Справа № 166/495/17 Провадження №11-кп/773/468/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представників потерпілого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 червня 2017 року,
встановив:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази: стальний дріт марки С-3 та С-4 загальною вагою 353,22 кг., два відрізки стального дроту повернуто володільцеві - Станційно-лінійній дільниці №2 РЦТ №112 Волинської філії ПАТ «Укртелекому»; чоловічу куртку та сокиру повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він у період часу з 12:00 год. 02 березня 2017 року по 16:20 год. 03 березня 2017 року, переслідуючи корисливу зацікавленість та умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що його дії непомічені, шляхом пошкодження повітряної лінії зв`язку Станційно-лінійної дільниці №2 РЦТ №112 Волинської філії, що проходить між с. Датинь та с. Дошно Ратнівського району Волинської області, таємно викрав з вказаної лінії зв`язку дріт марки С-3, загальною вагою 37,8 кг. вартістю 5 грн. за 1 кг. на загальну суму 189 грн., та дріт марки С-4, вагою 315,42 кг. вартістю 5 грн. за 1 кг. на загальну суму 1577 грн. 10 коп., чим заподіяв Волинській філії ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 1766 грн. 10 коп.
У поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону. Зазначає, що покарання, яке призначено ОСОБА_7 не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Вказує також, що судом при вирішенні цивільного позову потерпілого не дотримано вимог ч.4 ст.374 КПК України, оскільки в резолютивній частині не зазначено рішення суду про цивільний позов. З огляду на це просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу, в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., та вирішити питання щодо цивільного позову ПАТ «Укртелеком», задовольнивши його на суму 6785 грн. 58 коп.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка підтримала апеляцію в повному обсязі, представників потерпілого, які вважають апеляцію підставною, обвинуваченого, який заперечив проти її задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки) та кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 КК України є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За положеннями ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, який за кваліфікацією злочинів по ступеню тяжкості відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання, місцевий суд відніс активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З достатньою повнотою судом взято до уваги характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, його сімейний та матеріальний стан, стан його здоров`я, а також розмір завданих злочином матеріальних збитків. Враховано було і те, що він є особою пенсійного віку.

Саме по собі невідшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 до ухвалення вироку судом матеріальних збитків, як про це вказує прокурор в апеляційній скарзі, не є тією обставиною, яка давала б апеляційному суду законні підстави для скасування вироку та призначення більш суворого покарання.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину стали підставою для призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., яке є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що фактично відповідає тяжкості вчиненого злочину.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, апеляційним судом встановлено не було.

ОСОБА_7 дав згоду на застосування до нього положень Закону України "Про амністію у 2016 році".
Суд встановив, що ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, вчинив злочин середньої тяжкості, а тому його слід звільнити від покарання на підставі пункту "ґ" ст.1 вказаного Закону.
Водночас, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом не в повній мірі було дотримано вимог закону щодо вирішення питання по заявленому ПАТ «Укртелеком» цивільному позову.

Так, відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Окрім того, згідно з вимогами п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивні частині вироку зазначається втому числі і рішення про цивільний позов.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини вироку суду, суд першої інстанції розглянув цивільний позов з дотримання вимог кримінального та цивільного законодавства, однак не вказав про це рішення в резолютивній частині вироку, як це передбачено п.2 ч.4 ст.374 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу прокурора, і при цьому вносить в резолютивну частину вироку суду відповідне рішення щодо цивільного позову потерпілої особи.
З цих підстав вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 червня 2017 року підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 30 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної школи, завданої злочином задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 6785 (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять) грн. 58 коп. майнової шкоди.

Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у виді штрафу призначеного за цим вироком на підставі "ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
В решті вирок суду в даному провадженні залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.
Головуючий
Судді