ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь, Донецької області, українця, громадянина України, який має середньо спеціальну освіту, не одружений, малолітніх дітей на утримані не має, перебуває на військовій службі за контрактом на посаді водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на посаді водія, у військовому званні «старший солдат». Разом з старшим солдатом ОСОБА_5 у вказаній військовій частині проходять військову службу старші солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Протягом вересня 2017 року військова частина НОМЕР_1 тимчасово дислокувалося поблизу АДРЕСА_2 , з метою проведення бойових навчань.
28 вересня 2017 року, приблизно о 04 годині 00 хвилин, військовослужбовці вказаної військової частини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , маючи при собі вогнепальну автоматичну зброю системи «Калашникова», разом із двома цивільними особами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на автомобілі «Nisan Patrol», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 , почали полювати між селами Веселоіванівка і Тополівка Більмацького району Запорізької області. Зазначеного дня, приблизно о 04 годині 45 хвилин, коли ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , повернулись з полювання до місця мешкання ОСОБА_10 , а саме: до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , ще перебуваючи в автомобілі «Nisan Patrol», виявив зникнення автоматичної зброї АКС 74 № НОМЕР_3 , виданої йому у військовій частині « НОМЕР_1 », яку він використовував під час полювання. З метою знайти зброю ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі «Nisan Patrol», під керуванням ОСОБА_5 , повернулись до місця полювання.
28 вересня 2017 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на ділянці місцевості між селами Веселоіванівка і Тополівка Більмацького району Запорізької області, під час пошуку автоматичної зброї АКС 74 № НОМЕР_3 , запідозривши у крадіжці ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вступив у злочинний зговір з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою отримання інформації щодо місця перебування зброї. Діючи згідно домовленості, для досягнення мети, а саме поміщення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , проти їх волі до місця, де вони не бажали знаходитись, обмежуючи тим самим їх свободу пересування, а саме : до автомобіля марки «Nisan Patrol», виконуючи відведену їм роль ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , застосували автоматичну вогнепальну зброю системи «Калашникова», а саме АКС 74 № НОМЕР_4 та АКС 74 № НОМЕР_5 , шляхом здійснення пострілів поряд з ногами та головами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою подолання волі до супротиву останніх. Усвідомлюючи фізичну та кількісну перевагу над потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжуючи діяти за попередньою змовою з ОСОБА_5 помістили ОСОБА_9 до салону автомобіля марки «Nisan Patrol», а ОСОБА_8 до багажного відділення автомобілю «Nisan Patrol», де наявною в багажному відділенні мотузкою зв`язали останньому руки за спиною. ОСОБА_5 в цей час, з метою перешкоджання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покликати на допомогу забрав в останніх мобільні телефони.
Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовуючи вогнепальну зброю, незаконно позбавив волі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
06.12.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
15.01.2018 року о 17 годині 50 хвилин годині ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішені «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Факт переховування підозрюваного ОСОБА_5 слідчим було підтверджено, в тому числі під час звернення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з чим, як встановлено в ході розгляду клопотання ухвалою слідчого судді від 21.12.2017 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , оскільки останній постановою слідчого від 18.12.2017 року в порядку ст. 281 КПК України був оголошений у розшук.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не засуджений, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, перебуває на військовій службі за контрактом, має постійне місце проживання.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а також ту обставину, що він з часу повідосмлення йому про підозру у вчиненні вказаного злочину переховувався від слідства, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,
У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом не визначається розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .
Виходячи з вимог ст. 115 КПК України строк дії запобіжного відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його затримання - з 15.01.2018 року, та з урахуванням вимог ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, до 06.02.2018 року включно.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.02.2018 року включно.
Встановити строк дії ухвали до 06.02.2018 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1