Провадження № 11-кп/795/412/2018 Доповідач ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.185 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2018 рокум. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0008262 від 23 жовтня 2017 року за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, поставив питання про зміну вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просив вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до статті 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність. При звільненні обвинуваченого від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, всупереч вимогам частини 1 статті 76 КК України, суд не поклав на ОСОБА_6 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом першої інстанції, встановлено, що 18 жовтня 2017 року близько 06 год. 34 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні Національної лотереї «Золотий Кубок» по вулиці Мстиславській, будинок 25 у місті Чернігові, шляхом вільного доступу з ігрової зали таємно викрав ноутбук марки Hewlett-Packard моделі «Compaq» вартістю 1320 грн., що належить ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, думку обвинуваченого, котрий не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, місцевий суд обґрунтував дослідженими під час судового слідства доказами в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, котрим суд дав оцінку, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), кваліфіковані місцевим судом за частиною 1 статті 185 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

За змістом статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання, а саме, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування шкоди, а також відсутність обставин які обтяжують покарання.

Місцевим судом вмотивована можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, відповідно до статті 75 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, доводи прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016), у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зазначені в частині 2 статті 76 КК України обов`язки, суд може покласти на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, додатково.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд першої інстанції поклав на обвинуваченого ОСОБА_6 лише обов`язок, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та безпідставно не поклав на обвинуваченого обов`язок, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 76 КК України, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Зі змісту частини 1 статті 421 КПК України вбачається, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасований у зв`язку, у тому числі, з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на наведене, вирок суду першої інстанції, в частині покладення обов`язків на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 414, 420, 421, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року, задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 , в частині покладення обов`язків на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 1 статті 185 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі статті 75 КК України, вважати ОСОБА_6 звільненим від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4