Справа № 520/901/18
Провадження № 1-кс/520/270/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання голови правління ОСМД «Перлина» ОСОБА_4 про забезпечення позову у кримінальному провадженні №0002484, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
23.01.2018 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання заявника (цивільного позивача) про накладення арешту на майно.

Як вбачається з клопотання, наприкінці 2016 року, за результатами ревізії фінансово-господарської діяльності ОСМД «ПЕРЛИНА» Позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді голови правління ОСМД «ПЕРЛИНА», в період з 2003 по 2015 роки, зловживаючи своїм службовим становищем, привласнив 56006 грн., отримуючи вказані кошти в касі або перераховуючи їх на рахунки осіб, які не надавали ОСМД «ПЕРЛИНА» товарів (робіт, послуг). Таким чином, в своєму клопотанні заявник (цивільний позивач) заявляє, що Позивачу завдано матеріальних збитків на суму 56006 грн.

В судовому засіданні заявник клопотання підтримав у повному обсязі та просив слідчого суддю його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що підозра в рамках кримінального провадження не пред`явлена, не зібрані всі докази, на підставі чого просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання про арешт майна, заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 . Водночас, зазначаючи в клопотанні на вказаний факт, заявником до матеріалів клопотання не долучається жодного доказу, який би підтверджував наявність у ОСОБА_5 будь-якої правомочності щодо об`єкту нерухомості, з клопотанням про накладення арешту на який заявник звертається з клопотанням, а тому слідчий суддя позбавлений можливості перевірити викладені факти.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно наявних матеріалів клопотання, а також пояснень прокурора, наданих в судовому засіданні, ОСОБА_5 будь-якого процесуального статусу в рамках кримінального провадження не має, останнього, зокрема, про підозру не повідомлено.
Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням норм національного законодавства та практики ЄСПЛ, в цілях недопущення порушення права власності особи, беручи до уваги необґрунтованість клопотання заявника, зокрема не підтвердженість викладених у ньому обставин наявним матеріалам клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання заявника про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання голови правління ОСМД «Перлина» ОСОБА_4 про забезпечення позову у кримінальному провадженні №0002484, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1