включно, без права внесення застави,

встановила:
ОСОБА_8 оголошено підозру у тому, що він як старший розвідник-водій військової частини пп ВО111 (24-та окрема механізована бригада), маючи звання «сержант», був включений за письмовим розпорядженням начальника розвідки за № 247 від 24.10.2015 до складу мобільного патруля, куди входили також військовослужбовці із числа особового складу розвідувального взводу ВЧ пп. ВО 111 - солдати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і який діяв по маршруту Світличне-Нижнє-Тошківка із метою посилення розвідки у районі можливого проникнення ДРГ , охороні громадського порядку, тощо.

Перебуваючи на маршруті патрулювання 24.10.2015 року на службовому автомобілі «Nissan terrano» 2461 Е9 та маючи при собі закріплену за кожним зброю, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до н.п. Нижнє Попаснянського району Луганської області, на АДРЕСА_2 , де проживають ОСОБА_11 , оскільки отримали із невстановленого джерела інформацію про перебування за цією адресою члена ДРГ.

На веранді будинку ОСОБА_12 , який відчинив двері патрулю, випадково схопився за канал ствола АКС-74 № НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 , який йшов за ОСОБА_9 ,здійснив постріл у підлогу у напрямку ОСОБА_12 , влучивши тому у праву ногу, від чого ОСОБА_12 впав на підлогу, після чого патрульні пройшли у будинок, наказавши ОСОБА_13 та ОСОБА_14 лежати на підлозі, із заведеними за голову руками.

ОСОБА_8 стояв позаду лежачого на підлозі ОСОБА_14 ,та, вирішивши присісти з метою зв`язати тому руки пластиковим джгутом, при цьому допустив неконтрольований постріл із автомату АКС-74 № НОМЕР_2 , який знаходився у нього у положенні на плечі через ремінь, каналом стволу донизу, спричинивши ОСОБА_14 вогнепальне поранення.

О 23 годині 50 хвилин 24.10.2015 лікарем Новоайдарського РТМО була констатована смерть доставленого на військовому автомобілі ОСОБА_14 .

Відповідно до висновку СМЕ № 233 від 26.10.2015,смерть ОСОБА_14 настала від вогнепального кульового наскрізного поранення черевної порожнини, із пошкодженням хребта, спинного мозку, лівої підвздошної артерії, тонкого кишечника, великого сальника.

Відповідно до висновку СМЕ № 242 від 27.08.2016 виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження кваліфіковані як тяжкі, за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення.

20 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді задоволено у повному обсязі доповнене клопотання старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_7 і до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15 січня 2018 року включно.

У обґрунтування такого висновку слідчий суддя зазначив про повну доведеність у судовому засіданні існування обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_8 до зазначених вище дій та існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 оскаржив судову ухвалу, просив її скасувати та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_15 .

Зазначає про незаконність та необґрунтованість судового рішення з огляду на те, що слідчий суддя взагалі не мав процесуальних підстав розглядати клопотання слідчого із доповненнями до нього: клопотання не було належним чином оформлене та погоджене із неналежними посадовими особами військової прокуратури, які не мають на те повноваження.

Так, отримані стороною захисту процесуальні документи ( витяги з ЄРДР за № 0000387 від 17.11.2017, повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 10.12.2016, постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_8 у розшук, клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу від 18.07.2017) погоджені із військовим прокурором ОСОБА_16 , а клопотання слідчого Здиб еля від 18.07.2017 погоджувалось із прокурором ОСОБА_17 , хоча, відповідно до витягу із ЄРДР ці посадові особи не зазначені у складі групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000837, внесеному до ЄРДР від 25.10.2015.

Отже, на думку захисника, зазначені процесуальні документи є неналежними доказами, а ОСОБА_8 не має процесуального статусу підозрюваного.

Крім того, захисник вважає, що суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_8 не знав про його оголошення у розшук, не виїжджав із постійного місця мешкання, де він проживає разом із матір`ю та неповнолітньою дитиною.

Захисник стверджує, що у судовому засіданні, під час розгляду клопотання слідчого прокурором не був доведений жодний із зазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертається увага на те, що ОСОБА_8 був незаконно затриманий у іншому, ніж зазначене у протоколі про затримання від 17.11.2017 місці ( службовому кабінеті військової прокуратури м. Рубіжне Луганської області).

Крім того, слідчий суддя не зазначив та належним чином не обґрунтував в ухвалі неможливість застосування до ОСОБА_8 інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги захисника у повному обсязі викладених у ній доводів, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти заявлених апеляційних вимог представника захисту та просив залишити судову ухвалу без змін як законну та обґрунтовану, перевіривши матеріали судового провадження, додатково надані сторонами документи та обговоривши викладені у апеляційній скарзі доводи , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а, також, запобігання спробам переховуватись від органів слідства та суду, знищити або сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих чи свідків або інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених у ст.. 177 КПК, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, утому числі, і які перелічені у п.1-11 зазначеної статті.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно відповідати вимогам законності (бути ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження), обґрунтованості (бути ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у відповідності до ст.94 КПК) та умотивованості (у якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення).

Невиконання таких вимог закону є підставою для скасування судового рішення (ст.407 КПК).

10 грудня 2017 року слідчим ОСОБА_18 , відповідно до ст.276-277 КПК, було складено та погоджено із прокурором 1-го відділу військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_16 повідомлення про підозру ОСОБА_8 у скоєнні тим кримінальних правопорушень, передбачених.2 ст. 418,ч.2 ст. 162, 128, ч.2 ст. 414 КК України ( а.п.8-11).

Зазначений текст підозри був скерований поштою за адресою реєстрації ОСОБА_8 - у АДРЕСА_1 .

Одночасно, 10 грудня 2017 року, слідчим ухвалено постанову про зупинення, на підставі п.2 ст. 280 КПК,досудового розслідування та оголошення ОСОБА_8 у розшук.

Під час зупинення кримінального провадження № 0000837, 18 липня 2017 року слідчий ОСОБА_18 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із погодженим із прокурором військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_17 клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Зазначене клопотання було згодом доповнене за змістом та подане до зазначеного суду 17 листопада 2017 року ( а.п.53), у день фактичного затримання ОСОБА_8 і вручення йому та захиснику тексту складеної 10.12.2016 підозри ( а.п.38-41, 60-64).

Таким чином, у порушення вимог ст.278,282 КПК України, слідчий, не виконавши належним чином вимоги діючого кримінального процесуального закону щодо належного повідомлення ОСОБА_8 про підозру та оголошення його у розшук ( і ці процесуальні дії залишались невідомими ОСОБА_8 до дня його фактичного затримання 17.11.2017), не відновлюючи досудового розслідування, звернувся 18.07.2017 із клопотанням до слідчого судді про застосування запобіжного заходу, доповнивши це клопотання описом тих ризиків, зміст і мотивування яких були невідомі слідчому судді 18.07.2017.

Тобто, на момент 18.07.2017 ОСОБА_8 , як слушно зазначає у апеляційній скарзі захисник, фактично не мав статусу підозрюваного як підстави для обрання йому будь-якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, не перевіривши належним чином усі зазначені вище дії слідчого, не упевнившись у їх відповідності вимогам діючого КПК щодо порядку оголошення та вручення підозри , задовольнив клопотання слідчого ОСОБА_18 у повному обсязі, обравши ОСОБА_8 найсуворіший запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів, діючи на підставі ч.3 ст. 407 КПК України, вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_18 про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувавши обраний запобіжний захід.

Оскільки під час апеляційного розгляду були встановлені такі суттєві порушення вимог діючого КПК слідчим щодо порядку повідомлення про підозру ОСОБА_8 , які виключали можливість звернення із клопотанням до слідчого судді, то доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість висновків як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених у п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів не переглядає.

Керуючись ст.177, 183, 194, ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.11.2017, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого військової прокуратури Луганського гарнізону ОСОБА_7 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_8 з-під варти у залі апеляційного суду Луганської області.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3