В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001916 від 02.06.2017 року по обвинуваченню по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чинадієво, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянки України, мешканки: АДРЕСА_1 , маючій на утриманні одну неповнолітню дитину, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючій, раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи прийнятою на посаду продавця-касира продовольчих товарів на підставі трудового договору №1 з Фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 від 16.02.2015 яка, відповідно до п.1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.02.2015 року взяла на себе обов`язок щодо збереження ввірених їй матеріальних цінностей, діючи умисно, з метою збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, перебуваючи за місцем роботи - магазині «АВС 0-24» у АДРЕСА_2 , усвідомлюючи та знаючи, що ввірені їй матеріальні цінності - товари в обороті та грошові кошти від продажу цих товарів перебувають у її володінні і вона наділена правомочністю щодо розпорядження такими матеріальними цінностями, у період часу з 16.02.2015 по 22.10.2015, привласнила матеріальні цінності грошові кошти на загальну суму 10 163 гривен 30 копійок, у спосіб вилучення таких з каси магазину та витратила їх для задоволення особистих інтересів, що підтверджено Інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей від 21.10.2015 та Актом №1 від 20.10.2015 «Про результати інвентаризації наявних коштів» складеним відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене Постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004.

Вказаними діями ОСОБА_6 заподіяла шкоду охоронюваним законом інтересам ОСОБА_7 на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 191КК України, а саме привласнення чужого майна, яке було ввірено особі.

У підготовчому судовому засіданні сторонами заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення укладеної 30.11.2017 року між потерпілою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні №0001916, з одного боку, та обвинувачена у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України.

Згідно вказаної угоди про примирення ОСОБА_6 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні (ч.1 ст.191 КК України) та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст.191 КК України у виді штрафу 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

При визначенні міри покарання сторонами враховується обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , зокрема щире каяття у вчиненні злочину та часткове відшкодування завданої шкоди.

Крім того, сторони погодили, що обвинувачена ОСОБА_6 зобов`язується в строк до 18.02.2018 року відшкодувати потерпілим частину невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки потерпілого та обвинуваченої щодо укладення угоди.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю. Просить затвердити угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься відноситься до злочинів середньої тяжкості. Кримінальному правопорушенню надана правильна правова кваліфікація, за якою допускається укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст.469 КПК України.

Статтею 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбаченого статтею 191 привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам.

Судом з`ясовано, що злочин у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України та п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України є злочином середньої тяжкості в межах кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, оскільки вчинені особою, яка щодо потерпілого (ПП ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 ) була найманим працівником, згідно трудового договору від 16.02.2015 року, та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 16.02.2015 року і завдала школи виключно власності вказаних потерпілих.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Кримінальним правопорушенням заподіяно шкоду потерпілим приватним підприємцям ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 , які скористались своїм правом на примирення, умови укладеної угоди не суперечать моральним засадам суспільства, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.

Суд вважає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона укладена з додержанням порядку укладення угоди, укладена добровільно без будь-якого примусу, про що свідчать дані в судовому засіданні пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.1 ст.191 КК України, а тому укладена угода відповідає вимогам КПК України і може бути затверджена судом.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено. Витрати на залучення експерта - відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_6 - не обирався .

Керуючись ст.ст. 314, 368, 469, 370, 371, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 30.11.2017 року, укладену у кримінальному провадженні №0001916 між потерпілою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 (шістсот вісімдесят) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю

Речовий доказ: сд-диск з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1