11-кп/775/520/2017(м)
266/3399/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курахівка, м. Селідове, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 19.08.1987 року Маріїнським районним судом Донецької області за ст.ст. 141 ч.2, 140 ч.2, 44, 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді виправних робіт строком на 2 роки; 2) 05.04.1988 року Маріїнським районним судом Донецької області за ст.ст. 140 ч.3, 17, 81 ч.2, 42, 43 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 24.11.1990 року по відбуттю строку покарання; 3) 28.02.1991 року Селідовським міським судом Донецької області за ст. 140 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 05.10.1992 року умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців 27 днів; 4) 05.10.1993 року Маріїнським районним судом Донецької області за ст.ст. 140 ч.2 КК України (в ред.1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з конфіскацією майна, звільнився 10.01.1997 року по відбуттю строку покарання; 5) 03.11.1998 року Совєтським районним судом м. Макіївки Донецької області за ст. 140 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна, звільнився 03.09.2001 року по відбуттю строку покарання; 6) 25.04.2003 року Торезьким міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч.2, 395 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнився 18.06.2004 року умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 19 днів; 7) 01.02.2005 року Червоногвардійським районним судом м. Макіївки Донецької області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, звільнився 23.04.2008 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 18 днів; 8) 14.05.2010 року Маріїнським районним судом Донецької області за ст.186 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць; 9) 23.06.2010 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.263 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, звільнився 28.11.2011 року згідно постанови Селідовського міського суду Донецької області від 18.11.2011 року з заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи строком 1 рік 3 місяці 5 днів з утриманням в дохід держави 15% від заробітної плати; 10) 26.09.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст. 190 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 18 місяців; 11) 06.11.2013 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 190 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; 12) 04.09.2014 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 190 ч.3, 70 ч1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. Відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України приєднано покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.11.2013 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено до відбуття - 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 31.03.2016 року, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь держави витрати за залучення експерта для проведення судової експертизи у розмірі 395,48 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 15.06.2017 року приблизно о 11:00 годині ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, переслідуючи мету шляхом обману заволодіти чужим майном, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи біля водоймища, розташованого біля вул. Південна садівничого кооперативу «Маяк» в Приморському районі міста Маріуполя, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . та в ході бесіди під приводом привести останньому снасті для риболовлі, які знаходяться у його родича, заволодів велосипедом торгівельної марки «Winner» модель «Puma», вартість якого становить 1514,27 гривень, заподіявши малолітньому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця події зник, скориставшись викраденим на свій розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду першої інстанції та скоротити строк його покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності, судимості у встановленому порядку не погашені, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, постійного доходу не має, на обліку в лікувальних та профілактичних закладах міста Маріуполя не перебуває. Також враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, враховано обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітнього та рецидив злочину. На підставі наведених обставин суд першої інстанції призначив необхідне і достатнє покарання передбачене санкцією ч.2 ст. 190 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції обрано дуже сурове покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження.

Також колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання ніж передбачене санкцією інкримінованої статті, а саме на підставі ст.ст. 69, 75 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судове засідання проходило без його участі являються надуманими та безпідставними, оскільки з вироку суду та журналів судових засідань вбачається, що ОСОБА_6 був присутній в ході розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: