Провадження №: 1-кп/752/142/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006745 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уланів, Вінницької області, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.09.2012 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, та, ні підставі ст. 75 КК України, від покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

04.03.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.м.т. Літин, Вінницької області, громадянина України, з освітою середньою,не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинувачених за ч. 2 ст. 187 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ;

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілого ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В :
04.07.2016 року, приблизно о 00.10 год. ОСОБА_10 , перебуваючи в дворі будинку 103 по вул. Саксаганського в м. Києві, помітив раніше йому незнайомих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В ході вияснення стосунків, ОСОБА_10 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на ОСОБА_13 , в ході якого наніс останньому удари руками та ногами в область голови та тулуба, як наслідок заподіявши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та відкрито заволодів майном останнього, а саме гаманцем, вартістю 200 грн., якого витяг з кишені потерпілого, та 300 грн., які були в ньому, після чого втік.

Тобто, ОСОБА_10 суд визнає винним за ч. 1 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В свою чергу, ОСОБА_9 обвинувачується за ч.2 ст. 187 КК України. Згідно формулювання обвинувачення, 04.07.2016 року приблизно о 00:10 год. перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , зі своїми знайомим ОСОБА_10 побачили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які сиділи на лавці у дворі за вищевказаною адресою, в ході чого у них раптово виник злочинний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), для реалізації якого останні вступили в злочинну змову.

Реалізуючи свій спільний раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, узгоджено застосували фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме почали наносити удари ногами в область голови ОСОБА_13 від чого останній впав на землю біля лавки.

Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 протягом двох хвилин наносили удари ногами в область обличчя ОСОБА_13 . Після чого діючи узгоджено, ОСОБА_10 нагнувшись до ОСОБА_13 витягнув з його кишені гаманець коричневого кольору марки «WILD» вартістю 200 грн. 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 грн. 00 коп., а ОСОБА_9 в цей час продовжував наносити удари ногами в область голови ОСОБА_13 , з метою подавити волю останнього до опору та дати можливість ОСОБА_10 , безперешкодно заволодіти майном потерпілого, чим завдали ОСОБА_13 тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Реалізувавши злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали матеріальної шкоди потерпілому на суму 500 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_9 , як зазначено у обвинуваченні, своїми умисними діями, які виразились у скоєні нападу з метою заволодіння чужим майном (розбій), вчиненого із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

За результатами судового розгляду, суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_9 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
До висновку, про визнання винуватим та необхідність, згідно вимог ст. 337 КПК України, перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 з ч.2 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України, оскільки це покращує становище особи, та виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 суд прийшов з наступних підстав.
Так, обвинувачений ОСОБА_10 визнав себе винним. Пояснив, що вечором 04.07.2016 року він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у вечірній час вживали вино, а потім вирішили купити ще і направилися в магазин. Він разом з ОСОБА_17 ішли попереду, а ОСОБА_15 та ОСОБА_16 трохи позаду. В одному з дворів на вул. Саксаганського на лавці сиділи два хлопці та розмовляли. В цей час їх наздогнав ОСОБА_16 та сказав, що хлопці висловилися нецензурно у їх адресу. Вони повернулися. ОСОБА_18 перший наніс удар ОСОБА_19 , як потім з`ясувалося, і той впав, він також наніс удар. Жаврук ОСОБА_20 почав кричати, щоб припинили. ОСОБА_21 зробив спробу піднятися і наніс удари йому, він у відповідь, і ОСОБА_21 продовжив залишатися на землі. Він помітив у нього в кишені гаманець, витягнув його і кинувся тікати разом з іншими. Потім гаманець викинув, навіть не дивився що в ньому. Про те, що взяв гаманець, уже пізніше розповів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , вони про це не знали. ОСОБА_25 в бійці участі не брав, він лише бачив перші удари та пішов. Викрадаючи гаманець у потерпілого діяв самостійно, на свій розсуд без попередньої домовленості.

Обвинувачений ОСОБА_9 , винним себе не визнав та фактично підтвердив свідчення обвинуваченого ОСОБА_10 щодо обставин заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 . Пояснив, що коли вони з ОСОБА_26 ішли попереду, ОСОБА_27 підбіг і каже, що їх образили два невідомі хлопці і вони повернулися. З лавки піднявся, як потім з`ясувалося, ОСОБА_28 і йому удар в обличчя наніс ОСОБА_29 , від чого той присів, а потім від наступного удару впав. Хлопець який був з ОСОБА_30 почав заступатися, і ОСОБА_18 почав бійку з ним, і до них підключився ОСОБА_31 . Він участі у конфлікті не приймав, ударів нікому не наносив, чужого майна не брав та не було ніякої домовленості про заволодіння ним. Коли він пішов, його наздогнали ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_18 , проте нічого не говорили і через певний час їх усіх затримала поліція. Про наслідки бійки взнав уже в поліції і ОСОБА_32 сказав, що викрав гаманець у потерпілого. Винним себе не визнає, участі у нападі та заволодінні чужим майном не брав та з ОСОБА_26 з цього приводу в змові не перебував.

Потерпілий ОСОБА_13 надав суду показання, які по суті узгоджуються з показаннями ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . Пояснив, що разом з товаришами відпочивав у дворі. До них підійшли четверо незнайомих хлопців і запитали, хто тут щось казав. Потім один з них наніс йому удар в обличчя, але чи це хтось з обвинувачених, сказати не може. Пригадує, що коли він впав, удари йому наносив саме ОСОБА_36 , а чи бив ОСОБА_25 , якого бачив неподалік, сказати не може. Почув, як хтось забирає гаманець з кишені, думає, що це зробив ОСОБА_32 , оскільки саме він наносив йому удари. На досудовому слідстві міг давати не чіткі показання, оскільки був побитий. Претензій немає ні до кого, йому усе відшкодували. Не може стверджувати, що на них напали з метою заволодіти його майном.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що прогулювалися з ОСОБА_17 , ОСОБА_26 та ОСОБА_37 одному з дворів на лавці сиділи хлопці і в їх адресу висловилися нецензурно. Вони підійшли, щоб з`ясувати стосунки з приводу їх поведінки, почалися взаємні образи. Бачив, як ОСОБА_32 наносив удари одному з хлопців, усе відбулося дуже швидко і вони почали тікати. Він не бачив, чи когось бив ОСОБА_38 . Причиною бійки стало з`ясування відносин з приводу поведінки потерпілого та його товариша, які висловлювалися нецензурно в їх адресу. Краєм ока бачив, як ОСОБА_32 щось забирав з кишені потерпілого, а коли вони тікали, той показав гаманець і сказав, що забрав у потерпілого. ОСОБА_25 у потерпілого нічого не брав і не чув щоб була домовленість між ОСОБА_17 та ОСОБА_26 про заволодіння чужим майном. На даний час дає правдиві показання.

Свідок ОСОБА_15 дав аналогічні показання. Пояснив, що вони підійшли до двох хлопців, щоб з`ясувати, чому вони їх ображали. Бачив як ОСОБА_32 вдарив одного з хлопців, та витягнув у того гаманець з кишені. ОСОБА_25 нікого не бив і гаманця не забирав. Не чув, щоб була домовленість між ОСОБА_17 та ОСОБА_26 про заволодіння чужим майном і взагалі такої розмови перед бійкою не було.

Крім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_34 , показань обвинуваченого ОСОБА_39 , потерпілого та свідків, винність ОСОБА_34 додатково підтверджується рядом доказів, наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом.

Зокрема, як видно з протоколу впізнання, потерпілий, як і в ході судового розгляду, під час досудового розслідування, серед інших осіб впізнав ОСОБА_34 , як особу, яка заволоділа його майном, застосовуючи насильство.

Та обставина, що в результаті злочинних дій ОСОБА_34 потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, підтверджено висновком експерта № 1702, згідно якого, при судово-медичній експертизі ОСОБА_13 виявлено: синці на повіках очей, садна - на спинці носа в середній третині,задній поверхні правого ліктьового суглобу(три), - які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та перелом кісток носу, - які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Як видно з протоколу огляду місця події, на АДРЕСА_4 , в бетонному вазоні з квітами виявлено гаманець, та картонні і пластикові картки на ОСОБА_13 . В подальшому, як відображено у протоколі впізнання, потерпілий ОСОБА_13 серед інших, впізнав як свій, саме цей гаманець. По суті вищезазначені процесуальні документи є доказами, які узгоджуються та підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_10 з приводу обставин того, що після заволодіння чужим майном і втечі, він викинув гаманець.

Вищезазначені докази, суд вважає належними та допустимими, і такими, що узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують ту обставину, що обвинувачений вчинив саме кримінальне правопорушення, у вчиненні якого суд визнає його винуватим.

Тобто, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_32 по суті підтвердив обставини того, що заволодіваючи майном потерпілого, діяв самостійно, без попередньої домовленості з ОСОБА_9 . Його свідчення повністю підтверджені показаннями обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого та свідків, які також свідчили на користь того, що саме ОСОБА_32 діючи самостійно, на свій розсуд, заволодів майном потерпілого.

Стороною обвинувачення будь яких інших, достатніх та переконливих доказів, які би свідчили, що ОСОБА_32 , у встановленій судом обстановці, яка передувала події, та безпосередньо під час вчинення злочину, діяв узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи намір вчинити напад та заволодіти майном потерпілого, в розпорядження суду не надано, а ті, які були досліджені, не є доказами винності обвинуваченого у вчиненні розбою за попередньою змовою групою осіб, а тому суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_34 з ч.2 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України.

Більше того, аналіз вищезазначених доказів дає суду обґрунтовані підстави прийти до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 187 КК України. Оскільки, як уже відмічалося, стороною обвинувачення не було надано доказів його винності, а досліджені докази сторони обвинувачення, зокрема показання потерпілого та свідків, свідчили лише на його користь та підтвердили обставини того, що ОСОБА_9 не вчиняв розбійного нападу.

Наданий прокурором в розпорядження суду протокол впізнання від 04.07.2016 року, в якому зазначено, що потерпілий під час досудового розслідування серед інших впізнав ОСОБА_39 , як особу яка наносила йому удари, єдиний по суті доказ, яким сторона обвинувачення обґрунтовує винність ОСОБА_39 , суд до уваги не бере та відкидає, оскільки потерпілий в ході судового розгляду відмітив, що лише ОСОБА_32 наносив йому удари і заволодів його майном. Саме ці свідчення суд бере до уваги, і не може посилатися на протокол впізнання, враховуючи, що зміст і форма зазначеної процесуальної дії, визначеної ст. 228 КПК України, охоплює, наряду з іншим, необхідність попереднього опитування особи, тобто отримання від нього певних свідчень, а суд може посилатися та враховувати лише показання отримані ним безпосередньо.

Інші докази надані стороною обвинувачення, зокрема протоколи огляду місця події, не є доказами, які би підтверджували винність ОСОБА_35 .

Ураховуючи, що згідно вимог ст. 63 Конституції України, ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_9 за ч.2 ст. 187 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд визнає щире каяття, визнання вини, молодий вік, відшкодування шкоди потерпілому, що підтверджується розпискою потерпілого

Обставин що обтяжують покарання не встановлено.

Підсумовуючи результати судового розгляду, суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, ряд пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілого, щодо покарання обвинуваченому, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та приймає рішення, згідно ст. 75 КК України, про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 05.07.2016 року по 04.01.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 05.07.2016 року по 04.01.2017 року, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_3 в пред`явленному обвинуваченні за ч.2 ст. 187 КК України, визнати невинуватим та виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1