АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.01.2018,
за участі:
прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.01.2018 у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невиконанні вимог щодо передання кримінального провадження за підслідністю за зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що в своїй скарзі адвокат просить визнати неправомірною бездіяльність слідчого (прокурора) у кримінальному провадженні №00002681 та зобов`язати Генеральну прокуратуру України визначити підслідність вказаного кримінального провадження за Національним антикорупційним бюро України, що не підлягає оскарженню відповідно до ч.1 ст.303 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішення слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить колегію суддів апеляційного суду оскаржувану ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 02.01.2018 скасувати та направити матеріали скарги до Печерського районного суду міста Києва для її розгляду по суті.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_5 посилається на допущення Генеральною прокуратурою України бездіяльності, яка полягає у нездійснені прокурором інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме прийняття прокурором ОСОБА_9 постанови про відмову в задоволенні клопотання від 19.12.2018, що на думку апелянта підтверджує факт ухилення прокурора від виконання вимог ч.5 ст.216 КПК України. Апелянт вважає, що справи, підслідні Національному антикорупційному бюро України не можуть розслідуватись службовими особами інших органів досудового розслідування. Переконаний, що вимога щодо передання матеріалів кримінального провадження за правилами підслідності повинна бути виконана з урахуванням принципу «розумного строку».
Заслухавши суддю доповідача, доводи адвоката, яка підтримала наявну апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти неї та вважав за необхідне залишити без змін оскаржувану ухвалу слідчого судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в відповідних межах, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні вимоги залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зазначеним критеріям ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.01.2018 відповідає, що підтверджується слідуючим.
Ч.1 ст.303 КПК України вказує на вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні та суб`єктів оскарження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений КПК України строк.
В той же час матеріалами судового провадження встановлено, що адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність службових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає невиконанні вимог щодо передання кримінального провадження №00002681 за правилами виключної підслідності до детективів Національного антикорупційного бюро України. На думку ОСОБА_5 , має місце бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які уповноважені особи зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк.

З такими доводами погодитись не можна, оскільки як вірно вказує слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, він у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, на розгляд яких його уповноважує закон.
Так, бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у нездійсненні слідчим/прокурором інших процесуальних дій (п.1 ч.1 ст.303 КПК України) передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.
При цьому, відповідна бездіяльність повинна бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а залишенням винесеного на розгляд органу досудового розслідування питання без процесуального реагування, тобто його ігнорування.
Натомість, як підтверджується доданими до апеляційної скарги матеріалів, 13.12.2017 адвокат ОСОБА_8 звернулась до Генеральної прокуратури з клопотанням про передачу кримінального провадження №00002681 за правилами виключної підслідності до детективів Національного антикорупційного бюро України. 19.12.2017 постановою прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 в задоволенні даного клопотання відмовлено.
Таким чином, твердження адвоката ОСОБА_5 про існування за даних обставин бездіяльності прокуратури є неспроможними, поза як прокурор відреагував на подане клопотання від 13.12.2017 своєю постановою, виконавши таким чином вимоги ч.2 ст.220 КПК України і прийнявши по даному питанню відповідне рішення.
Відтак, оскільки рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання про вчинення певної процесуальної дії, яке фактично оскаржує адвокат, у відповідності до правил ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні оскарженню не підлягають, в той час як при прийнятті органом досудового розслідування процесуального рішення посилатись на існування бездіяльності є алогічним, то слідчий суддя дійшов до вірного висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за поданою скаргою у відповідності до правил ч.4 ст.304 КПК України.
Враховуючи наведене, посилання апелянта, а також адвоката ОСОБА_8 в судовому засіданні на положення ч.1 ст.28 КПК України щодо обов`язку виконання процесуальних дій та процесуальних рішень під час кримінального провадження в розумні строки, ? суд вважає недоречним, оскільки, по-перше, необхідне встановлення факту існування бездіяльності, а по-друге, п.1 ч.1 ст.303 КПК України вказує, що бездіяльність слідчого/прокурора має місце у випадку нездійсненні ними інших процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк (інакше кажучи імперативний строк).
Керуючись ст. 303, 304, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.01.2018 про відмову у відкритті провадження за скаргою на бездіяльність службових осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невиконанні вимог щодо передання кримінального провадження за підслідністю за зобов`язання вчинити певні дії, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3