Постанова
Іменем України
29 березня 2018 року
м. Київ
справа № 663/1733/16-к
провадження № 51-2135км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора, яка брала участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року у кримінальному провадженні

№ 0000615 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханова Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що відповідно до ст. 89 КК судимості не має,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, на 1 рік 6 місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, а на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 ч. 1 ст. 76 КК: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ПАТ "НАСК "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Визначено стягнути на користь ОСОБА_6 з ПАТ "НАСК "Оранта" матеріальну шкоду у розмірі 1780,90 грн та моральну у розмірі 5 000грн. та з ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 91,44 грн та моральну шкоду у розмірі 6 000 грн.
Апеляційний суд Херсонської області 21 березня 2017 року указаний вирок у частині цивільного позову скасував і призначив новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. А також скасував цей вирок в частині призначеного засудженому покарання й ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_8 за ч. 1

ст. 286 КК 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК (в редакції Закону України від 14 квітня 2009 року №1254-6): повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. В решті вирок залишено без зміни.
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 22 травня

2016 року приблизно об 11й год., керуючи технічно справним автомобілем

"ВАЗ-21074", державний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Чорновола у

м. Скадовськ Херсонської області в напрямку вул. Пасічника, наближаючись до перехрестя з головною дорогою на вул. Джарилгацькій, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 "Дати дорогу", в порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) не надав перевагу в русі велосипеду "Салют" під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалася по вул. Джарилгацькій у бік вул. Шмідта. В результаті відбулося зіткнення транспортних засобів, унаслідок чого ОСОБА_6 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого переламу лівої променевої кістки.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в цьому суді на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, посилаючись на невідповідність рішення апеляційного суду вимогам статей 370, 374, 420 КПК, оскільки в ньому відсутня належна мотивація щодо визнання м`яким призначеного судом першої інстанції ОСОБА_8 розміру основного покарання, та щодо необхідності призначення додаткового альтернативного покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також не наведено мотивів обґрунтованості застосування судом першої інстанції ст. 75 КК. Зазначає також про порушення права засудженого та потерпілого на справедливий судовий розгляд та вирішення справи незалежним та неупередженим судом у зв`язку з урахуванням судом апеляційної інстанції думки учасників судового провадження при призначенні покарання.
Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у касаційній скарзі

не погоджується з вироком апеляційного суду щодо скасування вироку місцевого суду в частині цивільного позову та призначення нового розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вважає, що відповідно до положень частин 1, 3

ст. 404 КПК апеляційний суд мав усі процесуальні підстави для самостійного вирішення цивільних претензій потерпілої, в тому числі щодо розміру моральної шкоди з урахуванням характеру й обсягу завданих потерпілій фізичних і душевних страждань, тяжкості вимушених змін в її житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Просить скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор не підтримав касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, та просив залишити без задоволення касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , вважаючи, що з наведених у ній доводів вирок апеляційного суду не підлягає скасуванню, а тому його слід залишити без змін.
Мотиви Суду
Доводи касаційної скарги прокурора про невмотивованість вироку апеляційного суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання колегія суддів вважає безпідставними.

Скасовуючи вирок місцевого суду і постановляючи свій у зв`язку з необхідністю застосування до ОСОБА_8 більш суворого покарання, апеляційний суд повною мірою дотримався вимог закону щодо належного обґрунтування та мотивування свого рішення.

Так, апеляційний перегляд у цьому кримінальному провадженні відбувався за касаційними скаргами прокурора щодо неправильного застосування ст. 76 КК, представника потерпілої про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, щодо порушення вимог матеріального та процесуального права і невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, а також за апеляційною скаргою представника цивільного позивача, який висловлював незгоду із вироком місцевого суду в частині вирішення позову потерпілої і стягнення із ПАТ "НАСК "Оранта" матеріальної та моральної шкоди.

Задовольняючи апеляційні скарги частково, апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині цивільного позову, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В частині призначеного ОСОБА_8 покарання вирок суду першої інстанції також скасовано, проте ухвалено новий, яким засудженому призначено за ч. 1 ст. 286 КК 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки і на підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК

(в редакції Закону України від 14 квітня 2009 року № 1254-6): повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. В решті вирок залишено без зміни.

При цьому апеляційний суд своє рішення щодо збільшення розміру основного покарання та призначення додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами засудженому вмотивував, посилаючись на посткримінальну поведінку ОСОБА_8 , який після наїзду на велосипед під керуванням потерпілої залишив місце події, не вчинив жодних дій з надання їй допомоги. З приводу додаткового покарання апеляційний суд зазначив про відсутність у рішенні місцевого суду будь-яких мотивів його непризначення.

Призначаючи ОСОБА_8 нове покарання, апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до положень ст. 12 КК, є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується задовільно, на підставі

ст. 89 КК судимості не має, його сімейний стан та наявність двох неповнолітніх дітей, а також і те, що він ані моральну, ані матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, залишив місце події. Пом`якшуючою покарання обставиною апеляційний суд визнав щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання, не встановив.

З огляду на це відсутні підстави вважати, що рішення апеляційного суду в частині збільшення розміру основного та призначення додаткового покарання

ОСОБА_8 не є достатньо вмотивованим.

В частині звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком апеляційний суд погодився із рішенням суду першої інстанції.

Необґрунтованими вважає колегія суддів доводи прокурора про порушення права засудженого та потерпілого на справедливий судовий розгляд і вирішення справи незалежним та неупередженим судом у зв`язку із врахуванням судом апеляційної інстанції думки учасників судового провадження при призначенні покарання, оскільки її висловлення, за умови явки в судове засідання, є однією із обов`язкових процесуальних дій, передбачених ст. 405 КПК, а в подальшому їх думка оцінюється судом поряд із тяжкістю вчиненого злочину та іншими даними, що відповідно до

ст. 65 КК України впливають на визначення виду та розміру покарання. При цьому зі змісту вироку апеляційного суду не убачається, що саме висловлення думки потерпілої, її представника й обвинуваченого в ході апеляційного розгляду мало вирішальне значення для ухвалення вироку.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення касаційного скарги прокурора, як і не знаходить їх колегія суддів при розгляді касаційної скарги представника потерпілої.

Так, в ній адвокат ОСОБА_7 висловлює доводи про незаконність вироку апеляційного суду про скасування вироку місцевого суду в частині цивільного позову та про призначення нового розгляду в порядку цивільного судочинства, які обґрунтовує тим, що відповідно до положень частин 1, 3 ст. 404 КПК апеляційний суд мав усі процесуальні підстави для самостійного вирішення цивільного позову потерпілої.
Водночас згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 31 березня 2017 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Ухвалою цього ж суду від 13 грудня 2017 року вказане провадження зупинено до розгляду касаційним судом касаційних скарг на вирок Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 .
Наведене свідчить, щов місцевому суді розпочато цивільне провадження за вказаним позовом, в ході якого сторони вправі доводити законність свої вимог, а тому рішення апеляційного суду про скасування вироку місцевого суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 на час касаційного перегляду фактично виконується.
Отже, захист прав потерпілої ОСОБА_6 , порушених в результаті вчинення щодо неї злочину, в порядку цивільного судочинства забезпечено та доступ її до правосуддя як елемент права на справедливий судовий розгляд дотримано.
За таких обставин, та враховуючи, що у касаційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 не йдеться про неправильне застосування апеляційним судом положень ст. 75 КК або ж про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, з метою економії процесуальних засобів та реалізації відповідно до ст. 2 КПК завдань кримінального провадження щодо швидкого судового розгляду, вирок апеляційного суду належить залишити без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у кримінальному проваджені у суді апеляційної інстанції, та представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката

ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Херсонської області від 21 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню

не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3