Справа № 209/3193/17
Провадження № 1-кп/209/118/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001403 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпродзержинська, громадянки України, українки, яка має базову середню освіту, одружена, офіційно не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

06.04.2004 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.186 ч.2,ст.ст.69, 185 ч.2, 190 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі: звільнена 15.02.2005, Дніпродзержинська ВК Дніпропетровської області, ьпо постанові Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.02.2005 за ст.81 КК України, 407 КПК України; умовно-достроково, з не відбутим строком 9 місяців 6 днів;

04.02.2010 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч.2, 190 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі прибула 27.04.2012 до Збаражської ВК Тернопільської області; звільнена 25.07.2014, Збаражською ВК, Тернопільської області, по постанові Збаражського районного суду Тернопільської області від 17.04.2014 за ст.81 КК України; умовно-достроково, з не відбутим строком 2 місяці 17 днів,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , повторно, 13.08.2017 близько 12:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) знаходячись біля арки, що розташована в буд. №22 по проспекту Металургів в м. Кам`янське, побачила на шиї ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , золотий ланцюжок, що належить їй на праві власності. В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного золотого ланцюжка.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 13.08.2017 близько 12:00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , підійшла до ОСОБА_5 та шляхом ривку відкрито викрала з шиї останньої золотий ланцюжок, вартістю 8596,43 гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2918 від 05.09.2017 року та золоту ладанку з обліком Божої Матері, вартістю 3855,87 гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №2918 від 05.09.2017, що на праві власності належать потерпілій ОСОБА_5 , та тримаючи викрадене майно в руці побігла у невідомому напрямку, при цьому ніяк не реагуючи на вимогу ОСОБА_5 повернути їй вказаний золотий ланцюжок та золоту ладанку з обліком Божої Матері, тим самим отримавши можливість вільно розпорядитись вказаним майном.

У подальшому, ОСОБА_4 , викраденим майном, а саме вищевказаним золотим ланцюжком та золотою ладанкою з обліком божої матері, розпорядилася на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяла ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 12452,30 гривень.
В судовому засіданні обвинуваченій роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) вона відмовилася, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачена визнала повністю свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та були оголошені прокурором в судовому засіданні, погодилась і не оспорювала правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується. Повідомила, що щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні. Просила не призначати суворе покарання.

Після з`ясування чи правильно розуміє особа зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, роз`яснивши правові наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України при визначені обсягу та порядку дослідження доказів по кримінальному проваджені на стадії судового розгляду, суд з`ясував, що даний учасник кримінального провадження не має заперечень і погодився на розгляд кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 висловилася про те, що вона не оспорює фактичні обставини справи встановлені на стадії досудового розслідування, підтримала зменшені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Потерпіла в судове засідання 15 березня 2018 року не з`явилася, про день та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить суд провести судове засідання без її участі. За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без її участі.

Після з`ясування чи правильно розуміє особа зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, роз`яснивши правові наслідки застосування ч.3 ст.349 КПК України при визначені обсягу та порядку дослідження доказів по кримінальному проваджені на стадії судового розгляду, суд з`ясував, що даний учасник кримінального провадження не має заперечень і погодився на розгляд кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачена повністю визнала свою вину в судовому засіданні, учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення встановлені на стадії досудового розслідування, не заперечують проти розгляду кримінального провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України щодо тих обставин які ніким не оспорюються, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України і наслідки її застосування, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, а саме визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Визначити наступний порядок та обсяг дослідження доказів: допит обвинуваченої, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої та зміст досудової доповіді, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, у скоєному розкаялася та пояснила, що на початку серпня 2017 року близько 12.00 години біля лівобережного ринку біля поліклініки по б-ру Будівельників в м.Кам`янське вона зустріла ОСОБА_5 , яка раніше їй була знайома. Вони зайшли в бар, випили горілки та пішли по пр-ту Металургів біля будинку №22. Біля арки вона зірвала з потерпілої ланцюг з ладанкою та хрестиком, та побігла в сторону каналу. Ладанку та ланцюжок вона заложила в ломбард, а хрестик продала за 500 грн. невідомій особі. Вирішила зірвати ланцюжок раптово, шкоду не відшкодувала, у скоєному розкаюється.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, й такими, що не викликають у суду підстав для сумніву щодо істинності її позиції, узгоджуються із фактичними обставинами встановленими під час досудового розслідування і викладеними в обвинувальному акті.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, її умисні дії суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.
При призначенні обвинуваченій покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, вчинений злочини є умисним, дані про особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, проте як слідує з її показів та змісту досудової доповідді (т.1 а.с. 33) обвинувачена працює по найму у приватних осіб, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.2 а.с.63, 64), з показів обвинуваченої та змісту досудової доповідді (т.1 а.с. 32) встановлено, що обвинувачена має онкологічне захворювання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як на стадії досудового розслідування так і в судовому засіданні.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За дорученням суду, уповноваженим представником органу пробації, у даному кримінальному проваджені була складена досудова доповідь відносно обвинуваченої (т.1 а.с.31-34).

Відповідно до положень ч.1 ст.314-1 КПК України, суд враховує зміст досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинувачену, а також для прийняття судового рішення про міру покарання.

Зі змісту досудової доповідді вбачається, що обвинувачена проживає разом із матір`ю та племінницями у будинку її матері. При цьому вона фактично піклується про двох дівчат племінниць, мати яких померла. Допомагає матері. Сусідами характеризується позитивно. (т.1 а.с. 33)

За змістом досудової доповіді: ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній.

Частина 2 ст.65 КК України встановлює, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

За даний вид кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи думку прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, особу обвинуваченої, яка визнала свою вину, пом`якшуючу обставину, відсутність обтяжуючих вину обставин, відомості про особу обвинуваченої, а саме те, що обвинувачена раніше судима за аналогічні злочини, офіційно не працює, працює неофіційно за наймом, за місцем мешкання характеризується позитивно, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодувала, опікується племінницями та має онкологічне захворювання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати їй покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування до обвинуваченої положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

При цьому, статею 75 КК України встановлено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному кримінальному проваджені, з урахуванням особи обвинуваченої, яка визнала свою вину, позитивних характеристик обвинуваченої, змісту досудової доповідді, суд вважає, що існує можливість виправлення особи без відбування покарання, тобто вона може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання забезпечить функцію виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.
Клопотань про обрання запобіжного заходу від сторін кримінального провадження не надходило.
Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, який вона згодом зменшила та просила стягнути з ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 12452,30 грн. Обвинувачена зменшений позов ОСОБА_5 визнала у повному обсязі.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 190,00 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк на 2(два) роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно ч.2 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12452 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 190 (сто дев`яносто) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками кримінального провадження та іншими особами визначеними в ст.393 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам судового провадження відразу після його проголошення. Відповідні учасники судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при оголошені вироку, можуть отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1