АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/2430/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/597/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення покарання призначеного вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 року у відповідність до положень чинного законодавства України.
Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7
Засуджений - ОСОБА_6 .
Захисник - ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий судовий розгляд, так як суд неналежно розглянув його клопотання про вирішення питань, які виникають при виконанні вироку.
Оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про приведення покарання призначеного вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 року у відповідність до положень чинного законодавства України відмовлено.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що в клопотанні засудженого ОСОБА_6 мова йде не про питання, яке може бути вирішене судом під час виконання вироку щодо нього, а фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного останньому покарання, воно не може бути задоволене, оскільки, незважаючи на доводи наведені в клопотанні, у тому числі на судову практику Європейського суду з прав людини, це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Крім того, в порядку виконання судових рішень предметом судового розгляду є вирішення лише тих питань, які прямо передбачені законом, а не вирішення кримінального провадження чи кримінальної справи по суті, у тому числі в частині вирішення питання про відповідність чи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, суд не може погодитися з доводами клопотання засудженого ОСОБА_6 про те, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком суду не відповідає міжнародним договорам, ратифікованим Україною, а також принципу верховенства права, тобто є нелегітимним по суті та таким, що викликає сумніви і протиріччя, оскільки, як зазначалось вище, на цій стадії судового провадження, суд не вправі застосовувати норми матеріального права, у тому числі чинні міжнародні договори, які відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, які б могли призвести до перегляду судового рішення по суті, зокрема в частині виду та розміру призначеного покарання, навіть у випадку, якщо цим не погіршується становище засудженого.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги засуджений зазначає,що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та такою, що підлягає скасуванню.
Засуджений ОСОБА_6 вважає, що йому необхідно призначене покарання у виді довічного позбавлення волі замінити на покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 15 до 25 років. Так, відповідно до ст.71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків, загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років.
На думку засудженого, суд не взяв до уваги положення ст.539 КПК України відповідно до якого клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, а саме те, що клопотання подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 року ОСОБА_6 визнаний винним і засуджений за п.2, п.4 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 13.08.2013 р. апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 р. без змін.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 01.03.2016 р. апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 р. щодо нього без змін.
Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2016 р. року вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 р. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 01.03.2016 р. щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_9 та прокурора без задоволення.
Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_6 був засуджений до довічного позбавлення волі, і саме таке покарання він відбуває на теперішній час.

Частиною 1 ст. 82 КК Українипередбачена лише можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена.
Згідно змісту ст.64 та ст.87 КК України, засуджені до довічного позбавлення волі не підлягають зміні покарання, інакше як на підставі Акту помилування Президента України. Так покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене у відповідності до ст. 64 КК України, не має строкового виміру, тому вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим.
В апеляційній скарзі засуджений, вказує, що своє клопотання подав до суду першої інстанції в порядку визначеному п. 14 ст. 537, п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, тобто відповідно до розділу VІІІ КПК України, який регламентує виконання судових рішень.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині, так як в клопотанні та скарзі засудженого ОСОБА_6 мова йде не про питання, яке може бути вирішене судом під час виконання вироку щодо нього, а фактично про перегляд судового рішення в частині призначеного йому покарання, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що клопотання засудженого не може бути задоволене, оскільки, незважаючи на доводи наведені в клопотанні, у тому числі на судову практику Європейського суду з прав людини, це питання знаходиться поза межами повноважень, якими наділений суд на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Так, Європейський суд з прав людини вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року). Вказаний принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду.
Таке правозастосування відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду, що в порядку виконання судових рішень предметом судового розгляду є вирішення лише тих питань, які прямо передбачені законом, зокрема ст. 537 КПК України, а не вирішення кримінального провадження чи кримінальної справи по суті, у тому числі в частині вирішення питання про відповідність чи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.
Так, відповідно до частини другої статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 року щодо ОСОБА_6 переглядався апеляційним судом і касаційним судом та був залишений без змін, таким чином, в колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі повністю відповідає вимогам чинного кримінального закону, які діяли на момент вчинення ним злочину.
Посилання засудженого ОСОБА_10 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» в частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, суд вважає необґрунтованим, оскільки ч. 1 ст. 87 КК України передбачена можливість здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи. Згідно ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом строком покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Таким чином Кримінальним Кодексом України передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
Що стосується вимоги заявленої в клопотанні та підтриманої засудженим ОСОБА_6 в судовому засіданні, про визнання порушення прав людини та громадянина, передбачених ст.. 3 Європейської Конвенції про захист прав людини основоположних свобод (1950р.), за піддання засудженого жорстокому, нелюдському чи такому, що принижує гідність покаранню, через призначення йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі, то дані вимоги також не підлягають задоволенню, так як відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від покарання і пом`якшене покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 74 КК України і не надано право вирішувати заявлену вимогу.
Тому колегія суддів, приходить до висновків, що доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення покарання призначеного вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 13.11.2012 року у відповідність до положень чинного законодавства України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4