АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Номер провадження: № 11-кп/791/938/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання
судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 23.11.2006 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що суд безпідставно не врахував, що він за весь час перебування в Державній установі «Херсонська виправна колонія № 61 міжобласна спеціалізована туберкульозна лікарня» не працював, оскільки зазначена установа являється лікарнею де не має можливості працевлаштуватися.

Суд не в повній мірі врахував , що він є інвалідом , має двох малолітніх дітей , у сім`ї виховується дитина дружини від попереднього шлюбу

Вказує, що за період відбування покарання він до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи притягувався , але на момент розгляду судового провадження всі стягнення погашені, має 4 заохочення.

Зазначає, що у скоєнні злочину розкаюється, більшу частину покарання відбув і до кінця відбуття покарання залишилось лише 8 місяців.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апелянта, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд, проаналізувавши відомості про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, дані про особу засудженого в цілому, дійшов вірного висновку, що матеріали провадження в своїй сукупності не свідчать, що він став на шлях виправлення.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області 23.11.2006 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК України та відбуває призначене йому покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 05.07.2006 року, кінець строку 28.01.2018 року.

На день подачі клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений фактично відбув більше ? частини призначеного покарання.

За період відбування покарання з 2006 по 2017 рік до нього 4 раза застосовано заходи заохочення та накладено 19 стягнень, які на час розгляду клопотання судом першої інстанції погашені у встановленому законом порядку.

Установою виконання покарань ОСОБА_7 характеризується негативно, зазначено, що під час відбування покарання у попередніх місцях позбавлення волі він допустив 7 порушень режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.

До Херсонської ВК № 61 прибув з СІЗО м. Дніпропетровська 28.02.2007 року. Допустив 12 порушень режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, заохочувався 4 рази. За характером самокритичний, потайний, до себе не завжди вимогливий. У відношенні до представників адміністрації тактовний. Участі у програмах диференційованого виховного впливу та самодіяльних організаціях не приймає. Скоєний злочин не визнає. Міру призначеного судом покарання вважає суворою.

Наведене свідчить, що поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання не можна вважати сумлінною.

Вбачається, що у листопаді 2014 року установою виконання покарання було відмовлено у поданні до суду клопотання про застосування більш м`якого покарання до засудженого ОСОБА_7 , а у листопаді 2015 року про умовно-дострокове звільнення останнього, як такому, що не довів своє виправлення.

Враховуючи дані про поведінку засудженого за час відбування покарання та дані про особу засудженого в цілому , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про неможливість досягнення мети покарання при застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до іншої оцінки засудженим обставин, встановлених судом та висновків суду.

Твердження апелянта про те, що суд не в повній мірі дослідив відомості про його поведінку за час відбування покарання є безпідставними.

Відбуття певної частини призначеного покарання та наявність заохочень, самі по собі не можуть бути визнані підставою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Не можна визнати підставою для такого звільнення і наявність у засудженого двох малолітніх дітей, оскільки вирішальним при розгляді питання про умовно- дострокове звільнення є саме виправлення засудженого, проте колегія суддів приходить до висновку що ОСОБА_7 за час відбування покарання не довів, що він став на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

При перевірці матеріалів провадження колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Копія вірна, ухвала набирає законної сили 05.12.2017 року

Суддя: ОСОБА_2