Справа № 461/1743/18
Провадження № 1-кс/461/1845/18
УХВАЛА
про арешт майна
26.03.2018 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
Старший слідчий в ОВС другого відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_4 за погодженням прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту.
Клопотання обґрунтовує тим, що що співробітники 1 головного відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБУ ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили розголошення службових відомостей, які містять державну таємницю, що спричинило тяжкі наслідки. Так, співробітник 3 відділу зазначеного головного відділу ОСОБА_6 , всупереч вимогам ст.445 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року №939, використовував для обробки секретної службової інформації машинні носії інформації, які не були обліковані в РСО, а саме, використовуючи в роботі власний, не зареєстрований ноутбук, переніс з ГМД, які обліковані за номерами цт в рамках перебуваючої в його провадженні контррозвідувальної справи, цілком таємну інформацію на незареєстрований флеш-накопичувач з логотипом «Goodram», що належить співробітнику 2 відділу 1 головного відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБУ ОСОБА_7 . В подальшому зазначений флеш-накопичувач, на якому містилися файли з цілком таємною інформацією, використовувався ними на різних не облікованих машинних носіях інформації, включаючи й незареєстрований ноутбук ОСОБА_7 , після чого був ними втрачений. Через деякий час вказаний флеш-накопичувач був знайдений цивільною особою, яка, не маючи допуску та доступу до державної таємниці, ознайомилась із вказаною цілком таємною інформацією, після чого передала зазначений флеш-накопичувач органам СБУ.
22 лютого 2018 року в рамках дослідчої перевірки даний флеш-накопичувач з логотипом «Goodram» оглянутий, про що складений документ №9/12-178 ЦТ (без додатку не таємно). За результатами огляду наявної інформації йому співробітниками Представництва ВБ у Львівській області УВБ СБУ присвоєний реєстр. №125 від 05.03.2018, ЦТ; Отримана в ході огляду інформація записана на оптичний диск DVD-R «Maximus», реєстр. №126 від 05.03.2018, ЦТ.
Згідно постанови слідчого у кримінальному провадженні від 21 березня 2018 року вказані предмети визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Слідчий клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому. Просить клопотання задоволити.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, якій належать вказані речі.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши слідчого, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
А згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частинами 1,2,3 та 6 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення , забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, зважаючи на те, що таке обмеження як накладення арешту на згадане майно є розумним та виправданим, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170,172, 173 КПК України,
у х в а л и в :
Клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Львівській області ОСОБА_3 - задоволити.
Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на зазначені у клопотанні предмети: флеш-накопичувач з логотипом «Goodram», реєстр.№125 від 05.03.2018, ЦТ; оптичний диск DVD-R «Maximus», реєстр.№126 від 05.03.2018, ЦТ.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в порядку, передбаченому ст.395 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1