В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2018 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000082 від 26 листопада 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , року народження, уродженця с. Комарин Кременецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді кочегара відділення медичного постачання медичної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 59, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, ст. 23, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, п. п. 4, 7, 191 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 року, 10 жовтня 2014 року, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно з відпустки до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась в АДРЕСА_2 та ухилився від несення обов`язків військової служби до 29 листопада 2017 року, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушення повністю визнав, пояснив, що дійсно, при обставинах, викладених в обвинувальному акті він вчинив дане кримінальне правопорушення. У скоєному розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини, провина обвинуваченого підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами.

* Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 27.03.2014 року (витягом з наказу), відповідно до якого старший солдат ОСОБА_4 призначений кочегаром відділення медичного постачання медичної роти;

* Актом проведення службового розслідування з приводу неприбуття до військової частини старшого солдата ОСОБА_4 , яким встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 10.10.2014 року не прибув до військової частини та станом на 15.10.2014 року не з`являвся;

* Наказом командира військової частини № НОМЕР_3 від 07.11.2014 року (витягом з наказу), відповідно до якого старшого солдата ОСОБА_4 , який 10 жовтня 2014 року самовільно залишив частину, увільнено від займаної посади;

* Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2317 від 10 жовтня 2016 року, відповідно до якого військовослужбовець ОСОБА_4 до Кременецького ОМВК в період з 19.08.2014 року по теперішній час не звертався.

Таким чином, проаналізувавши зазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 408 КК України, як не з`явлення вчасно з відпустки до розташування військової частини з метою ухилитися від проходження військової служби.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає повне визнання своєї провини та щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання судом не встановлено.

Відповідно до довідки Кременецької районної комунальної лікарні № 1038 від 19.12.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до службової характеристики обвинувачений ОСОБА_4 за час проходження служби показав себе не завжди дисциплінованим військовослужбовцем, службову діяльність організовує не планово, в роботі не завжди вміє виділити головну ланку, за характером спокійний.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, вимоги ч. 2 ст. 50 Кримінального Кодексу України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, враховує дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції інкримінованої ОСОБА_4 статті КК України та вважає, що перевиховання ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства та в даному конкретному випадку можливо застосувати норми статті 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім, та таким, що відповідає меті покарання.

Судові витрати відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1