Справа № 362/3977/17
Провадження № 1-кп/362/319/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000240 від 28.12.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, працюючого заступником директора підприємства,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.359 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.359 КК України, а саме, в тому, що протягом квітня-червня 2016 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , незаконно, без отримання спеціальної ліцензії, в порушення вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна», придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, а саме: два наручні годинники з вбудованими мініатюрними відеокамерами, дві запальнички з вбудованими мініатюрними відеокамерами, флеш-накопичувач з вбудованою мініатюрною відеокамерою, кулькову канцелярську ручку з вбудованою мініатюрною відеокамерою, автомобільний брелок з вбудованою мініатюрною відеокамерою.

Після цього, 9 червня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на території відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта» за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Грушевського, 10, згідно попередньої домовленості, збув ОСОБА_7 спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації шляхом здійснення поштового відправлення № 7780 на ім`я останнього, яке містило спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації: два наручні годинники з вбудованими мініатюрними відеокамерами, дві запальнички з вбудованими мініатюрними відеокамерами, флеш-накопичувач з вбудованою мініатюрною відеокамерою, кулькову канцелярську ручку з вбудованою мініатюрною відеокамерою, автомобільний брелок з вбудованою мініатюрною відеокамерою.

В підготовчому судовому засіданні прокурор визнав за можливе призначити кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання, підтримане іншим захисником ОСОБА_5 та обвинуваченим про повернення обвинувального акту прокурору через порушення права обвинуваченого на захист, оскільки на стадії досудового розслідування, другий захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не був ознайомлений з матеріалами кримінальної справи.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заявленого захисником клопотання, оскільки обвинувачений мав іншого захисника, а тому, його право на захист порушено не було.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокуророві з наступних підстав.

Відповідно до положень п.п.3 і 5 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Положеннями ч.1 ст. 20 КПК України, визначено, що обвинувачений має право на захист, яке полягає, зокрема, у наданні йому можливості користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.129 Конституції України, наряду з іншими основними засадами судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.

Згідно з положеннями ст. 45 КПК України, захисник допускається до участі в справі в будь-якій стадії процесу. Про допуск захисника до участі в справі суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

У відповідності до положень ст.13 Європейської Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини» визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Належна реалізація права на захист вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником…, є однією з основних ознак справедливого судового розгляду».

Також у п. 89 рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції» вказано, що «хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвокатом не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду».

Разом із тим, у п. 63 рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України», зазначено, що «для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника із самого початку провадження» (п. 52 рішення ЄСПЛ від 27 листопада 2008 року у справі «Сальдуз проти Туреччини» та пункти 90-91 рішення ЄСПЛ від 12 червня 2008 року у справі «Яременко проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України, визнавши зібранні під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Положеннями ч.10 ст.290 КПК України, передбачено, що сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

У відповідності до пояснень захисника ОСОБА_5 матеріали кримінальної справи йому для ознайомлення не надавалися, а отже, він не мав можливості надати належним чином правову допомогу своєму підзахисному - обвинуваченому ОСОБА_4 .

Разом з тим, положення ст. 314 КПК України встановлюють межі застосування положення про повернення обвинувального акту прокурору, суд вважає, що встановлене суттєве порушення права на захист обвинуваченого може в подальшому стати перешкодою для постановлення будь-якого судового рішення у вказаному провадженні.

Суд також вважає за необхідне застосувати принцип верховенства права, відповідно до положень ст.8 КПК України, яка встановлює, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями пункту 3 підпункт b) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права (серед інших): мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Під час судового засідання прокурором не доведено факту ухилення захисника ОСОБА_5 від ознайомлення з матеріалами провадження.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Брікмон проти Бельгії», суд встановив наступне. Вважається, що можливості (в розумінні п. 3(b) статті 6 Конвенції), які мають бути забезпечені стороні захисту, повинні включати відповідні умови для дослідження доказів, зокрема вивчення документів або статей, - однак у кожному окремому випадку заявник, котрий стверджує, що було порушено пункт 3(b) статті 6 Конвенції, має продемонструвати, що в усіх відповідних ситуаціях у нього була необхідність у такій можливості, щоб відповідно підготуватися до захисту.

Таким чином, у вказаному провадженні захисник ОСОБА_5 , на думку суду був повністю позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами провадження, про, що фактично підтверджено прокурором в судовому засіданні, заявою про те, що в обвинуваченого ОСОБА_4 був лише один захисник та про відсутність документів про його відмову від послуг захисника ОСОБА_5 .

Суд також вважає, що усунення вказаного порушення не може бути здійснено в порядку ч.2 ст.317 КПК України не тільки в зв`язку з відсутністю вказаних матеріалів провадження у суду, але й в зв`язку з тим, що встановлене порушення є перешкодою для подальшого судового розгляду. При цьому суд виходить з того, що прокурором та слідчим не належним чином виконані вимоги ст. 290 КПК України. Будь-яких об`єктивних перешкод для належного та не упередженого ознайомлення захисника з матеріалами провадження судом не встановлено.

Суд вважає, що наведені обставини свідчать про наявність порушення права на захист обвинуваченого та унеможливлюють призначення судового розгляду даного провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки іншим шляхом порушене право обвинуваченого на захист відновити неможливо.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000240 від 28.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.359 КК України, в прокуратуру Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1