Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/814/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/164/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.194 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 квітня 2018 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_1 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Владівка, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.04.2009 Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. 246 КК України, засуджений до обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік 6 місяців;

- 13.10.2010 Чернігівським районним судом Запорізької області зач. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, засуджений до позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком від 28.04.2009 і визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 27.12.2013 Чернігівським районним судом Запорізької області за ст. 395 КК України, засуджений до арешту на строк 1 місяць,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, та покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає; утримуватись від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженню, -
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За матеріалами провадження ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 1 січня 2018 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Центральної в с. Хмельницькому, Чернігівського району, Запорізької області з боку с. Владівки в напрямку с. Балашівки, зі швидкістю не менше 62,1 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті.

В салоні його автомобіля, на передньому пасажирському сидінні, знаходився пасажир ОСОБА_8 .

Під час руху, в районі будинку АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_6 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, долаючи закруглення проїзної частини вліво, перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вправо, внаслідок чого виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на придорожнє дерево.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 2.1а), 2.9 а), 10.1, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких:
- п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
- п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;
- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
- п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
- п. 12.9. «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7»
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з висновками судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 9-23 від 11.01.2018, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 21093» ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер в КУ «Токмацька ЦРЛ» 02.01.2018.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
1 січня 2018 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
24.01.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відмовляючи у задоволені клопотання слідчого та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, особу підозрюваного, який раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, проживає разом з цивільною дружиною, на утриманні знаходиться літня бабуся (90 років) та прийшов до висновку про відсутність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не надано оцінки доводам сторони обвинувачення, а саме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, з позбавленням права керування транспортним засобом строком до 3 років, смерть потерпілого, наявності у підозрюваного судимостей.

Вважає, що застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, вважала, що наявні ризики у кримінальному провадженні, яких можливо запобігти лише шляхом застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також вважала, що слідчий суддя залишив по за увагою, що ОСОБА_6 раніше вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, разом з тим пояснила, що доказів на підтвердження того, що підозрюваний порушив умови вже застосованого у відношенні нього запобіжного заходу, вчинив нове кримінальне правопорушення у сторони обвинувачення не має, заслухавши підозрюваного ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, ухвалу просив залишити без змін, пояснив, що жодних порушень домашнього арешту він не допускав, слідство вже завершено, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження із застосуванням з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані вст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Слідчим суддею при вирішенні питання про вид запобіжного заходу, який необхідно застосувати до підозрюваного, у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України взято до уваги відомості про особу, а саме наявність постійного місця реєстрації та проживання, перебування у фактичних шлюбних відносинах, наявності на утриманні літньої бабусі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування відносно особи запобіжного заходу, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судових засідань з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене судова колегія вважає, що заявлений ризик переховування є дійсно мінімальним.

Також судова колегія враховує і те, що прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не наведено фактів порушення ОСОБА_6 умов застосованого у відношенні нього запобіжного заходу.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора щодо наявності обставин для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження також.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи і доводи прокурора, зазначені в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2018 року, якою стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.
Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4