Справа № 569/5084/18
У Х В А Л А

24 березня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , -
В с т а н о в и в:
Слідчий СВ Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що 21 березня 2018 року, о 21 год. 00 хв., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вибиття вхідних дверей, проникли до квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , який будучи наляканий діями вказаних осіб, залишив квартиру через вікно. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 розуміючи, що їхні дії помічені мешканцями вищевказаного будинку, які зробили зауваження, вимагаючи припинити протиправні дії, на зауваження не відреагували, вчинення кримінального правопорушення не припинили та відкрито викрали телевізор "LG RT-20CA70M" вартістю 1 300 грн. та конвектор "ТЕРМИЯ ЭВНА-2,5/230С1(сш)" вартістю 700 грн., чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у загальному розмірі 2 000 гривень.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рівне, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, неодружений, непрацюючий, не судимий - 22.03.2018 о 03 годині 05 хвилин, відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України був затриманий, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України. Вина підозрюваного ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, а саме: протоколом огляду місця події від 21.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого зафіксовано факт проникнення до житла, а саме вибиті вхідні двері, де проживає неповнолітній ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 22.03.2018 за адресою: АДРЕСА_3 , де фактично проживає підозрюваний ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено предмети злочину телевізор та конвектор; протоколом допиту потерпілого неповнолітнього ОСОБА_9 , який дав свідчення про факт вчинення щодо нього злочину проти власності та те, що серед осіб, які вчиняли протиправні дії він впізнає підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка дала свідчення про те, що серед осіб, які вчинили злочин, вона бачила на місці вчинення злочину осіб, яких знала раніше, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; показами свідка іншими свідка події злочину.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду та покарання , оскільки вчинивши кримінальне правопорушення, покарання за вчинення якого встановлено покарання до 8 років позбавлення волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, будучи неодруженим, без постійного місця роботи може в короткі строки та без значних зусиль виїхати в інший регіон або за межі України, що призведе до затягування досудового розслідування кримінального провадження. Також, може вчинити інші кримінальні правопорушення оскільки, ОСОБА_5 22.03.2016 був засуджений Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення та перевиховання не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, а отже перебуваючи на волі може знову вчинити злочин. Крім того, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може вчинити інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що покази потерпілого та свідків являються одними з ключових доказів у вказаному кримінальному провадженні, то вони можуть піддаватись психологічному тиску та фізичному впливу з боку підозрюваного ОСОБА_5 . Тому є підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в п. п. 1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України і не зможуть гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому просить клопотання задовольнити.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання, просили суд відмовити у його задоволенні та застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт, оскільки він не має наміру уникати слідства та суду чи чинити тиск на свідків та потерпілого. Крім того суду повідомили, що ОСОБА_5 проживає разом із матір`ю пенсіонером , яка має на утриманні ще двох малолітніх дітей, отже має міцні соціальні звязки.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що Рівненським РВП Рівненського ВП ГУНП проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000351 від 22.03.2018, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

О 03 год. 05 хв., 22.03.2018р. ОСОБА_5 затриманий на підставі ст. 208 КПК України.

22.03.2018р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання з близькими родичами, а саме матір`ю пенсіонером, яка має на утриманні ще двох малолітніх дітей, за адресою: АДРЕСА_2 , тобто має стійкі соціальні зв`язки. Крім того, слідчим не доведено наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду чи продовжить вчиняти інші злочини.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 - цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу слідчого, прокурора, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 24 травня 2018 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 24 травня 2018 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у районне відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1