Справа № 404/593/18
Номер провадження 1-кп/404/334/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0014096 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з професійною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.297 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
22.12.2017 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував на території «Новолелеківського кладовища» по вул. Московській у м. Кропивницькому, де знаходиться місце поховання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ряд НОМЕР_2 , місце 44, та розташований пам`ятник з металевою огорожею, яка слугувала частиною пам`ятника. У цей момент у ОСОБА_3 виник умисел направлений на незаконне заволодіння предметом, а саме однією секцією металевої огорожі, яка знаходилась біля пам`ятної плити, що встановлена на могилі, з метою подальшого її продажу для отримання грошової винагороди.

У подальшому, діючи умисно та з корисливих мотивів, одночасно нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлого та місць поховання, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, демонструючи негативне ставлення до суспільних відносин, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, традиції та релігійні положення щодо поховання померлих та вияву поваги до пам`яті покійних, з метою викрадення предметів, що знаходяться у вказаних місцях, ОСОБА_3 здійснив наругу над вказаною могилою, вийнявши руками одну секцію металевої огорожі, чим спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання. При цьому, ОСОБА_3 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але даний факт був помічений працівниками кладовища, а ОСОБА_3 був зупинений на території «Новолелеківського кладовища», тим самим останній не мав реальної можливості розпорядитися даним майном з причин, що не залежали від його волі та не довів свій злочин до кінця.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на наругу над могилою, яка полягала у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчиненому з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.3 ст.297 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав про обставини вчинення злочину, які повністю збігаються із обставинами, викладеними у висунутому йому обвинуваченні. Так, 22.12.2017 року близько 11 години він разом із своїм товаришем ОСОБА_8 перебував на території «Новолелеківського кладовища» по вулиці Московській у м. Кропивницькому, де на місці поховання ОСОБА_7 знаходився пам`ятник із металевою огорожею. Він вирішив заволодіти однією секцією металевої огорожі пам`ятника, щоб здати її на металобрухт та отримати кошти для придбання алкогольних напоїв. З цією метою він вийняв одну секцію металевої огорожі пам`ятника і вже хотів піти, коли був помічений працівниками кладовища та надалі його дії припинили працівники поліції. Погоджується із тим, що з корисливих мотивів вчинив закінчений замах на наругу над могилою та незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, порушивши загальноприйняті моральні принципи, вказані в його обвинуваченні.

Крім повного визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.297 КК України, його вина доводиться дослідженими судом такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , згідно з якими востаннє на місці поховання батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території «Новолелеківського кладовища» по АДРЕСА_2 , вона була в жовтні 2017 року та могила була в належному стані із пам`ятником і металевою огорожею. Проте, 22.12.2017 року від своє матері та працівників поліції вона дізналася, що з могили намагалися вилучити металеву секцію огорожі, яку було вилучено в особи, яка вчиняла злочин.

Вказаним злочином їй заподіяно моральну та майнову шкоду, про що нею заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні;

- заявою потерпілої ОСОБА_5 від 22.12.2017 року, в якій вона просить притягнути до відповідальності осіб, які розбирали металеву огорожу на території раніше вказаного кладовища (т.1 а.п.7);

- протоколом огляду місця події від 22.12.2017 року, під час якого оглянуто місце вчинення злочину на кладовищі, яке встановлено судом, а також зафіксовано зняту секцію огорожі поруч із могилою ОСОБА_7 , яку окремо оглянуто згідно з протоколом огляду предметів від 22.12.2017 року та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (т.1 а.п.8-12);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.01.2018 року, зміст яких не оспорювався учасниками судового провадження, згідно з якими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 впізнали ОСОБА_3 як особу, яка 22.12.2017 року намагалася заволодіти огорожею з могили ОСОБА_7 (т.1 а.п.24-26, 30-32).

Аналізуючи сукупність всіх досліджених у судовому засіданні доказів, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до ст.337 КПК України, знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні закінченого замаху на наругу над могилою, яка полягала у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчиненому з корисливих мотивів, кваліфікуючи вказані дії за ч.2 ст.15 ч.3 ст.297 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке віднесене до категорії тяжких та умисних злочинів, є незакінченим.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно (т.1 а.п.52), офіційно не працює, не одружений, осудний, раніше не судимий, перебуває на обліку в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю синдром залежності з 2016 року, на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з досудовою доповіддю представника органу пробації ОСОБА_3 має середні ризики вчинення повторних правопорушень та небезпеки для суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання провини у вчинені злочину та наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Зважаючи на те, що стороною обвинувачення відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.291 КПК України не ставиться у провину ОСОБА_3 вчинення злочину за обставини, які обтяжують покарання, суд, розглядаючи провадження в межах висунутого обвинувачення, вважає, що вони не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив замах на умисний тяжкий злочин, характеризується негативно, зловживає алкоголем, не працює, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.297 КК України, зважаючи при цьому на вимоги ч.3 ст.68 КК України. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню доньку, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових злочинів без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Також, зважаючи на викладені обставини, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та зобов`язати його виконувати обов`язки, які випливають із положень ст.194 КПК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, уточнений в судовому засіданні (т.2 а.п.43), суд керуються наступним.

Вимоги, вказані в цивільному позові про стягнення із обвинуваченого 1500грн. на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, пов`язаної із необхідністю відновлення огорожі пам`ятника, її укріпленням, проведенням зварювальних робіт і фарбуванням, які не визнав обвинувачений, відповідно до ст.1166 ЦК України, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн. При цьому, суд керується показаннями самої потерпілої ОСОБА_5 в суді, які підтверджено долученою нею розрахунковою квитанцією (т.2 а.п.43), згідно з якою вартість придбання і встановлення нової подібної огорожі коштує від 1700грн. і дорожче. Відтак, на переконання суду обґрунтованим буде стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 1000 грн. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, чого буде достатньо для відновлення належного стану огорожі пам`ятника.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 в частині вимог про стягнення з останнього 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, який не визнав обвинувачений, обґрунтовуючи власну позицію відсутністю коштів, суд керуються наступним.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідного до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів.

При визначенні розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що потерпілій дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення та порушенням нормального ритму життя потерпілої внаслідок цього, що і фактично пояснила потерпіла в суді, вказавши, що після події зазнала стресу та переживає додаткові хвилювання.

При цьому, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, порушені загальноприйняті моральні принципи, із врахуванням принципів розумності і виваженості, суд вважає, що справедливим та доведеним наданими доказами з огляду на всі істотні обставини справи буде повне задоволення позовних вимог потерпілої у цій частині, згідно з якими необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 1500 гривень.

Також суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо необхідності залишення цивільного позову потерпілої в частині вимог про стягнення з обвинуваченого компенсації моральної шкоди без розгляду, оскільки положеннями КПК України визначено виключні підстави за яких цивільний позов може бути залишений без розгляду, до яких підстави, вказані стороною захисту не відносяться, а також положеннями КПК України не передбачено сплату судового збору позивачем при заявленні цивільного позову у кримінальному провадженні. Крім того, цивільний позов з вказаних підстав не залишався без руху та сторона захисту як до початку судового розгляду, так і під час судового розгляду не заявляла відповідних клопотань.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.297 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 1500 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ частину металевої огорожі залишити потерпілій ОСОБА_5 .

До набрання вироком законної сили запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 залишити особисте зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із м.Кропивницький без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1