Дата документу Справа № 328/3575/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/837/17Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 328/3575/14-кДоповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 78 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 12.11.2014 року засуджений за ч. 2 ст. 289, ст. 290 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

в с т а н о в и л а:
ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року задоволено подання начальника Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про направлення засудженого ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання.

Скасовано ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року.

Направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня взяття під варту.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, начальник Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації звернувся до суду з поданням про направлення засудженого ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року, у зв`язку з систематичним порушенням обов`язків, покладених на нього судом, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем мешкання.

Задовольняючи подання, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 порушив обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу Токмацького районного відділу з питань пробації, так як не звертався для отримання такого дозволу. Засуджений ОСОБА_7 небажає стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений вважає ухвалу районного суду незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції прийшов до помилкового та передчасного висновку про те, що він не виконав, покладені на нього вироком суду, передбачені ст. 76 КК України, обов`язки. В обґрунтування вимог зазначає, що твердження в увалі суду про те, що він не заперечував проти подання, не відповідає його дійсному волевиявленню, так як він не був ознайомлений з текстом подання, копію подання йому не вручали, він не розумів наслідки розгляду подання, йому не роз`яснювалися судом права, обов`язки та наслідки розгляду подання відповідно до вимог КПК України, при розгляді подання він не мав захисника, який би міг йому роз`яснити суть даного подання та можливі наслідки прийняття рішення судом, чим було грубо порушено його право на захист, він не мав можливості надати суду письмові докази, які б підтверджували поважність причини неявки до органу КВІ 07.10.2016 року та 04.11.2016 року. Вважає, що викладені висновки суду не відповідають дійсності, так як з грудня 2014 року, він належним чином виконував обов`язки, покладені на нього вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року згідно ст. 76 КПК України; не виїжджав за межі України на постійне місце мешкання; бажає та став на шлях виправлення, так як з часу набрання вироку законної сили до теперішнього часу жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності та не вчинив будь-яких інших кримінальних правопорушень. В 2016 році між ним та батьками почали виникати сварки з приводу того, що він перебуває на їхньому утриманні, не працює та не заробляє грошей. В серпні 2016 року, у зв`язку з погіршенням матеріального стану їхньої сім`ї та загостренням сімейної ситуації, батьки категорично наполягали на тому, що не будуть більше його утримувати та вигнали з дому. У зв`язку з цим, він поїхав до Росії на заробітки для того, щоб прокормити себе та допомогти батькам. Через три місяці він повернувся до України та одразу з`явився до органу КВІ для реєстрації та надання відповідних письмових пояснень. Начальник Токмацького районного відділу з питань пробації ОСОБА_9 повідомив, що згідно вимог КВК України він буде звертатися до суду з поданням, так як він не з`явився до КВІ два рази на реєстрацію, при цьому запевнив мене та моїх батьків про те, що все буде добре, що це проста формальність, що орган пробації не буде наполягати на направлення в місця позбавлення волі, так як до адміністративної та кримінальної відповідальності з 2014 року по теперішній час він не притягувався, навпаки порадив йому, щоб в суді він визнавав свою вину у повному обсязі та каявся. Крім того, вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що всупереч ст. 166 КВК України, орган пробації жодного разу не застосовував до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, кримінально-виконавчою інспекцією він в розшук не оголошувався, не затримувався і до районного суду органом внутрішніх справ, у передбаченому законом порядку, не конвоювався, а особисто з`явився до Токмацького районного відділу з питань пробації та до Токмацького районного суду за першим викликом, що свідчить про належне виконання обов`язків, покладених на нього вироком Токмацького районного суду Запорізької області 13.11.2014 року.

З урахуванням наведених обставин, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити начальнику Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації у направленні в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року.

В запереченнях на апеляційну скаргу начальник Токмацького РВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Токмацького районного суду від 06.03.2017 року без змін. Апеляційний розгляд просить проводити без участі представників Токмацького РВ з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прохали ухвалу районного суду скасувати; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважав рішення районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрутованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частина 2 цього Кодексу передбачає, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Отже, системний аналіз згаданих вимог закону свідчить про необхідність послідовності дій кримінально-виконавчої інспекції для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого і його направлення для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме з подання Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, засудженому ОСОБА_7 ставилося у провину невиконання покладених на нього обов`язків періодичної явки на реєстрацію, оскільки він 07.10.2016 року та 04.11.2016 року не з`явився на реєстрацію до Токмацького РВ КВІ.

За фактом неявки на реєстрацію ОСОБА_7 , 24.10.2016 року, направлявся виклик до кримінально-виконавчої інспекції.

Для встановлення місцезнаходження засудженого була здійснена перевірка за місцем його проживання, опитані особи які могли б знати куди виїхав засуджений, перевірені Токмацька ЦРЛ, Молочанська РЛ, Запорізька обласна лікарня, Токмацьке міжрайонне відділення СМЕ, Токмацький міський відділ РАЦС, Токмацький районний відділ РАЦС, Запорізький приймальник-розподільник, Запорізький слідчий ізолятор, Вільнянський слідчий ізолятор, перевірена наявність порушених кримінальних справ, але встановити місцезнаходження ОСОБА_7 не виявилось можливим. Був опитаний батько засудженого, ОСОБА_10 , який пояснив, що в вересні місяці він посварився з сином, який після сварки пішов з дому. Приблизно через тиждень ОСОБА_7 подзвонив батьку та повідомив, що виїхав працювати до Росії. Токмацьким РВ КВІ був зроблений запит щодо інформації про перетинання Державного кордону України за системою «Аркан» ОСОБА_7 та було встановлено, що громадянин ОСОБА_7 02.09.2016 року перетнув Державний кордон України на пункті пропуску Гоптівка, чим порушив обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу КВІ, так як не звертався для отримання такого дозволу.

Отже, провівши вищенаведені заходи, згідно з ч. 1 ст. 164 КВК України, уповноважений орган з питань пробації, повинен був звернутися до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засудженого, місцезнаходження якого невідоме, однак тим не менш розшук не оголосив, і після двох неявок для реєстрації 08.11.2016 року звернувся до суду з відповідним поданням.

Натомість, ОСОБА_7 06.03.2017 року з`явився до КВІ для реєстрації і надав пояснення, після чого, у той же день, було винесено письмове попередження. Тобто, ОСОБА_7 до направлення подання до суду, не був повідомлений у передбачений законодавством спосіб про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, уповноважений орган з питань пробації може направити до суду матеріали про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного вироком суду покарання. Таке попередження йому було винесено вже після направлення подання до суду.

Таким чином, начальник Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації порушив законодавчо визначений порядок звернення до суду з вирішенням цього питання, оскільки у разі невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, до засудженого необхідно було застосувати застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, і тільки після цього, у разі подальшого невиконання засудженим покладених на нього обов`язків вправі ініціювати питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При перевірці матеріалів, судом апеляційної інстанції встановлено, що з 05.01.2016 року по 02.09.2016 року ОСОБА_7 з`являвся на реєстрацію без порушень, в подальшому, з`явившись на реєстрацію 07.04.2017 року та по теперішній час також не порушує умови з`явлення на реєстрацію до органу з питань пробації, що свідчить про належне виконання засудженим покладених на нього обов`язків, та бажання стати на шлях виправлення. Тому, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про направлення засудженого ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання за вироком суду передчасним, оскільки на даному етапі є можливим виправлення засудженого без його подальшого направлення для відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що прийняте за наслідками розгляду подання, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 06 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , якою задоволено подання начальника Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про направлення засудженого ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року на строк п`ять років скасувати.

У задоволенні подання начальника Токмацького районного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про направлення засудженого ОСОБА_7 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання відмовити.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4