Ухвала
іменем україни

27 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

за касаційною скаргою прокурора Донецької області на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно перекваліфікував дії засудженого та, як наслідок, призначив необґрунтовано м`яке покарання, при цьому належним чином свого рішення не мотивував і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року вирок місцевого суду змінено, дії ОСОБА_5 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 258-3 на ч. 2 ст. 260 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він у період часу з 08 жовтня 2014 року по 19 березня 2015 року за власною ініціативою, діючи з метою участі в злочинній діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України шляхом безпосереднього керівництва не передбаченими законом збройними формуваннями зазначеної терористичної організації, на усну пропозицію її учасників, невстановлених органами досудового розслідування, вступив до так званої «військової частини «ЗДН № 00881» не передбачених законом збройних формувань терористичної організації «Донецька народна республіка», у складі яких у період часу з 08 жовтня 2014 року по 19 березня 2015 року брав участь у злочинній діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка», а саме: з листопада 2014 року по 15 березня 2015 року після проходження відповідної військової підготовки на території м. Волгограду Російської Федерації виконував функції оператора переносного зенітно-ракетного комплексу (ПЗРК), здійснюючи бойове чергування на території населеного пункту Комсомольське Старобешевського району Донецької області з листопада 2014 року по березень 2015 року, селища Лукове Тельманівського району Донецької області - лютий-березень 2015 року та прилеглої до них сільської місцевості, а також залучався у січні 2015 року до доставлення бойових припасів з населеного пункту Комсомольське Старобешевського району Донецької області до м. Дебальцеве Донецької області та до вивантаження бойових припасів з залізничних вагонів у м. Іловайську Донецької області в січні 2015 року.

Зазначені злочинні дії ОСОБА_5 були припинені співробітниками Управління Служби безпеки України в Донецькій області у зв`язку з його затриманням 19 березня 2015 року у м. Вугледарі Донецької області.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року дії ОСОБА_5 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 258-3 на ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбачених законом збройних формувань.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав скаргу, пояснення захисника із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.

Як убачається з матеріалів провадження, вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 не підписаний двома із трьох суддів зі складу колегії, що ставить під сумнів законність складу суду, який ухвалив це рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що й частина інших рішень, ухвалених у цьому провадженні, також не підписані всіма членами колегії.

За таких обставин вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 в порядку ст. 433 КПК України підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Оскільки апеляційний суд під час розгляду провадження в апеляційному порядку не звернув уваги на зазначене порушення, підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції належить розглянути провадження з неухильним дотриманням вимог КПК України та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргупрокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року та в порядку ст. 433 КПК України вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3