справа № 569/5977/17
провадження № 51-5042впс18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м. Київ
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого:ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянув в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження щодо вказаної особи з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Виходячи зі змісту клопотання, захисник просить вирішити в порядку частини третьої статті 34 КПК питання про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за частиною 3 статті 369 КК, із Рівненського міського суду Рівненської області до Приморського районного суду м. Одеси.
Захисник обґрунтовує клопотання тим, що обвинувачена, яка постійно проживає в м. Одесі, страждає на ряд хронічних тяжких хвороб, а тому необхідність подолання значної відстані до м. Рівного призведе до переривання лікувального процесу. Також, на думку захисника, розгляд справи в режимі відеоконференції не повною мірою забезпечить захист прав ОСОБА_6 .
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду клопотання. Звернень з приводу відкладення судового провадження до касаційного суду не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи наведені у клопотанні, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною першою статті 32 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Злочин, передбачений частиною 3 статті 369 КК, визнається закінченим з моменту доведення до службової особи пропозиції неправомірної вигоди або з моменту прийняття службовою особою хоча б частини такої вигоди .
Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000076 ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що вона 26 травня та 30 липня 2015 року, перебуваючи у м. Рівному, домовилась з ОСОБА_7 щодо надання останній неправомірної вигоди. У подальшому 15 вересня 2015 року ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_6 обумовлену неправомірну вигоду також у місті Рівному.
Таким чином, місцем вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , органом досудового слідства визначено м. Рівне, що відповідає територіальній юрисдикції Рівненського міського суду Рівненської області.
Стан здоров`я обвинуваченої, її похилий вік та інші обставини, наведені у клопотанні, на думку суду, не є винятковими в розумінні частини 1 статті 34 КПК.
Крім того, аналогічне за змістом клопотання захисника ОСОБА_8 було предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який ухвалою від 17 липня 2017 року відмовив у його задоволенні.
Таким чином підстав, передбачених частиною 1 статті 34 КПК, для направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів колегія суддів не встановила.
З огляду на викладене, суд, керуючись статтями 32, 34 КПК, пунктом 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої за частиною 3 статті 369 КК, з Рівненського міського суду Рівненської області до Приморського районного суду м. Одеси залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3