Справа № 493/495/18
Провадження № 1-кп/493/79/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року
Балтський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Рівне , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, безпатійної, не військовозобов`язаної, раніше не судимої, проживаючої по АДРЕСА_1 ,
- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_5 влітку 2017 року, більш точної дати судовим слідством не встановлено, знайшла в парку в м. Чорноморськ, розташованому біля ДП Чорноморський морський торгівельний порт, гранату РГД-5, яку взяла собі, щоб носити для самооборони і носила з собою в своїй сумочці. 02 березня 2018 року , під час проведення поверхневого огляду, у обвинуваченої було виявлено та вилучено вказану гранату РГД-5, яку згідно акту № 94 від 02.03.2018 року знешкоджено, а осколки корпусу гранати РГД-5, грунт з воронки на місці вибуху, та грунт, вилучений на відстані 5 метрів від місця підриву направлено на судову криміналістичну експертизу, з висновку № 19-В/552-Х вбачається, що на наданих на експертизу металевих оскольках виявлені сліди бризантної вибухової речовини тротилу, а надані на експертизу осколки є осколками корпусу ручної осколкової гранати РГД-5.
Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме як придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
У даному кримінальному провадженні 19 березня 2018 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 за участю адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості підозрювана ОСОБА_5 повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; відшкодувати витрати на проведення судово-криміналістичної експертизи у розмірі 1716 грн.; у разі виявлення надати інформацію територіальному відділенню поліції про вчинення іншими особами кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді трьох років позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком один рік. При цьому, після вступу вироку, яким затверджується угода, в законну силу, ОСОБА_5 зобов`язується на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачена ОСОБА_5 під час кримінального провадження не подавала.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, що в силу вимог п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченою ОСОБА_5 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також те, що даним кримінальним правопорушенням (злочином) не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачена ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та угоди про визнання винуватості з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 1716 грн.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.
Ухвала слідчого судді про арешт речових доказів після набрання чинності вироком підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 березня 2018 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 березня 2018 року покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням стром один рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1716 грн.
Ухвалу слідчого судді від 05.03.2018 року про арешт речових доказів, після набрання вироком чинності, скасувати.
Речовий доказ, а саме: осколки корпусу гранати РГД-5, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Балтського ВП ГУНП України в Одеській області по квитанції № 000281 знищити після набрання вироком чинності, а диск із записом знешкодження вибухового пристрою, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченою, її захисником, законним представником виключно з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з наступних підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
С У Д Д Я