А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.12.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/777/646/2017 за клопотанням про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в якому прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.11.2017.
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою і обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , що має вищу освіту, майстра лісу Загаттянського лісництва ДП «Довжанське ЛМГ, не судимого, підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
На ОСОБА_5 , на строк до 07.01.2017 покладено обов`язки прибувати до слідчого, прокурора на їх першу вимогу, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання або роботи.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з використанням свого службового становища та поєднаного з вимаганням, за таких обставин.
21.10.2017 до ОСОБА_5 , працюючого на посаді майстра лісу в Загаттянському лісництві ДП «Довжанське ЛМГ», звернувся громадянин ОСОБА_10 у питанні придбання 5 куб. м. ділової деревини породи «дуб».
З метою отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_10 придбати деревину шляхом самовільної вирубки в його обході за винагороду з розрахунку 100 доларів США за 1 куб. м., тобто за 500 доларів США, з яких 200 доларів ОСОБА_10 мав передати йому наперед для отримання дозволу від керівництва підприємства на вирубку та вивезення деревини за межі лісництва, а решту при отриманні деревини. За ці гроші ОСОБА_5 зобов`язувався здійснити вирубку, доставити деревину до місця завантаження, передати ОСОБА_10 і надати йому можливість безперешкодно вивезти її за межі лісництва. Водночас зазначив, що без передачі йому грошей ОСОБА_10 деревини не отримає.
Приблизно о 9 годині 31.10.2017 в кафе-магазині «АБС» по вул. Центральній, 89 в с. Брід ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_10 200 доларів США, що за курсом валют НБУ складало 5366 грн..
Після організації ОСОБА_5 самовільної вирубки двох дерев породи «дуб» і передачі їх ОСОБА_10 він приблизно о 15 годині 07.11.2017 в кафе-магазині «АБС» по вул. Центральній, 89 в с. Брід отримав від нього 8200 грн. за сприяння у безперешкодному вивезенні деревини за межі лісництва та приховання слідів правопорушення, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.
В клопотанні зазначається, що ОСОБА_5 підозрюється в учиненні тяжкого злочину, за який йому загрожує покарання від 5 до 10 років реального позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до 3 років та конфіскацією майна, що ця підозра ґрунтується на показаннях заявника ОСОБА_10 , даних протоколу огляду місця події та фіксації виявлення неправомірної вигоди, протоколу прослуховування розмов ОСОБА_5 з ОСОБА_10 і що застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою необхідно для запобігання можливому його переховуванню від органу досудового розслідування, знищенню ним доказів, незаконному впливу з його боку на заявника, свідків та експертів.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_5 дійсно є обґрунтованою, що існують певні ризики з числа зазначених у клопотанні, однак, враховуючи, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має на утриманні хвору дружину і доньку, яка в даний час перебуває на лікуванні в лікарні, запобігти цим ризикам може і такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід в виді тримання під вартою із визначенням застави, яка дорівнює 80 розмірів мінімальної заробітної плати та обмежень в разі її внесення: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання, не відвідувати місце роботи і здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Окрім доводів, які наведені в клопотанні слідчого, прокурор посилається на те, що ризик впливу підозрюваного на заявника, свідків та експертів «також обґрунтовується принципом безпосередності дослідження показань, речей і документів закріпленим в ст. 23 КПК України, оскільки згідно частини 2 вказаної статті не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду…». Вказаний «факт», на думку прокурора, «свідчить про можливість вчиняти ОСОБА_5 нових корупційних злочинів у сфері службової діяльності з використанням свого службового становища…»
На думку прокурора слідчий суддя не навів в ухвалі мотивів «неврахування зазначених у клопотанні та наданих органом досудового розслідування доказів щодо ризику знищення, приховування чи спотворення підозрюваним будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливості іншим чином перешкодити кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення; не врахував спосіб вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, до того ж у лісовій галузі, яку був зобов`язаний охороняти, наслідків кримінального правопорушення у виді підриву авторитету працівників лісової галузі серед населення, унеможливлення виховання молодого покоління в дусі дотримання закону, нівелювання взятих на себе державою гарантій, закріплених в розділі 2 Конституції України основоположних прав, свобод та обов`язків людини і громадянина та зменшення довіри до державних інституцій в цілому, не взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини. У цьому ж контексті прокурор наголосив, що вчинення корупційного діяння є загрозою для нормального функціонування суспільства, однією з загроз національній безпеці України і насамкінець дійшов в апеляційний скарзі до висновку про «виняткову суспільну небезпечність ОСОБА_5 », що «дає підстави стверджувати про наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України».
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, промову прокурора який підтримав апеляційну скаргу, але зауважив, що підозрюваний до цього часу умов застосованого щодо нього запобіжного заходу не порушив; пояснення підозрюваного і захисника, які вважають апеляційну скаргу безпідставною і просять ухвалу слідчого судді залишити без змін; провів судові дебати, перевірив матеріали провадження і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії.
Відповідно до ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, виключно у разі, якщо прокурор доведе, що, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя був зобов`язаний з`ясувати, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 переховуватиметься від органів досудового слідства та суду, незаконно впливатиме на свідків, які є його колегами по роботі, експерта, вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, як вони встановлені слідчим, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, існування заявлених у клопотанні ризиків, з числа передбачених у ч.1 ст. 177 КПК України, в апеляційній скарзі не оспорюються.
Проте доказів, які давали б підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи будуть неспроможні запобігти цим ризикам, ні слідчому судді ні Апеляційному суду не надано і в апеляційній скарзі та в промові прокурора не наведено.
Апеляційному суду підозрюваний пояснив, що з роботи він звільнений, ОСОБА_10 ні до ні після вказаних у повідомлення про підозру подій не бачив, проживає з родиною, опікає хворих доньку і онуку, за весь час досудового розслідування не дав жодного приводу для сумніву в дотриманні ним процесуальних обов`язків.
Правдивість цих пояснень підтвердили у судовому засіданні прокурор і захисник.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, проте має постійне місце проживання, сім`ю, в якій хворі донька і онука, що перебувають на його утриманні, не судимий, характеризується позитивно, з роботи звільнений. Ці відомості переконують у тому, що виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам здатний забезпечити і такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання.
Цих доводів, а також наведених слідчим суддею в оскарженій ухвалі, прокурор не спростував, засобів, якими, на його думку, ОСОБА_5 , не перебуваючи під вартою, міг би перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема чинити тиск на заявника, перешкоджати провадженню «в інший спосіб», вплинути на невідомого йому експерта, попередженого, до того ж, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не навів.
Обґрунтування апеляційних вимог «принципом безпосередності дослідження показань, речей і документів закріпленим в ст. 23 КПК України», а також такими твердженнями, як «вчинення кримінального правопорушення у лісовій галузі, яку ОСОБА_5 був зобов`язаний охороняти», «належність корупційних діянь до переліку загроз для нормального функціонування суспільства, національним інтересам України» та інші, які закінчуються в апеляційній скарзі твердженням про «виняткову суспільну небезпечність» ОСОБА_5 , Апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються ні встановлених слідчим фактичних обставин кримінального правопорушення, ні мети і підстав застосування запобіжних заходів, передбачених КПК України.
Обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , потреби досудового розслідування, процесуальні можливості особистого зобов`язання, відомості про особу ОСОБА_5 переконують у тому, що такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на якому наполягає прокурор, в даному випадку не є виправданим.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, КПК України, Апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.11.2017 про відмову в обранні запобіжного заходу в виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та обрання щодо нього запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: