Справа № 214/4776/17
1-кп/214/693/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середню спеціальну освіту, заміжньої, непрацюючої, маючої на утриманні одну малолітню дитину сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 15 липня 2017 року, близько 17 години 40 хвилин, біля гаражів №№ 7 та НОМЕР_1 , розташованих поряд з будинком №20 на вул. Покровській в м. Кривому Розі, знайшла медичний шприц об`ємом 2,0 мл, частково заповнений рідиною, яка містила в собі особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», після чого помістила вказаний шприц у лівий карман своєї куртки та зберігаючи його при собі для особистого вживання, пішки попрямувала до себе додому, однак близько 18 години того ж дня біля будинку №20 по вул. Покровській в м. Кривому Розі була зупинена працівниками поліції, які в ході її огляду виявили та вилучили із лівої кишені одягнутої на неї куртки вказаний медичний шприц, заповнений рідиною масою 1,0905 г., яка згідно висновку експерта №2/8.6/809 від 15.08.2017 року містить наркотичний засіб «опій ацетильований», який віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0629 г.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачена повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушеннята підтвердила всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаялась, просила суд не карати її суворо, оскільки дуже жалкує з приводу вчиненого та зробила для себе належні висновки, а також просила суд застосувати до неї положення Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні одну малолітню дитину.

Окрім показань обвинуваченої, судом досліджені письмові документи, які задовільно її характеризують за місцем проживання, підтверджують відсутність у неї судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачена на цей час під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, а також відповідні документи, які підтверджують наявність у обвинуваченої однієї малолітньої дитини, відносно якої обвинувачена не позбавлена батьківських прав (т.1 а.с.17, 21, т.2 а.с.42-50).

Суд, ураховуючи думки учасників судового провадження, визнання обвинуваченою вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченої та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та впевнився у добровільності їх позиції, а також роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченої та письмових документів кримінального провадження, які характеризують її особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особисте ставлення обвинуваченої до вчиненого, особу обвинуваченої, яка за місцем свого проживання характеризується задовільно, раніше не судима, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, визнаються щире каяття останньої, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Отже, суд, ураховуючи всі викладені обставини, вважає, що обвинуваченій повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання.

Згідно до п. «в» ст. 1, ст. ст. 9, 10, 13 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII, який набрав законної сили, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді, а також за ініціативою обвинуваченого та його захисника.

Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Обвинувачена є особою, що вперше вчинила злочин, який згідно зі ст. 12 КК України не є особливо тяжким злочином, до набрання цим Законом чинності, має на утриманні одну малолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого не позбавлена батьківських прав, прокурор та обвинувачена просили суд застосувати до неї амністію, звільнивши її від покарання за вчинений злочин, а тому обвинувачена підлягає звільненню від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році».

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченої процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 866 грн. у рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення експертизи.

Речові докази носій відеоінформації, залишити в матеріалах кримінального провадження, медичний шприц об`ємом 2,0 мл, частково заповнений рідиною масою 0,4608 г, який зберігається в камері схову речових доказів Саксаганського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області, знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .