АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/6300/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/25/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000800, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 листопада 2016 року за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Скурати Малинського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
В обґрунтування доводів скарги, прокурор послався на те, що при призначенні покарання обвинуваченому судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Так, суд в порушення вимог п.1 ч.1 ст.65 КК України, призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, яке виходить за межі санкції статті інкримінованого йому злочину, що є беззаперечною підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання.
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Вироком стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 527,76 грн.
За обставин викладених у вироку, ОСОБА_6 , на початку жовтня 2016 року, приблизно о 16-00 годині, перебуваючи на території ринку «Ювілейний», розташованого за адресою: пр. 200-річчя Кривого Рогу, у невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_8 , незаконно придбав дві гранати «РГД-5», два запала до гранати та незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу вищезазначені боєприпаси за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .
10 листопада 2016 року в період часу з 12-15 годин до 12-35 годин біля буд. №9 по вул. Окружна у м. Кривому Розі, співробітниками Криворізького ВП в присутності понятих, було проведено поверхню перевірку ОСОБА_6 , в ході якої у лівій внутрішній кишені куртки, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходились дві гранати «РГД-5» та два запали до гранат, які згідно висновку експерта відносяться до категорії боєприпасів та придатні до здійснення вибуху.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та просив ухвалити новий вирок з призначенням ОСОБА_6 покарання, згідно з вимогами, викладеними в апеляційній скарзі.
Обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до такого.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.263 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Разом з цим, доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і є слушними.
Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, суд, призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Згідно ч.3 ст.65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального закону в повному обсязі.
Так, із вироку видно, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; щире каяття обвинуваченого у вчиненому, повне визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено; (а.п.47, 48, 49-50).

Оскаржуваним вироком ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Згідно мотивувальної частини вироку, суд не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, з чим також погоджується колегія суддів.
Разом з цим, судом не враховано, що санкція ч.1 ст.263 КК України, передбачає покарання за злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Отже, суд не виконав вищенаведених вимог закону та помилково призначив покарання ОСОБА_6 , що виходить за межі, встановлені санкцією статті інкримінованого йому злочину, не навівши відповідних мотивів прийняття такого рішення.
Відповідно до ст.ст.409, 413 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке, окрім іншого, полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту, про що ставить питання прокурор в апеляційній скарзі.

Отже, колегія суддів вважає необхідним ухвалити новий вирок, на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України, яким призначити покарання ОСОБА_6 в межах санкції інкримінованого йому злочину.
Згідно положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, зі змісту ч.1 ст.75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.
При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів.
Окрім цього, колегія суддів бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий та на спеціальному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно (том 1 а.п.47, 48, 49-50).
Враховуючи вищевикладене та з урахуванням особи винного, приймаючи до уваги сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 повинно бути призначене покарання в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Разом з цим, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочинів, що визнаються обставинами, які пом`якшують покарання у кримінальному провадженні, колегія суддів дійшла висновку про можливість його виправлення за менш короткий термін, ніж запропонований прокурором.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року задовольнити частково.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2017 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 скасувати.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок - залишити без змін.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Кримінального касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4