АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2088/17 Справа № 176/1879/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» за його апеляційною скаргою на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції посилався на те, що засуджений юридично не набув статусу учасника бойових дій, що виключає в даному випадку застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, звернутися повторно з запитом до військової частини № НОМЕР_1 з метою підтвердження проходження ним служби в зоні АТО, застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та призначити для розгляду справи захисника. Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що матеріали справи містять достатні дані про його участь в АТО, однак суд необґрунтовано залишив їх поза увагою. На думку ОСОБА_7 , відсутність посвідчення учасника бойових дій не може свідчити про те, що він участі в АТО не приймав. При цьому, засуджений зауважує, що таке посвідчення складно отримати в умовах позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який свою апеляцію підтримав, думку захисника, який підтримав позицію свого підзахисного, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції засудженого та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).

Виходячи з вимог вказаної норми закону, з урахуванням положень Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, під дію ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» підпадають особи, які у встановленому законом порядку набули статусу учасника бойових дій. Відсутність такого статусу виключає звільнення осіб від покарання на підставі ст. 2 Закону.

Як вбачається з матеріалів клопотання, засуджений ОСОБА_7 згідно довідки, виданої командиром військової частини НОМЕР_2 , дійсно в період з 23 квітня 2014 року по 12 липня 2014 року та з 19 липня 2014 року по 02 жовтня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі її проведення в Донецькій та Луганській областях.

Між тим, матеріали клопотання даних про набуття у визначеному законом порядку статусу учасника бойових дій, зокрема отримання засудженим відповідного посвідчення, відсутні, а зазначена довідка є лише підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, що відноситься до компетенції відповідних органів виконавчої влади. Не були надані такі відомості й під час апеляційного провадження.

За таких обставин, визнати обґрунтованими доводи та вимоги апеляційної скарги колегія суддів не може та вважає ухвалене судом першої інстанції судове рішення законним, обґрунтованим та таким, що з викладених в апеляції мотивів не підлягає.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено,- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді: