ВИРОК
Іменем України
21.12.2017 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 24.08.2017 близько 02 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Сахарова, 2 у м. Львові, переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, відкрито викрав сумку чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_6 , в якій знаходились наступні речі: мобільний телефон марки «Prestigio MultiPhone PAP 5044 DUO» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, виданого на ім`я потерпілого, в`язка ключів, дві банківські картки та грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень, чим заподіяв останньому матеріальну шкодиу на загальну суму 1 550 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) гривень. Відтак, обвинувачений вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторонами кримінального провадження надано угоду про визнання винуватості від 30.11.2017, укладену між прокурором Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0002799 від 24.08.2017, з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 з іншої сторони, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладену в приміщенні Львівської місцевої прокуратури №3 за адресою: м. Львів вул. Г.Чупринки, 85, за умовами якої сторони погодились на повне визнання винуватості ОСОБА_4 та призначення йому покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Разом з тим, прокурором подано заяву потерпілого ОСОБА_6 від 30.11.2017, якою останнім надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
Прокуророр в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та пояснив, що розуміє наслідки укладення угоди відповідно до ст. 473, 474 КПК України і усвідомлює, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди повністю залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди. Також розуміє наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Захисник в судовому засіданні підтримав затвердження угоди про визнання винуватості.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, оскільки відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 відноситься до злочинів середньої тяжкості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою. Водночас потерпілим ОСОБА_6 прокурору письмовою заявою від 30.11.2017 надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості. При цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Разом з тим, суд встановив, що вид покарання, визначений в угоді, передбачений санкцією статті, за якою кваліфіковне кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 . Також суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та особу обвинуваченого, котрий в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, критично ставиться до вчиненого ним кримінального правопорушення, згідно з довідкою Новояворівською районної лікарні №1 від 17.11.2017 №212 перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Між тим, відповідно до змісту висновку судово-психіатричного експерта КЗ ЛОР ЛОКПЛ № 571 від 29.11.2017 обвинувачений ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє розлад особистості та поведінки внаслідок раннього органічного ураження головного мозку, з легко вираженим психоорганічним синдромом, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом може правильно сприймати обставини по справі, надавати покази по них, в період інкримінованих дій також хронічним психічним розладом чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.
З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.11.2017, укладену між прокурором Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1