Справа № 159/812/18
Провадження № 1-кс/159/143/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: осіб, які звернулись із скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,
в с т а н о в и в:
Особи, які подали вищезазначену спільну скаргу, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 19.02.18 р. звернулись до суду із скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13.02.18 р. Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області повідомив про те, що заява про злочин, вчинений медиками м. Ковеля Волинської області у зговорі з правоохоронними органами проти їх життя від 22.01.18 р., що отримана першим заступником керівника Ковельської місцевої прокуратури 22.01.18 р. на особистому прийомі, 23.01.18 р. надіслана йому для розгляду в порядку КПК України. 25.01.18 р. перший заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури на особистому прийомі отримав також заяву скаргу з документами про продовження вчинення проти заявників злочину. Натомість, замість захисту конституційних прав заявниці, правоохоронці м. Ковеля Волинської області злочин приховують, умисно не виконують своїх функцій. Зазначено, що конституційні права заявниці порушуються більше 5 р.. Медики м. Ковеля Волинської області з юристами, медперсоналом незаконно звернулись до Ковельського міськрайсуду Волинської області з ціллю узаконення злочину щодо заявниць; присяжні судді, апарат суду за рахунок держави замість зупинення злочину проти них, так як у суді досліджено, що її незаконно замість надання меддопомоги у кайданках у супроводі поліції, відмовивши у повідомленні її матері, доставлено у м. Луцьк, психлікарня, знаючи неодноразове заключення працівників закладу про термінове надання їй допомоги уролога; знаючи про її хворобу епілепсію, те, що неодноразово її залишають у непритомному стані; матері віддають напівживу, чекають її смерті вдома з метою уникнення відповідальності. Суд відхилив доводи медиків про те, що вона несе загрозу їх життю. У судовому рішенні від 22.01.18 р., почувши від неї про вищевказані злочини, проігнорував захист її матері. Прокурор після озвучення злочинів проти її життя, не звернувся, згідно із своїми обов`язками, до внесення відомостей у ЄРДР і дослідження обставин. Просить зупинити злочини проти їх, надати допомогу уролога, згідно з відповідним правом; захистити права; не змушувати звертатись до медійних органів. Зазначає, що медики і правоохоронці поводять себе таким чином у зв`язку з тим, що ніколи не несли кримінальної відповідальності проти людяності, знаючи, що їх всі бояться і не хочуть з ними мати справ. Зазначено, що питання про обґрунтованість заяви про злочин вирішується у ході досудового розслідування після внесення відомостей у ЄРДР. Просять скаргу задовольнити, зобов`язати орган досудового розслідування, Ковельський ВП ГУ НП у Волинській області або прокуратуру внести до ЄРДР відомості про злочин проти заявниць по ненаданню меддопомоги; незаконному обмеженню волі (більше 6 год.); залишенню заявниці ОСОБА_3 у небезпеці (віддали матері у безпорадному стані).

У судовому засіданні 21.02.18 р. заявниці скаргу підтримали та просять скаргу задовольнити.

Заявниця ОСОБА_3 , зокрема, надала в суді пояснення, аналогічні доводам, викладеним у скарзі, зазначивши, що доводи скарги стосуються злочину проти її життя.

Заявниця ОСОБА_4 , зокрема, надала в суді пояснення, що доводи, викладені у скарзі стосуються злочину проти життя іншої заявниці, а в частині стосунку її життя злочин полягає у тому, що має місце вчинення описаних у скарзі дій щодо іншої заявниці, яка є її дочкою та догляд за якою як інвалідом 1 гр. вона здійснює.

Заслухавши пояснення заявниць, дослідивши матеріали скарги, висновку № 223 по факту звернення ОСОБА_3 , висновку № 307 по факту звернення гр. ОСОБА_3 , оглянувши у судовому засіданні матеріали, надані суду заявницею ОСОБА_3 21.02.18 р. для огляду (що у повному обсязі відразу ж повернуті їй на її прохання), приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Так, 22.01.18 р. обидві заявниці які вказали себе, відповідно, потерпілою та матір`ю потерпілої, подали до Ковельської місцевої прокуратури заяву, у якій зазначили, що на протязі 4 років, а востаннє 11.01.18 р. органами влади м. Ковеля, правоохоронними та лікувальними органами м. Ковеля і Ковельським МТМО порушуються їх права на належне лікування, чим вчиняється злочин проти життя заявниці - потерпілої. Остання зазначає, що її незаконно з Ковельського МТМО доставили у Луцьк до лікаря психіатра; що у провадженні суду є справа про її примусове психлікування; що судове засідання було проведено з грубим порушенням прав. Просили внести відомості у ЄРДР про злочин проти них, що полягає у ненаданні їй меддопомоги; обмеженні волі понад 6 год., залишення заявниці ОСОБА_3 у небезпеці.

Як слідує з копії листа Ковельської місцевої прокуратури Волинської області № 35р від 23.01.18 р., вищезазначене звернення заявниць було скеровано до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області.

Останнім таке звернення заявниць було отримано 25.01.18 р., стало предметом вивчення (матеріали висновку № 223).

26.01.18 р. обидві заявниці які вказали себе, відповідно, потерпілою та матір`ю потерпілої, також подали до Ковельської місцевої прокуратури заяву, у якій зазначили про неналежне надання меддопомоги заявниці ОСОБА_3 Ковельським МТМО.

Як слідує з копії листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 503/56/01 18 від 12.02.18 р., адресованого заявниці ОСОБА_3 , її звернення до Ковельської місцевої прокуратури, що надійшло йому від останньої 23.01.18 р., розглянуто, перевірено і встановлено відсутність будь - якого кримінального правопорушення.

Відповідно до копії заяви заявниці ОСОБА_3 від 07.02.18 р, адресованої Ковельському ВП ГУ НП у Волинській області, що отримане останнім тоді ж, заявниця просила повідомити, чи внесено відомості у ЄРДР за її заявою, що надійшла з прокуратури 23.01.18 р..

За змістом ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена, серед іншого, така бездіяльність слідчого, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Як слідує зі змісту ст. 304 КПК України, скарги на бездіяльність слідчого, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту вчинення бездіяльності. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Оскільки у матеріалах скарги, висновків, відсутні відомості про дату отримання заявницями повідомлення про результати розгляду їх звернення від 22.01.18 р., вважаю, що строк на подання розглядуваної скарги ними пропущено з поважних причин та він підлягає поновленню.

Як передбачено положеннями ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що заявниці, дійсно, 22.01.18 р. звернулись із заявою про злочин до Ковельської місцевої прокуратури. Остання 23.01.18 р. вказану вище заяву заявників направила до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області в порядку кримінально процесуального законодавства. 30.01.18 р. заявниці звернулись із заявою від 25.01.18 р. про злочин до Ковельської місцевої прокуратури. Остання вказану вище заяву заявників також направила до Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області в порядку кримінально процесуального законодавства.

Відомості про кримінальне правопорушення за заявою заявниць від 22.01.18 р., від 25.01.18 р. у ЄРДР ні прокурором, ні поліцією внесено не було.

Однак, як слідує з матеріалів висновків №№ 223, 307, Ковельським ВП ГУ НП у Волинській області було проведено відповідну перевірку і встановлено відсутність достатніх підстав для внесення відомостей за заявами заявниць до ЄРДР.

Частиною 2 ст. 214 КПК України визначено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відмова прокурора у внесенні відомостей про злочин до ЄРДР згідно ст. 303 КПК України може бути оскаржена до суду.
Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості, зокрема: за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст. 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

За змістом положень ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 год. після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генпрокуратурою України за погодженням з МВС України, СБ України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Слідчий, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

В силу ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями зобов`язати, зокрема, слідчого вчинити певну дію, якою буде припинено бездіяльність. За змістом ст. 307 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що права громадянина порушені, зокрема, слідчим, приймає рішення, що має зобов`язальний характер та передбачає виконання у виді конкретних дій чи припинення дій.

Однак, вважаю, що підстав для зобов`язання органу досудового розслідування, Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області, прокуратури до внесення повідомлення заявниць у їх заявах від 22.01.18 р., 25.01.18 р. про злочин до ЄРДР, немає.

Так, заявницями у заявах заявниць вказано про злочин проти їх життя, порушення права на лікування органами влади м. Ковеля, правоохоронними органами м. Ковеля та органами лікувальними Ковельської МТМО; суть же заяв пов`язана із незгодою заявниць із лікувальними заходами, що стосуються заявниці ОСОБА_3 ..

Враховуючи приписи ст. 2, ч. 1 ст. 11 КК України, відмічаю, що узаявах заявниць не вказано фактичних даних про вчинення особою (особами) суспільно - небезпечного діяння (діянь), що містить (- тять) ознаки складу (- ів) злочину (- ів), а наявність таких відомостей має бути критерієм внесення заяви про злочин до ЄРДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України, у ЄРДР, має бути внесено, зокрема, короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведений потерпілим, заявником чи які виявлені з іншого джерела.
Згідно з Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генпрокурора України від 17.08.12 р. № 69, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Заяви, що не містять ознак кримінального правопорушення, вносяться до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та розглядаються у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».
Системний аналіз вищевказаних положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації у ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин, є наявність у ній об`єктивних даних, що, дійсно, свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обов`язкові обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається з копії листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області № 503/56/01 18 від 12.02.18 р., адресованого заявниці ОСОБА_3 , її звернення до Ковельської місцевої прокуратури, що надійшло йому від останньої 23.01.18 р., розглянуто, перевірено і за результатами його розгляду була надана відповідь про те, що у зазначеній нею події відсутні ознаки кримінального правопорушення та відомості не були внесені до ЄРДР, що повністю узгоджується з нормами КПК України.

Заяви заявниць про вчинення, на їх думку, кримінальних правопорушень, за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, не містять передбачених чинним КПК України даних про вчинення кримінального правопорушення чи кримінальних правопорушень за викладених заявниками обставин. А заявниця ОСОБА_4 у судовому засіданні 21.02.18 р. пояснила про те, що обгрунтування скарги в частині злочину проти життя стосується іншої заявниці, а її в частині злочину проти її життя - у тій мірі, скільки це стосується життя заявниці її дочки.
З огляду на викладене, вивчивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що у задоволені скарги в порядку ст. 303 КПК України слід відмовити за її необґрунтованістю та безпідставністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214 ч. 5. 303 ч. 1, 306 ч. 3, 307 ч. 4 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1