Справа № 346/3620/17
Провадження № 11-кп/779/496/2017
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 25 вересня 2017 року про його умовно дострокове звільнення, засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою суду ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні заяви про його умовно-дострокове звільнення.

На дану ухвалу засуджений подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом не враховано, що під час відбування покарання він став на шлях виправлення, працював 1 рік 6 місяців на виробництві по виготовленню дерев`яних паличок, за період роботи було тільки одне заохочення та одне стягнення, навчався та отримав спеціальність «столяр-будівельник». Однак, у нього склались неприязні стосунки із адміністрацією установи, через що він змушений був особисто звернутись з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. Просить суд звернути увагу, що злочин , вчинений ним по причині скрутного матеріального становища, має малолітню доньку. Вважає, що суд поверхнево підійшов до розгляду його клопотання і просить ухвалу суду скасувати та застосувати щодо нього ст.81 КК України.

В засіданні апеляційного суду прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу вважає законною та обґрунтованою, а тому просив залишити її без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вказаних вимог при винесенні ухвали місцевий суд дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Судом першої інстанції встановлено, що наразі засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання, призначене вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02..2013 року за ст. ст. 307 ч.2, 71 ч.14 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна.

Судом також встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 28.01.2016 року засудженому ОСОБА_8 , зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 26.09.2012 року по 24.04.2013 року, що становить 6 місяців 28 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що згідно характеристики засудженого ОСОБА_9 , яка була затверджена 19.07.2017 року і є в матеріалах особової справи, засуджений ОСОБА_9 характеризується як такий, що допускає порушення установленого порядку відбування покарання, на виробництві установи не працевлаштований, ухиляється від виконання робіт по благоустрою місця позбавлення волі, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи, свідомо не виконує законні вимоги персоналу установи, публічно демонструє зневажливе ставлення до законних вимог персоналу.

Рішенням Коломийської ВК-41 від 19.07.2017 року було прийнято рішення, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення. Крім того, 09.12.2014 року засіданням комісії останньому було відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, як такому, що не довів, що стає на шлях виправлення, рішенням від 06.01.2016 року було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення та рішенням від 07.07.2016 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення. Дані рішення комісії засуджений не оскаржував ні прокурору, ні до суду. Також, на комісії розглядались всі належні документи, які містяться у особовій справі та характеризують особу засудженого і саме на основі цих документів були зроблені висновки, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінними, як це вимагає ст.81 КК України.

При прийнятті рішення судом було повно і об`єктивно досліджено дані про особу засудженого та прийшов до висновку про відсутність доказів сумлінної поведінки у засудженого під час відбування покарання.

Враховуючи, вищевикладене, колегія суддів вважає, що в клопотанні про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 25 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_10

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3