Справа 688/3246/17
№ 1-кп/688/230/17
Вирок
Іменем України
15 листопада 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка кримінальне провадження №0001330 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого газоелектрозварювальником у ТОВ «Білдермакс», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

встановив:
25 вересня 2017 року близько 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в спальній кімнаті будинку ОСОБА_4 , який розташований в АДРЕСА_2 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи, що його дії помічені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували у вказаній кімнаті, діючи відкрито, умисно, без застосування насильства та погроз застосування насильства, шляхом вільного доступу заволодів телевізійним кабелем, що належить ОСОБА_4 довжиною 8 м., по ціні 4 грн. за 1 погонний метр, на загальну суму 32 грн. та з поверхні дивану радіоприймачем марки «КІРО» моделі КВ-408АС/КВ-409АС, який належить потерпілому ОСОБА_5 , вартістю 138 грн. 43 коп., у якому знаходилось дві батареї живлення марки «SONY», вартістю 8 грн. за одну на загальну суму 16 грн., а всього відкрито заволодів майном ОСОБА_5 на загальну суму 154 грн. 43 коп., заподіявши потерпілим майнової шкоди на вказані суми, після чого із викраденим майном покинув будинок ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
15 листопада 2017 року між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_7 була укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно з даною угодою обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також на призначення покарання ОСОБА_6 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні також підтримав угоду про примирення і просив її затвердити.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суду пояснила, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та просили затвердити укладену з обвинуваченим угоду.
Прокурор ОСОБА_3 проти затвердження угоди про примирення не заперечила, пояснивши, що їй відомі особливості апеляційного оскарження.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
ОСОБА_6 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: тікозні розлади, не одружений, працює, спроможний виконати узгоджене сторонами покарання.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 584 від 30.10.2017 року ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням не страждає та не страждав на момент вчинення інкримінованого йому злочину, а тому міг усвідомлювати свої дії, керувати ними і відповідати за них. ОСОБА_6 на теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
З огляду на визначене покарання, суд знаходить не застосовувати до обвинуваченого міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави згідно зі ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №0001330, укладену 15 листопада 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_6 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №763-д від 12.10.2017 року в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок та судової товарознавчої експертизи №809-т від 18.10.2017 року в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок, а всього 790 (сімсот дев`яносто) гривень 96 копійок.

Речові докази:
- кухонний ніж, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області - повернути потерпілому ОСОБА_4 ;
- радіоприймач марки «КІРО», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому;
- телевізійний кабель, довжиною 8 м., переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 - залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1