АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5432/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Подільського УГІ ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у межах 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн., щодо
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницький, громадянки України, не працюючої, заміжньої, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимій зі слів,
підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосовувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що підозрювана ОСОБА_8 незаконно перебуває в Ізоляторі тимчасового тримання, а висунута їй підозра, є необґрунтованою. Додає, що запобіжний захід застосований слідчим суддею є невиправдано занадто суворим, а застава непомірною.
Також адвокат зазначає про те, що розмір шкоди заявлений стороною обвинувачення визначений як 15 000 гривень, однак, це є припущенням, оскільки спростовується доказами, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання.
Далі захисник вказує, що підозрювана не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину свого чоловіка не визнає. Додає про існування підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або виключно застави в значно меншому розмірі.
Одночасно апелянт звертає увагу суду на те, що підозрювана ОСОБА_8 затримана за підозрою фактично у вчиненні злочину її чоловіком ОСОБА_11 , а тому такі дії сторони обвинувачення суперечать діючому КПК України.
У підсумку автор апеляційної скарги вказує на відсутність доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого злочину.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін,дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Подільського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0004444, відомості про яке 13.10.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

13.10.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України
13.10.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий Подільського УГІ ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , звернувся до Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2017 року задоволено та застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у межах 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Під час розгляду клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненніпідозрюваною ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваною інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_12 , протоколах огляду місця події, протоколі допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколі допиту потерпілої ОСОБА_12 , та інших матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність доказів підтверджуючих причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, є необгрунтованими, з урахуванням доданих слідчим до клопотання фактів на підтвердження наявності обґрунтованості підозри. Колегія суддів вважає такі факти достатніми на даному етапі для висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.
Твердження захисника про те, що підозрювана затримана за підозрою фактично у вчиненні злочину її чоловіком, слід визнати непереконливими на даному етапі кримінального провадження, з урахуванням даних, які містяться у клопотанні сторони обвинувачення та долучених до нього доказів на підтвердження його обґрунтованості. Підстав вважати дії сторони обвинувачення такими, що суперечать діючому КПК України, колегія суддів не вбачає.
Що стосується посилань адвоката на незаконне утримання підозрюваної в ізоляторі тимчасового тримання, то колегія суддів ставиться до них критично, з урахуванням повідомленої підозри ОСОБА_8 та застосованого щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та даних про особу підозрюваної ОСОБА_8 .

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час перегляду даного провадження апеляційним судом.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвоката на ті обставини, що підозрювану ніхто не допитував, оскільки приймаючи рішення слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.

Твердження сторони захисту про необгрунтованість ризику тиску підозрюваної на свідків, оскільки свідки є тією суспільною категорією, яка виключає тиск на них, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного КПК України. Крім того, твердження адвоката про те, що підозрювана не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки свою вину не визнає, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, вказує на протилежне, а саме наявність ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, з урахуванням даних про особу підозрюваної, яка офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, раніше судима за вчинення умисних злочинів проти власності.

Посилання захисника на те, що заявлений стороною обвинувачення розмір шкоди ґрунтується на припущеннях, слід визнати передчасними, оскільки дані обставини не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Крім того, на переконання колегія суддів, слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 слід визначити заставу у межах 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн., враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, ОСОБА_8 вирішить не зникати через побоювання втрати заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваної, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає, як і не вбачає наявність підстав для висновку про занадто суворий запобіжний захід, з урахуванням конкретних обставин справи.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви з яких прийняв відповідне рішення.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали, слід визнати непереконливими.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Подільського УГІ ГУНП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_10 , та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у межах 50 (п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 80 000 (вісімдесят) тис. грн., залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4