Єдиний унікальний номер 234/7988/17
Номер провадження 11-сс/775/94/2018

13.03.2018р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 (далі прокурор) на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2018 року, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного за ч. 2 ст. 364 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає в АДРЕСА_1
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб, з 20.02.2018р. по 21.04.2018
прокурора ОСОБА_5
за участі захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
в с т а н о в и л а :
29 січня 2018 року органами досудового слідства ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 364 КК України в тому що він, у період 2008-2012рр. будучи депутатом Мелекінської сільради, обіймаючи посаду голови комісії з питань соціального розвитку сільради та земельних відносин, вступивши у злочинну змову з головою відділу Держкомзему в Першотравневому районі ОСОБА_8 шляхом зловживання своїм службовим становищем, у порушення вимог законодавства України здійснив передавання у власність громадянам України 26 земельних ділянок під виглядом земель житлової та Громадської забудови, які були створені шляхом механізованого насипу та укочування ґрунтів у тому числі на водному дзеркалі Азовського моря, чим завдано збитків на суму 22 113 442грн.
До суду першої інстанції надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 20 лютого 2018 року у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено. Застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб. В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 183 КПК України є винятковим, у разі доведення прокурором, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Судом першої інстанції зазначено, що слідчий та прокурор у сукупності ризиків, на які вони посилаються у клопотанні, не довели їх наявність та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор із посиланням на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, прохає її скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у разі обрання такого запобіжного заходу, розмір застави визначити у 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб територіальній громаді с. Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області заподіяно майнову шкоду в розмірі 22 113 442 грн., яка підлягає відшкодуванню через процедуру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить можливість переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків використовуючи коло своїх знайомств, у тому числі і у правоохоронних органах, знищувати або приховувати від органу досудового розслідування документи та інші докази, які мають значення для досудового розслідування, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення покарання.
Посилається, що судом першої інстанції не враховано перебування у власності домоволодіння у с. Білосарайська Коса, яке потребує значних матеріальних витрат на утримання; наявність у власності автомобіля середньої ринкової вартості близько 500 тис. грн.; вчинення злочину групою осіб, яке спричинило настання тяжких наслідків; підозрюваний був депутатом Мелекінської сільради кількох скликань, має авторитет та користується повагою серед місцевих мешканців, має дружні зв`язки серед працівників правоохоронних органів та може впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та прохав про її задоволення, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та прохали рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що кожен з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На думку колегії суддів, при обранні запобіжного заходу судом першої інстанції належним чином враховано особу підозрюваного, який на дай час перебуває на пенсії, має постійне місце мешкання, за яким характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, дружину, дітей, онуків. Як пенсіонер, підозрюваний не має будь-яких владних та розпорядчих повноважень, а тому позбавлений можливості знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення у кримінальному провадженні. Крім того, підозра яку оголошено ОСОБА_6 ґрунтується на доказах, які переважно становлять документи, які вилучені органами досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудове розслідування у якому підозрюється ОСОБА_6 розпочато 24.02.2016 року. На обґрунтування клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим та прокурором, як один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України зазначено імовірність його переховування від органів досудового розслідування та суду під загрозою тяжкості покарання, яке може бути застосовано у разі його визнання вини. Суд першої інстанції надаючи оцінку цьому ризику, послався на те, що виключно тяжкість імовірного покарання не може бути обґрунтуванням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без належного з`ясування існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи тривалість досудового розслідування від його початку, а саме два роки, прокурором та слідчим на теперішній час не надано об`єктивних доказів існування ризику переховування підозрюваного під загрозою тяжкості покарання, а будь які відомості про такі намагання з боку підозрюваного відсутні.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано наявність у володінні підозрюваного домоволодіння та існування значних матеріальних витрати на його утримання, а також наявність у нього власного автомобіля, є безпідставними, оскільки ці обставини не впливають на ризики, на яких може ґрунтуватися рішення суду, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а скоріш є предметом розгляду при вирішенні питання щодо засобу відшкодування матеріальної шкоди, проте таке питання наразі не порушувалося.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на вчинення злочину групою осіб, яке спричинило тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди, на думку колегії суддів, не є складовою ризиків, які передбачені законом, а тому не оцінювалися судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ґрунтуються на вимогах закону та є вмотивованими, а обраний запобіжний захід є достатнім для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 -178, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 20.02.2018 року про відмову у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 20.02.2018 року, якою у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 21 квітня 2018 року залишити без змін.
Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: