Справа № 724/1121/17
Провадження № 1-кп/724/96/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2017 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої: ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, пенсіонера, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
06.06.2017 року, біля 19 год. в с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, а саме на пасовищі в урочищі «Сади», ОСОБА_4 , житель с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, маючи умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, з приводу використання земельної ділянки, вчинив конфлікт з ОСОБА_5 , жителькою с. Рукшин Хотинського району. У ході даного конфлікту, за вищевказаними обставинами ОСОБА_4 , з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, наніс два удари дерев`яною палицею в ділянку грудної клітки ОСОБА_5 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді чисельних крововиливів в ділянку грудної клітки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 731 мд від 16.06.2017 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив суду, що 06.06.2017 року, біля 19 год. в с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, а саме на пасовищі в урочищі «Сади», у нього з ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу використання земельної ділянки. У ході даного конфлікту, він наніс два удари дерев`яною палицею в ділянку грудної клітки ОСОБА_5 .
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 06.06.2017 року біля 19 год. перебуваючи в с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, а саме на пасовищі в урочищі «Сади» до неї підійшов ОСОБА_4 та вчинив з нею сварку з приводу того, що вона випасала худобу на його земельній ділянці. На що вона відповіла, що не знала що він придбав вказану земельну ділянку. Однак ОСОБА_4 не реагуючи на її слова взяв дерев`яну палицю та завдав їй два удари даною палицею по спині, тобто в грудну клітку ззаду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає необхідним допитати обвинуваченого, потерпілу, дослідити матеріали справи, а також характеризуючі дані.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, та характеризуючі дані на особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості. Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий. Як пом`якшуючу обставину покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи вищевказане, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, з урахуванням винної особи, його фізичного стану, обставин справи, суд вважає за можливе, за цей злочин призначити покарання у вигляді штрафу.
Суд вважає, що вказане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення особи ОСОБА_4 та недопущення ним в подальшому вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки він на день набрання чинності цим Законом є особою, яка на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Прокурор щодо заявленого обвинуваченим клопотання заперечень не має, вважає, що воно може бути задоволене.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Ст. 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності (07.09.2017 року) є особою, що досягла пенсійного віку, що підтверджується заявою про видачу паспорта за формою № 1.
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є особою, що досягла пенсійного віку, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на свою користь моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також матеріальну шкоду в розмірі 1616,12 грн.
Прокурор в судовому засіданні цивільний позов потерпілої підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав, а в частині відшкодування моральної шкоди не визнав.
Враховуючи, що шкода потерпілій була завдана злочином, жодних доказів того, що матеріальна шкода завдана не вищевказаними протиправними діями ОСОБА_4 суду не надані, то цивільний позов в частині матеріальної шкоди підлягає до задоволення.
Суд при визначенні розміру моральної шкоди, який обвинувачена повинна відшкодувати, враховує характер та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових витрат (їх тривалість) з врахуванням стану здоров`я потерпілої, змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
На підставі вище викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374,376 КПК України, ст.ст. 1166, 1177 ЦК України суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1616 (одну тисячу шістсот шістнадцять) гривень 12 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1