Справа № 172/464/16-к
Провадження № 1-кп/172/78/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Васильківка кримінальну справу за кримінальним провадженням внесеним в ЄРДР № 0000023 від 09 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, на утриманні неповнолітня донька 2001року народження, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 03 березня 2014 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою призову на військову службу у офіцерському званні та отримання грошового забезпечення офіцера Збройних Сил України, надав командуванню ІНФОРМАЦІЯ_3 завідомо підроблений документ: атестаційний лист на його ім`я, який містив неправдиві відомості про проходження ОСОБА_4 навчання на кафедрі військової підготовки спеціалістів Дніпропетровського державного інституту фізичної культури та спорту та присвоєння йому військового звання «лейтенант запасу».

Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ - атестаційний лист на свое ім`я. Після цього, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19 березня 2014 року № 15 громадянин ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією у військовому званні «лейтенант», а наказом від 19 березня 2014 року № 16 останній був призначений на посаду старшого офіцера відділення офіцерів запасу та кадрів вказаного військового комісаріату.

В подальшому, 18 серпня 2014 року наказом командувача Сухопутних військ ЗС України № 471 ОСОБА_4 було присвоєно військове звання «старший лейтенант», а відповідно до наказу військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19 березня 2015 року № 27 ОСОБА_4 було призначено на посаду начальника відділення офіцерів запасу та кадрів вказаного військового комісаріату.

Однак, військове звання офіцерського складу ОСОБА_4 не присвоювалось і він фактично перебуває на військовому обліку у військовому званні «рядовий».

Таким чином, 03 березня 2014 року ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, надавши командуванню військової частини підроблений атестаційний лист на його ім`я, який містив неправдиві відомості про проходження ОСОБА_4 навчання на кафедрі військової підготовки спеціалістів ІНФОРМАЦІЯ_5 та присвоєння йому військового звання «лейтенант запасу».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані як кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Крім того, 03 березня 2014 року ОСОБА_4 , діючи із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 під час призову на військову службу за мобілізацією повідомив службовим особам військового комісаріату неправдиві відомості про те, що він, ОСОБА_4 , перебуває у військовому званні «лейтенант запасу» та надав завідомо неправдивий офіційний документ - атестаційний лист про присвоєння зазначеного військового звання. Будучи введеним в оману внаслідок незаконних дій ОСОБА_4 , 19 березня 2014 року військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 наказом № 15 призвав ОСОБА_4 на військову службу за мобілізацією у військовому званні «лейтенант» та того ж дня наказом № 16 призначив на посаду старшого офіцера відділення офіцерів запасу та кадрів вказаного військового комісаріату.

18 серпня 2014 року наказом командувача ІНФОРМАЦІЯ_6 № 471 ОСОБА_4 було присвоено військове звання «старший лейтенант», а відповідно до наказу військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19 березня 2015 року № 27 ОСОБА_4 було призначено на посаду начальника відділення офіцерів запасу та кадрів вказаного військового комісаріату.

31 березня 2016 року ОСОБА_4 був звільнений із лав Збройних Сил України у запас. При цьому в період часу з 19 березня 2014 року по 31 березня 2016 року ОСОБА_4 , як військовослужбовцю були нараховані в якості грошового забезпечення та виплачені грошові кошти у сумі 110269,62 грн., в тому числі 5975,55 гривень у якості надбавок за військове звання «лейтенант» та «старший лейтенант».

Однак, фактично ОСОБА_4 перебував на військовому обліку у званні «рядовий», у зв`язку із чим права на надбавки за військові звання «лейтенант» та «старший лейтенант» не мав.

Таким чином, в період часу з 19 березня 2014 року по 31 березня 2016 року ОСОБА_4 , діючи умисно, шляхом обману, незаконно заволодів грошовими коштами, виплаченими йому державою у якості надбавок за військові звання «лейтенант» та «старший лейтенант» у загальній сумі 5 975, 55 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1ст.190КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
За викладених вище обставин ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 3 березня 2014 року з метою призову на військову службу у офіцерському званні та отримання грошового забезпечення офіцера ЗС України, діючи умисно, надав командуванню ІНФОРМАЦІЯ_7 завідомо підроблений документ - атестаційний лист про присвоєння йому військового звання «лейтенант запасу», та в подальшому був призваний на військову службу за мобілізацією у офіцерському військовому званні «лейтенант» та призначений на офіцерську посаду. Однак, фактично ОСОБА_4 перебував на військовому обліку у званні «рядовий», військові звання йому не присвоювалися у зв`язку із відсутністю відповідної вислуги та військової освіти. Після цього, військовослужбовець ОСОБА_4 в період з 19 березня 2014 року по 01 лютого 2016 року, проходячи військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_8 , ввівши в оману командування ІНФОРМАЦІЯ_4 , незаконно заволодів чужим майном - грошовими надбавками за офіцерське звання «лейтенант» та «старший лейтенант» на загальну суму 5975,55 гри.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину, у скоєному розкаявся та надав пояснення, які повністю відповідають обставинам викладеним в обвинувальному акті.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України зі згоди прокурора, обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннь за ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України доведена в повному обсязі.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом"якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив злочини, які відноситься до категорії невеликої тяжкості, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав у повному обсязі.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом"якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, останнє суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по оплаті вартості проведення економічної експертизи розміром 2814,72 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;.

- за ч.4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень;

Відповідно до ст.70 ч. 1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 850 (вісімсот п"ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в доход держави витрати на залучення експерта, у зв"язку з проведенням економічної експертизи розміром 2814 гривень72копійки

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Васильківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку засудженим та прокурору вручається негайно.

Суддя ОСОБА_1