справа № 208/23/16-к
провадження № 1-кп/208/522/17
УХВАЛА
28 листопада 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 .

Розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 по обвинувальному акті , що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури за обвинуваченням ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України..

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам ст.. 291 УПК України.

В обґрунтування вказаного клопотання захисником з посиланням на ч. 4 ст. 110, ст.. 294, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, ст.. 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» , Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, зазначено наступне.

Із змісту обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , затвердженого 29.12.2015р., виявлено не конкретність формулювання обвинувачення та дублювання повідомлення про підозру, що, з огляду на правову позицію ВСУ, висловлену в постанові від 24.11.2016р. у справі №5-328кс1б є неприпустимим.

Направлений обвинувальний акт не містить у собі сформульованого ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, а наводить лише фактичні обставини, які були встановлені під час досудового розслідування та їх правову кваліфікацію.

За вказаних обставин обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не може бути призначеним до розгляду, оскільки неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст.22 КПК України).

Крім того, відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує право особи на захист, передбачене ст.20 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 25.07.2000р. у справі «Маттоціа проти Італії» та від 19.12.1989р. у справі «Камасінські проти Австрії» наголошував, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні обставини пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, достовірної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого суду.

Поряд з вказаним заслуговує на увагу те, що в анкетних даних ОСОБА_5 зазначено, що в силу ст.89 КК України він не судимий.

В матеріалах кримінального провадження мається довідка (а.с.20) про відсутність у ОСОБА_5 судимості.

За вказаних обставин, зазначення в анкетних даних ОСОБА_5 відомостей про неіснуючі обставини, які не потягли за собою юридичних наслідків у вигляді судимості, є безпідставним.

Окрім того, згідно ч. 1 ст.291 КПК України обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Тобто, за правилом цієї норми, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, або безпосередньо прокурором, за умови, що він не погоджується з обвинувальним актом, складеним слідчим.

Згідно обвинувального акту досудове розслідування здійснювалось слідчим Дніпродзержинського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_6 .

З Реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається, що слідчим складався обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 .

Доповнюючи клопотання , захисник обвинуваченого зазначив, що в обвинувальному акті не вказано жодного нормативно-правового акту, який порушив обвинувачений внаслідок чого було ним скоєно інкримінований йому злочин, не розкрито обьективну та субьективну сторону злочину, не зазначено як виявлені у ОСОБА_5 наркотичні засоби відносяться до протиправних дій в яких він обвинувачується, чи це ті наркотичні засоби у придбанні, чи в зберіганні яких обвинувачується ОСОБА_5 , такі дії як виявленні та вилучення не охоплюються обьективною стороною злочину, передбаченого ст.. 309 КК України, не зазначені деталі вчинення інкримінованого злочину. Не зміни до КПК України, ні поліцейська реформа не заважали слідчому ОСОБА_6 скласти обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримує заявлене клопотання захисника ОСОБА_4 .

Прокурором зазначено, що не вбачається підстав для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки на думку прокурора твердження сторони захисту є хибними з наступних підстав.

Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту, суд може повернути прокуророві обвинувальний акт за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , при його складанні вимоги процесуального закону були дотримані, зокрема у такому зазначені фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення у тому обсязі, в якому прокурор вважає їх встановленими, та правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення за відповідною статтею, частиною статті закону України про кримінальну відповідальність, з викладенням її диспозиції. Конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення, час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, наведено в обвинувальному акті достатньо та зрозуміло, що є важливим і суттєвим не тільки для аргументації висновків слідчого, реалізації права особи на захист, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді. Фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а отже і зрозумілість обвинувачення ОСОБА_5 не викликає сумнівів. В обвинувальному акті наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, а тому даний обвинувальний акт відповідає і узгоджується з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Не встановлення стороною обвинувачення у межах досудового розслідування певних обставин, може мати значення для оцінки обґрунтованості та доведеності цього обвинувачення, втім не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору в порядку п. З ч. З ст. 314 КПК України.

Не можна погодитись і з посиланням захисника обвинуваченого на те, що недостатня деталізація обвинувачення тягне необхідність збирання судом доказів на його підтвердження, зважаючи на те, що такі дії суду прямо суперечать засадам змагальності кримінального процесу та вимогам ч. 1 ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який був складений та затверджений прокурором 29.12.2015, містить відомості, передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Про офіційне доведення до відома стороні захисту про фактичні та юридичні підстави пред`явленого відповідно до обвинувального акту обвинувачення свідчить розписка ОСОБА_5 та його захисника про отримання ними копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що також спростовує твердження захисника про порушення права обвинуваченого на захист.

Серед підстав для повернення судом прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 захисник обвинуваченого у клопотанні окремо виділила безпідставність вказівки в анкетних даних обвинуваченого на наявність судимості останнього, погашеної у порядку ст. 89 КК України.

Дійсно, в анкетних даних обвинуваченого, що містяться в обвинувальному акті, зазначено, що останній не судимий в силу ст. 89 КК України. Вказане пояснюються тим, що долучена під час досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження довідка про наявність судимості містила відомості щодо притягнення 31.07.2012 ОСОБА_5 в рамках розслідування кримінальної справи №44121096 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та не містила даних стосовно прийнятого судом рішення за результатами розгляду зазначеної кримінальної справи. Ухвала Заводського районного суду м.Дніпродзержинська про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України була долучена до матеріалів кримінального провадження за клопотанням захисника обвинуваченого вже під час судового розгляду провадження.

При цьому, вказівка в анкетних даних обвинуваченого на наявність судимості останнього, погашеної у порядку ст. 89 КК України, не вплинула на остаточну правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 , у зв`язку з чим виправлення зазначеного несуттєвого недоліку обвинувального акту можливе шляхом встановлення під час судового розгляду кримінального провадження анкетних даних обвинуваченого без прийняття судом рішення про повернення акту прокурору.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Виходячи з аналізу тексту зазначеної норми кримінального процесуального кодексу вбачається, що можливість самостійного складення прокурором обвинувального акту у випадку незгоди з актом, складеним слідчим, вживається у реченні з прислівником «зокрема».

За своїм значенням прислівник «зокрема» вживається для «підкреслення, вирізнення чого-небудь з-поміж однотипного». Таким чином, вищеназвана будова речення свідчить про вказівку законодавця на можливість самостійного складання прокурором обвинувального акту, окремо виділяючи та підкреслюючи можливість випадку складання такого акту прокурором у випадку незгоди зі складеним слідчим обвинувальним актом. При цьому, положеннями ст. 36 КПК України, яка, серед іншого, визначає повноваження прокурора під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням (п. 13 ч. 2 ст. 36 КПК), передбачене право прокурора, у тому числі, на самостійне складання обвинувального акту без будь-яких застережень, що у сукупності спростовує твердження захисника обвинуваченого про порушення під час складання та затвердження прокурором обвинувального акту вимог ч. 1 ст. 291 КПК України.

Вислухавши заявлене клопотання, думку прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого, розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування повинні бути складені відповідно до вимог статті 291 КПК України, і містити всі передбачені реквізити зазначеної статті.

Також, відповідно до частини третьої листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291,292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки. Інших підстав для повернення обвинувального акту, чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.

Обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні затверджений прокурором, відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в тому обсязі, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання захисника у клопотанні на неконкретність формулювання обвинувачення та дублювання повідомлення про підозру, відсутність сформульованого обвинувачення , не відображення обьективної та субьективної сторони злочину, на не розкриття деталей вчинення інкримінованого злочину, порушення принципу змагальності, порушення права на захист, фактично зводяться до оцінки доказів у справі, що є неможливим без їх дослідження в судовому засіданні, оскільки, прийняття судом обґрунтованого рішення допускається лише на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст..94 КПК України, яка надає право суду оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На зазначеній стадії судового провадження обставини справи не досліджуються, оцінка доказів не проводиться, інші документи, окрім обвинувального акту до початку судового розгляду у суду відсутні.

Зазначені захисником обвинуваченого обставини не є підставами для повернення прокурору обвинувального акту.

Керуючись ст.. ст..291,314 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000272 від 26.11. 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам 291 статті КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1