Дата документу Справа № 337/2847/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/384/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/2847/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 08 липня 2017 року у період часу з 09 години до 10 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на п`ятому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , шляхом зламу замка вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон «Флай IQ 449» вартістю 500 грн., а також майно ОСОБА_10 - ноутбук «Леново G580» вартістю 6000 грн. та планшет «Бравіс трансформер», вартістю 4000 грн., спричинивши останнім матеріальні збитки на зазначені суми.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням до житла, вчинена повторно. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи висновків суду про доведеність його вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок змінити, на підставі ст.75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги обвинувачений мотивує тим, що він визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, злочин вчинив внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, страждає на ряд захворювань. Крім того, він частково відшкодував завдану шкоду і потерпілий не наполягає на суворому покаранні.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; вивчивши позицію прокурора, яка заперечила проти скарги та просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, а також вид призначеного покарання в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.
З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння злочину обвинуваченим ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вимагаючи звільнити себе від відбування призначеного покарання у відповідності до ст.75 КК, обвинувачений ОСОБА_7 виходив з того, що він визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, злочин вчинив внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, страждає на ряд захворювань. Крім того, він частково відшкодував завдану шкоду і потерпілий не наполягає на суворому покаранні.

Проте з такими доводами і вимогами погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд з достатньою повнотою врахував, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин. Часткове відшкодування шкоди мало місце лише після висловлення думки потерпілого щодо призначення обвинуваченому суворого покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
ОСОБА_7 раніше судимий, в тому числі і за тяжкі злочини, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Проте після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.
Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років суд вправі прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Судова колегія вважає, що районний суд, не застосувавши до ОСОБА_7 положення ст.75 КК, дійшов вірного висновку про відсутність обставин і даних про особу, які б давали підстави стверджувати про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з відповідним контролем за ним.
Не встановлено таких обставин і даних про особу ОСОБА_7 і в ході апеляційного розгляду за його скаргою.
Пом`якшуючі покарання обставини, на які посилався у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, районний суд належним чином прийняв до уваги, у зв`язку з чим призначив мінімально можливе покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК.

Отже, підстав вважати покарання незаконним через неправильне застосування кримінального закону колегія суддів не убачає. Відтак вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4