Справа №: 398/301/16-к
провадження №: 1-кп/398/100/17
ВИРОК
Іменем України
"22" листопада 2017 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальні провадження №0003310 від 24.11.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, розлученого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, проживає та зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 у жовтні 2015 року, будучи у кв. АДРЕСА_2 , впевнившись в тому, що його дії ніким не будуть помічені, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з шафи у дитячій кімнаті таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_6 викрав золотий ланцюжок 585 проби, довжиною 55 сантиметрів, вагою 14,85 грам, вартістю 12 860 грн. 10 коп., золотий браслет круглої форми, який складається з двох частин, 585 проби, загальною вагою 4,76 грама, вартістю 3 297 грн. 73 коп., а також з балкону вказаної квартири шліфувальну машинку марки DXAG-950, вартістю 650 грн. 00 коп.

Після чого ОСОБА_6 з місця події зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 16 807 грн. 83 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №113.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю, погодився з кваліфікацією щодо вчиненого ним, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно ним було викрадено майно як зазначено в обвинувальному акті, так як хотів використати все для своїх дітей. Зазначив, що кається у скоєному.

Обвинувачений зазначив, що не оспорює ті фактичні обставини справи, визнає їх за правдиві і достовірні. З врахуванням думки прокурора та обвинуваченого суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, тому було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які вказують на його особу.

У зв`язку з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, і визнав можливим обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особистості обвинуваченого.

Також обвинуваченому судом було роз`яснено, що в разі розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Суд, вислухавши обвинуваченого, який свою провину визнав в повному обсязі, прокурора, в виду того, що обвинувачений дав згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає що - вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - доведена та підтверджена самим обвинуваченим, у зв`язку із чим суд вважає, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині доведена повністю.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, його вік та стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, з якої вбачається, що він скоїв злочин вперше, характеризується добре, має на утриманні малолітнього сина, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, зокрема громадські роботи на строк вісімдесят годин, оскільки, на думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Однак обвинувачений звернувся до суду з заявою про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» та прокурор просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, так як на момент вчинення кримінального правопорушення останній мав малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин невеликої тяжкості до набрання Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, 07 вересня 2017 року чинності, має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, а також враховуючи відсутність передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» перешкод для застосування амністії, обвинувачений ОСОБА_6 на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, підлягає звільненню від призначеного покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування, не застосовані.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази: золотий ланцюжок 585 проби, довжиною 55 сантиметрів, вагою 14,85 грам; золотий браслет круглої форми, який складається з двох частин, 585 проби, загальною вагою 4,76 грама; шліфувальна машина марки DXAG-950, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити їй в користуванні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА