Номер провадження: 11-сс/785/1690/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2017 року, якою відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петровська Гута Лисянського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , начальника управління матеріально-технічного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в рамках кримінального провадження №0000101 від 26.08.2017 року, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ СУ військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_9 і до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартоюстроком на 60 (шістдесят) діб, а саме до 04.12.2017 року із визначенням застави у розмірі 750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1200000 грн.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, а саме у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди за попередньою змовою з іншою особою від ОСОБА_10 за не перешкоджання підприємницькій діяльності останнього щодо поставки продуктів харчування до виправних установ, за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, тому, маючи досвід роботи у правоохоронних органах, будучи обізнаним з методами проведення оперативно-розшукової діяльності, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя визначив необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя дійшов висновку, що надані органом досудового розслідування до клопотання докази, у своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, доводи прокурора, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, зазначив в ухвалі, що у виключних випадках, має право визначити розмір застави, який перевищує максимальну межу, передбачену за відповідний злочин, і визнав за доцільне визначити розмір застави у кількості 750 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. На її думку, слідчий суддя не врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а прокурор не довів наявність ризиків, наведених у зазначеній нормі закону; слідчий суддя лише перерахував докази на підтвердження обгрунтованості підозри, однак не звернув уваги на те, що серед наданих до клопотання доказів відсутня жодна посадова інструкція чи наказ про розподіл функціональних обов`язків, якими ОСОБА_8 було б уповноважено на погодження, укладання чи розірвання договорів поставки продуктів харчування до виправних установ; ні у клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не зазначено прізвища свідків, на яких міг би впливати підозрюваний. Крім того, необгрунтовано слідчий суддя розцінив як відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_8 той факт, що він не одружений, в той час як він має двох дітей, сина ОСОБА_11 , 1997 р.н., який є студентом ВУЗу і доньку, 1994 р.н., що перебуває на даний час у стані вагітності, а також батьків похилого віку, які потребують його допомоги; слідчим суддею не врахований майновий стан підозрюваного, який не мав іншого доходу, крім заробітної плати, відтак, застава у розмірі 1200000 грн. є непомірною для її підзахисного, особливо з огляду на те, що він має боргові зобов`язанні перед іншою особою. Відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України та кваліфікації злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , розмір застави повинен був визначатись від 32000 грн. до 128000 грн. Визначений слідчим суддею розмір застави, для його підзахисного, не є альтернативним запобіжним заходом.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 про задоволення її апеляційної скарги, прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписами п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали випливає, що слідчий суддя, зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , підтверджується: заявою та протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом затримання, протоколами обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження, чим спростовуються відповідні доводи апеляції.
Погоджуючись з висновками слідчого судді, щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд також враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обізнаний в тому, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також можливості незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

До того ж, обставини, передбачені ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлені.

Слідчий суддя дав належну оцінку даним, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу підозрюваного, та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи скоїти нове кримінальне правопорушення.

За вказаних вище обставин, доводи апеляції захисника про відсутність підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, твердження про можливість забезпечення належної поведінки підозрюваної шляхом обрання йому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі, не можуть бути прийняті колегією суддів, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Доводи апеляції адвоката про відсутність у клопотанні та тексті оскаржуваної ухвали належного обґрунтування визначення розміру застави підозрюваному у 1200000 грн не можуть бути прийняті колегією суддів. Адже і у клопотанні слідчого, і в ухвалі слідчого судді наведені підстави необхідності вважати вчинення одним із керівників Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України тяжкого корупційного злочину як виключного випадку, за якого застава у зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконання ним, покладених обов`язків, у зв`язку з чим застава йому призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Також не може погодитись колегія суддів із доводами апеляційної скарги щодо небгрунтованості підозри ОСОБА_8 через неприєднання до клопотання посадової інструкції чи наказу, який би уповноважував останнього на вирішення питання щодо укладання, зміни чи виконання договорів поставки продовольчих товарів для установ виконання покарань, оскільки стороною обвинувачення надано достатньо доказів для даної стадії досудового розслідування чинення тиску підозрюваними особами з використанням службового становища на ОСОБА_10 , вимагання та отримання від нього неправомірної вигоди.
Допущені ж слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону в ході розгляду клопотання, на які вказала у своїй апеляційній скарзі захисник, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.10.2017 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4