28.12.2017
єдиний унікальний номер справи 531/1477/17
номер провадження 1-кп/531/182/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в судовій залі кримінальне провадження №0000667, відомості про яке 04.10.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Карлівка Полтавської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, який навчається у Карлівському ПТУ-50, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

неповнолітнього ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Карлівка Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, який навчається у Карлівському ПТУ-50, раніше не судимого, який мешкає з батьком ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22.09.2017 року близько 23.30 години ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 перебували біля приміщення магазину «АТБ», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в них стався конфлікт з ОСОБА_4 , який саме проходив повз та йому не сподобалася поведінка хлопців, в результаті чого він зробив зауваження останнім та запропонував з`ясувати з ними стосунки, для чого вони втрьох відійшли за приміщення магазину «АТБ». Після цього ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли в результаті конфлікту, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження, а саме: спочатку ОСОБА_5 наніс три удари кулаком правої руки в обличчя потерпілому, після чого потерпілий ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали штовхатися між собою, внаслідок чого впали на землю. До потерпілого, який лежав на землі, підійшов ОСОБА_6 та наніс йому однин удар кулаком правої руки по потиличній частині голови. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забито-розсіченої рани потиличної та лобної ділянок голови (по одній), крововилив в білкову оболонку правого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 130 від 04.10.2017 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Окрім цього, коли ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 після побиття потерпілого ОСОБА_4 на певний час відійшли від місця бійки та через декілька хвилин повернулися назад, то помітили, що потерпілий сидів на східцях за парканом біля приміщення магазину «АТБ», а на відстані декількох метрів від нього знаходився належний йому рюкзак, який він заздалегідь перед бійкою зняв з плечей та поклав на землі біля свого велосипеду. Тоді ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 , за фактичної відсутності потерпілого, оскільки останній втратив з поля зору свій рюкзак та не бачив дій хлопців, у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлювали факту викрадення майна і не могли дати йому належної оцінки, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрали даний рюкзак, а саме спочатку неповнолітній ОСОБА_6 підняв даний рюкзак з землі та передав його ОСОБА_5 , після чого вони пішли за один з багатоповерхових будинків, що знаходився неподалік приміщення магазину «АТБ», де, відкривши вдвох рюкзак, виявили в ньому наявність грошей в сумі 3500 грн., (купюри номіналом по 500 грн. кожна), які відразу на місці розподілили між собою, а сам рюкзак викинули на місці, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму. В подальшому викрадені грошові кошти ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_6 витратили на власний розсуд.

Дії обвинувачених кваліфіковані за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до угоди про примирення, яка була укладена після направлення обвинувального акту до суду, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_5 і неповнолітнім ОСОБА_6 , за участі законного представника та захисника неповнолітнього, обвинувачені повністю та беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України. Крім того, сторони погодились на призначення покарання обвинуваченим за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., кожному; за ч.2 ст.125 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн., кожному; на підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., кожному.

У підготовчому судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачені, розуміючи, що кримінальне провадження стосовно них може бути розглянуто в судовому засіданні, де вони будуть мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на їх користь, просили затвердити угоду про примирення з потерпілим.

Також суд переконався, що обвинувачені свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнали добровільно і з розумінням того, що відмовляються від частини своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, при цьому угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Крім того, обвинуваченим судом було роз`яснено наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання, передбачену ч.2 ст.125, ч. 2 ст. 185 КК України, яка була погоджена між сторонами угоди.

Судом також було з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, його позиція є добровільною.

Розглянувши угоду про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.471 КПК України, дії обвинувачених за ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, при цьому угода укладена добровільно.

Узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України з наступних підстав.

Так, судом визнається у якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, які з урахуванням особи обвинуваченого (молодого віку, позитивної характеристики за місцем навчання, у побуті) та характеру вчиненого кримінального правопорушення істотно знижують ступінь його тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
У якості обставин, які пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, вчинення злочину в неповнолітньому віці, які з урахуванням особи обвинуваченого (позитивної характеристики за місцем навчання, у побуті, неповнолітній виховується у родині з одним батьком) та характеру вчиненого кримінального правопорушення істотно знижують ступінь його тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин у справі, характеризуючих даних обвинувачених, з урахуванням зазначених пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих обставин щодо кожного, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає узгоджене сторонами угоди основне покарання за ч.2 ст. 185 КК України більш м`якого виду, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК, у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також основне покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї норми, таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів. Суд також вважає таким, що відповідає засадам призначення покарання передбачене угодою покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Слід зазначити, що укладена між сторонами угода не порушує прав неповнолітнього обвинуваченого, не суперечить вимогам, передбаченим ст. ст. 484-488 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинувачених не застосовувався, підстави для його застосування до набрання вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов не заявлено, майнова шкода відшкодована.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Угоду про примирення, яка була укладена 22.12.2017 після направлення обвинувального акту до суду, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченими ОСОБА_5 і неповнолітнім ОСОБА_6 , за участі законного представника ОСОБА_7 та захисника неповнолітнього ОСОБА_8 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене відповідно до угоди про примирення покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень;

за ч.2 ст.125 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає п`ятсот десять гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень.

Неповнолітнього ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене відповідно до угоди про примирення покарання:

за ч.2 ст.185 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень;

за ч.2 ст.125 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає п`ятсот десять гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає вісімсот п`ятдесят гривень.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після проголошення вручити сторонам кримінального провадження в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1