Справа № 761/1089/18
Провадження № 1-кс/761/1100/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2018 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , який утримується в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві, на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 від 05.01.2018 року -

В С Т А Н О В И В :
15 січня 2018 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 .

Скарга обґрунтовується тим, що Слідчим управлінням ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0012011 від 12.11.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК України, відносно ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2017 ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі. 08.12.2017 старшим слідчим СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 було винесено постанову щодо застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 строком до 16.01.2018 включно. 05.01.2018 старшим слідчим СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 було повторно винесено постанову щодо застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 строком до 03.02.2018 включно. Така постанова, на думку заявника, є необґрунтованою, передчасною та такою, що порушує його права, а тому тримання ОСОБА_4 під вартою у приміщенні ІТТ, замість Київського слідчого ізолятора не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, з підстав у ній наведених. Вважає, що постанова слідчого від 05.01.2018 є необґрунтованою і суперечить вимогам Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» та КПК України. Адвокат ОСОБА_3 повідомив про те, що стороні захисту достеменно відомо про те, що ОСОБА_4 помістили в ІТТ ГУ НП у м. Києві для того, щоб примусити останнього давати зізнавальні показання у кримінальному провадженні. Підтвердженням цього факту є дані ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2017 в порядку ст. 206 КПК України. Адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що оскаржувана постанова винесена слідчим без з`ясування підстав для застосування заходів безпеки, а самі заходи є формальними. Також зазначає про те, що відсутні підтвердження факту існування загрози життю чи здоров`ю ОСОБА_4 у приміщенні Київського СІЗО, а рапорт, на який посилається слідчий у постанові, необґрунтований та немотивований. Адвокат ОСОБА_3 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_4 , також повідомив, що останній заперечує проти застосування до нього заходів безпеки.

Старший слідчий СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, клопотання про відкладення судового розгляду не подавав і про причини своєї неявки не повідомив. За таких обставин, слідчий суддя з урахуванням положень ст.306 КПК України приходить до висновку про те, що відсутність слідчого ОСОБА_5 не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закону) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Згідно ч.2 ст.3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.

Згідно ст. 20 даного Закону, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Як вбачається з постанови старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 05.01.2018, яка додана до матеріалів скарги, підставою для застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 було отримання оперативної інформації про наявність загрози небезпеки, шляхом фізичного та психологічного тиску на ОСОБА_4 з боку осіб, які утримуються в слідчому ізоляторі ДПтСУ, а тому необхідно продовжити застосування заходів безпеки у вигляді утримування ОСОБА_4 в ізоляторі тимчасового тримання ГУНП в м. Києві.

Проаналізувавши зміст зазначеної постанови від 05.01.2018 про застосування відносно ОСОБА_4 заходів безпеки, слідчий суддя приходить до висновку про те, що така постанова є формальною та не містить обґрунтування необхідності застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_4 , а також посилань на конкретні ризики, які загрожують ОСОБА_4 .

В той же час представником заявника адвокатом ОСОБА_3 надано документи на підтвердження своїх аргументів щодо намагання з боку працівників правоохоронних органів у такий спосіб отримати зізнання від ОСОБА_4 і у не процесуальний та незаконний спосіб примусити його давати показання.

Згідно п.6 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені окрема рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Перевіривши наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки, слідчий суддя прийшов до висновку, що постанова старшого слідчого СУ ГУНП в м.Києві ОСОБА_5 від 05.01.2018 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 є необґрунтованою, винесена формально, без достатніх підстав для застосування заходів безпеки у вигляді утримування ОСОБА_4 в ізоляторі тимчасового тримання ГУПН у м. Києві.

При цьому слідчим суддею також приймається до уваги позиція заявника ОСОБА_4 та його захисника у кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_3 , які заперечують проти застосування заходів безпеки до ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 від 05.01.2018 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0012011 від 12.11.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК України, підлягає задоволенню в частині скасування зазначеної постанови.

Разом з тим слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в частині прохання визнати незаконним і необґрунтованим тримання ОСОБА_6 в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУПН у м. Києві за адресою: м. Київ, пров. Косогірний, 7, виходячи з наступного.

Так, згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Отже, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання незаконними та необґрунтованими дій посадових осіб, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в частині прохання визнати незаконним і необґрунтованим тримання ОСОБА_6 в умовах ізолятора тимчасового тримання ГУПН у м. Києві, за адресою: м. Київ, пров. Косогірний, 7, не підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного, керуючись Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», ст.ст. 22, 26, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , який утримується в Ізоляторі тимчасово тримання ГУНП в м. Києві, на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 від 05.01.2018 року задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_4 від 05.01.2018 року у кримінальному провадженні № 0012011 від 12.11.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК України.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 24 січня 2018 року, о 10 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1