Справа № 462/4866/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/721/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 05 травня 2017 року відносно ОСОБА_7

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05.05.2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано не відбуте покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 12.11.2013 року та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання чотири роки один місяць позбавлення волі.

Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто із ОСОБА_7 на його користь 859,11 гривень матеріальної шкоди та 300 гривень моральної шкоди.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 в кінці квітня 2015 року, точна дата в ході досудового слідства не встановлена, діючи повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, розмістив оголошення на інтернет сайті «OLX» про здачу квартири в оренду у м. Львові, достовірно знаючи, що права розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 він не має. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення , під час телефонної розмови, увійшовши в довіру до ОСОБА_9 , який виявив бажання зняти вище вказану квартиру в оренду, переконав останнього здійснити передоплату грошових коштів в сумі 600 грн., що ОСОБА_9 26.04.2015 року і зробив, переказавши вище вказану суму на банківську картку «Приват Банку» № НОМЕР_1 . Після отримання даного грошового переказу ОСОБА_7 зняв зі своєї банківської картки грошові кошти та витратив їх на власні потреби, а взятті на себе зобов`язання перед ОСОБА_9 не виконав.
На даний вирок подав апеляційну скаргу заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 , який, не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків із врахуванням вироку Франківського районного суду м. Львова від 21.11.2013 року і вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03.07.2014 року ОСОБА_7 на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 12.11.2013 року.

Оскільки ОСОБА_7 звільнено від покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м.Львова від 12.11.2013 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», то таке покарання не могло бути враховано при призначенні покарання за вироком Франківського районного суду м.Львова від 05.05.2017 року в порядку ст.71 КК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а тому учасники провадження позбавленні права оспорювати фактичні обставини кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.
Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України, призначено з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення особи обвинуваченого ОСОБА_7 ..
Разом з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 03.07.2014 року ОСОБА_7 на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 12.11.2013 року, і таке не могло бути враховано при призначенні покарання в оскаржуваному вироку суду від 05.05.2017 року в порядку ст.71 КК України.

А тому оскаржуваний вирок суду підлягає зміні в частині призначеного остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Істотних порушень, які б тягнули за собою безумовне скасування вироку суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 408, 419, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 05 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку покликання на ч.1 ст.71 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка утримується під вартою - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:
Судді: