Ухвала
Іменем України
21 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 1-8/13

Провадження № 51-4113зп18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 07 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм законодавства України, а також із клопотанням про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення,
в с т а н о в и в:
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 листопада 2014 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 212 КК України до покарання у виді штрафу понад 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі майнової шкоди у сумі 957 056 грн., з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю на строк 3 роки, з конфіскацією частини майна, яке є його власністю; за ч. 2 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. ст. 49, 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного за ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України покарання.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2015 року в порядку ст. 395 КПК України 1960 року вирок та ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 в частині призначення за ч. 3 ст. 212 КК України покарання змінено: знижено розмір призначеного ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 212 КК України в редакції Закону 2001 року покарання у виді штрафу до 15 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 000 грн, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю, строком на 3 роки, з конфіскацією частини майна, яке є його власністю.
ОСОБА_4 звернувся із заявою про перегляд судових рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК України, а саме неоднакового застосування судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій одних і тих самих норм права, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. При цьому ОСОБА_4 посилається на істотні порушення судами вимог КПК України та просить скасувати вирок відносно нього і ухвали судів апеляційної і касаційної інстанції, а справу закрити. До заяви ОСОБА_4 додав клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення.
Перевіривши заяву ОСОБА_4 та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
ОСОБА_4 у клопотанні про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення посилається на істотні порушення судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій вимог КПК України.
Статтею 447 КПК України в редакції Закону України № 4652-VI від 13 квітня 2012 року визначено строк подання заяви про перегляд судового рішення.
Згідно з ч. 1 зазначеної статті заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.
За змістом ч. 5 названої норми в разі пропущення строку, встановленого ч. ч. 1-3 статті, суд може поновити цей строк за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, за наявності причин, визнаних судом поважними.
ОСОБА_4 не зазначив у клопотанні обставин, які перешкодили йому подати заяву про перегляд судових рішень протягом передбаченого законом процесуального строку, і могли б бути визнані судом поважною причиною пропуску заявником відповідного строку, тому підстави для поновлення такого строку відсутні.
Крім того, слід взяти до уваги, що 15 грудня набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон України № 2147-VIII), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.
Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані, та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак, такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності Законом України № 2147-VIII, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення ОСОБА_4 з відповідною заявою відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо їх розгляду.
Враховуючи, що із заявою про перегляд судового рішення Верховним Судом України ОСОБА_4 звернувся після втрати чинності главою 33 КПК України, вказана заява не може бути розглянута Верховним Судом і підлягає поверненню.
Керуючись ч. 5 ст. 447 КПК України в редакції Закону України № 4652-VI від 13.04.2012, п. п. 1, 6 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на подання заяви про перегляд вироку Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 07 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2015 року.
Заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Богунського районного суду м. Житомира від 04 липня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Житомирської області від 07 листопада 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм законодавства України повернути заявнику.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3