Справа № 1/85/17
Провадження по справі № 1-14/2005
У Х В А Л А
29 листопада 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, клопотання захисника,-

В С Т А Н О В И В :
Захисник підсудного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо підсудного на особисту поруку депутату Сумської обласної ради ОСОБА_9 та голові квартального комітету Ковпаківської районної в м. Суми адміністрації ОСОБА_10 , а також заставу.

Підсудний ОСОБА_11 підтримав клопотання свого захисника, прокурор заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та існування ризиків, які враховувались при продовженні дії запобіжного заходу.

Суд, заслухавши доводи сторін, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 КПК України (1960 року) запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході або в раніше застосованому запобіжному заході.
Необхідність у запобіжному заході суд встановлює на підставі доведеності сторонами обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підсудним злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України (2012 року), і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

У кримінальній справі відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 органом досудового розслідування здобуті дані про факт скоєння злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. В матеріалах кримінальної справи містяться зібрані органом досудового розслідування докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує те, що вказані злочини могли скоїти підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , і прокурор вважає це обвинувачення обґрунтованим. При цьому судом зазначені докази ще не досліджувались.

При продовженні строку дії запобіжного заходу ухвалою від 27.07.2017 року суд враховував наявністьіснування передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків спроби підсудних переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставини, що доводять наявність вищезазначених ризиків та обставин, які перешкоджають уникнути їх без застосування до підсудних запобіжного заходу, досліджувались судом і були викладені в ухвалі про продовженні строку дії запобіжного заходу щодо підсудних.

До цього часу стороною захисту не доведено і у суду відсутні достатні підстави вважати, що відпала необхідність у запобіжному заході щодо підсудних.

Як вказано в Постанові Верховного Суду України від 23.10.2017 року (справа № 5-131кс15), суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, яка була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, суд враховує, що підсудні доволі тривалий час перебувають під вартою. Також суд приймає до уваги поведінку в судовому засіданні ОСОБА_6 , який виявив бажання надавати покази, не перешкоджає судовому розгляду, зацікавлений у його проведенні упродовж розумного строку та у детальному і неупередженому дослідженні судом наданих доказів.

Суд приймає до уваги практику Європейського Суду з прав людини, який звертає увагу на те, що одного дотримання національного законодавства під час вирішення питань щодо тримання під вартою недостатньо. ЄСПЛ визначає: «§1 ст. 5 Конвенції вимагає, аби будь-яке позбавлення волі відповідало меті захисту людини від свавілля… Це основоположний принцип... і поняття «свавілля» виходить за межі національного законодавства. Тобто позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього законодавства, але свавільним і, отже, таким, що суперечить конвенції (п.67 рішення у справі «Saadi v. the United Kingdom»)».

Основним критерієм розмежування свавільності та законності тримання під вартою ЄСПЛ називає добросовісність. Аби позбавлення волі не було розцінене як свавільне, «воно має бути тісно пов`язане з підставами затримання згідно з конвенцією; місце та умови тримання повинні бути відповідними; тривалість затримання не повинна перевищувати розумні межі для його цілей (рішення у справах «A. and others v. the United Kingdom», п.164 і, з відповідними змінами, «Saadi v. the United Kingdom», п.74).

З огляду на обставини справи, виходячи з принципів гуманності, верховенства права і поваги до людської гідності, суд вважає, що застосований до підсудного запобіжний захід може бути змінений на заставу за умови її внесення заставодавцем.

Також суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистої поруки на даному етапі судового розгляду не може в повній мірі гарантувати належної процесуальної поведінки підсудного і не буде достатнім для запобігання вказаним в ухвалі ризикам.

Обираючи розмір застави, суд виходить з положень ч. 4 ст. 154-1 КПК України (1960 року), а також з даних щодо матеріального стану ОСОБА_6 , який позбавлений можливості працювати, оскільки більше 10 років перебуває під вартою і в місцях позбавлення волі. Разом з тим, суд не має відомостей про відсутність у нього інших джерел доходу (пенсія, заощадження, тощо), а також відомостей про матеріальний стан можливого заставодавця, оскільки такі відомості сторонами не надавались.

Також суд приймає до уваги, що за час перебування під вартою ОСОБА_6 змінився його сімейний стан, він підтримує родинні зв`язки лише з сестрою.

Суд вважає, що розмір застави не повинен бути непомірним тягарем і занадто великим, але одночасно цей розмір повинен забезпечити виконання зобов`язань підсудним. З урахуванням стану здоров`я підсудного, його сімейного і матеріального стану суд вважає, що в даному випадку можливо призначити заставу у мінімальному розмірі, передбаченому п. 3 ч. 4 ст. 154-1 КПК України, і встановити її у розмірі 4500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 76500 грн.
За умови внесення застави на підсудного відповідно до ст. 149-1 КПК України (1960 року) будуть покладені обов`язки: 1) з`являтися на виклик до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд; 2) не відлучатися із м. Суми без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 11 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (2012 року), ст.ст. 165 ч. 4, 154-1 ч. 4, 149-1 КПК України (1960 року), суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання захисника підсудного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосований до підсудного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання залишити незмінним.

Підсудний ОСОБА_6 або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) має право у будь-який момент внести заставу в розмірі 4500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

За умови внесення застави на підсудного ОСОБА_6 відповідно до ст. 149-1 КПК України (1960 року) будуть покладені обов`язки: 1) з`являтися на виклик до суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини завчасно повідомляти про це суд; 2) не відлучатися із м. Суми без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілими і свідками у цьому кримінальному провадженні. Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3