Справа №333/5014/17
Провадження №1-кс/333/1044/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003463 від 24.08.2017 року та додані до нього матеріали, -
ВСТАНОВИВ:
29.08.2017 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотан ням про арешт майна. Клопотання обґрунтоване тим, що 24.08.2017 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 про те, що невідома особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , проникла на територію дачі, звідки таємно викрала вироби з металу, чим спричинила останньому матеріальну шкоду. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у період часу з 08:00 год. 23.08.2017 року по 22:00 год. 23.08.2017 року невідомі особи, проникли на територію дачної ділянки АДРЕСА_2 та викрали вироби з металу. Вказані вироби з металу було знайдено на пункті прийому металобрухту по АДРЕСА_1 . Викрадений металобрухт був перевезений на автомобілі марки «ГАЗ 3302 СПГ», вантажному хлібному фургоні, синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_5 пояснив, що коли знаходився біля ринку Олександрівського в Комунарському районі м. Запоріжжя, до нього підійшли двоє незнайомих чоловіків, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та запропонували перевезти вантаж, він погодився. Так, 23.08.2017 року на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_7 , вони домовились про перевезення металу з лісопосадки в районі вул.. Дослідної станції в м. Запоріжжя. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 загрузили металобрухт до автомобіля марки «ГАЗ 3302 СПГ» та направились до пункту прийому металобрухту по АДРЕСА_1 .

Допитаний ОСОБА_8 пояснив, що 23.08.2017 року він приїхав до міста Запоріжжя до знайомого, який проживає по вул.. Дослідна станція. Він побачив купу металобрухту, до якої продовжував зносити ще метал його знайомий ОСОБА_7 . ОСОБА_8 запитав, звідки в нього цей метал, на що ОСОБА_7 пояснив, що викрав його і що зараз приїде його знайомий на автомобілі «Газель». Через 30 хвилин під`їхав автомобіль «Газель» з кабіною синього кольору та будкою сірого кольору і вони почали погружати виробами з металу, після чого всі разом поїли на пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_1 . За вироби з металу отримали 800 гривень.

Слідчий ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала своє клопотання з підстав, викладених у ньому.

ОСОБА_5 , до зали судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З цих підстав суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання слідчого за відсутності осіб, у володінні яких знаходиться майно.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна має бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України. Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Цей перелік є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає. Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Частиною 1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Судом встановлено, що 24.08.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 0003463). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, рапорт оперативного чергового Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 24.08.2017 року, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 24.08.2017 року, протоколи огляду місця подій від 28.08.2017 року, протокол допиту потерпілого від 24.08.2017 року, протокол допиту свідка ОСОБА_9 , копію технічного паспорту на автомобіль «ГАЗ 3302 СПГ», синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Слідчий при обґрунтуванні необхідності накладення арешту на автомобіль посилається на пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , однак, до матеріалів клопотання не долучено протоколи допиту вказаних осіб.

Відповідно до ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Клопотання слідчого не містить формулювання підстав і мети арешту майна. Тобто, не вбачається, що предмет арешту є речовим доказом або об`єктом кримінально караних дій, або майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації. Крім того, не було наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено. Разом з тим, не обґрунтовано, які перешкоди чинить власник зазначеного автомобіля, що призводить до неможливості досягнення завдань досудового розслідування. Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження. Керуючись, ст.ст. 167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1