АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/198/18 Справа № 181/949/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка, ежівського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 липня 2017 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до міри покарання у виді 200 годин громадських робіт,

засуджено за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року, яка складає 114 годин громадських робіт, що, відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 14 (чотирнадцяти) дням арешту, та остаточно до відбування ОСОБА_8 призначено покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці14 (чотирнадцять) днів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за наступне.

ОСОБА_8 14 липня 2017 року був засуджений Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 125 ч. 2 КК України до міри покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

16 серпня 2017 року засудженого ОСОБА_8 було поставлено на облік в Межівський РС з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ.

При явці 18 серпня 2017 р.засудженого ОСОБА_8 до Межівського РС з питань пробації, відповідно до ст.ст. 36, 37 КВК України, посадовими особами Межівського РС з питань пробації його було ознайомлено, та під підпис роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також наслідки ухилення від відбування даного виду покарання, та що на підставі ч. 2 ст. 389 КК України він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов виконання покарання встановленого судом у вигляді громадських робіт. Цього ж дня засудженому ОСОБА_8 було видано направлення для відбування громадських робіт до Іванівської сільської ради с. Іванівка Межівського району Дніпропетровської області.

Згідно із зазначеним направленням ОСОБА_8 19 серпня 2017 р. повинен прибути до Іванівської сільської ради для оформлення графіку виходу на роботи, проходження інструктажу з техніки безпеки при відбутті громадських робіт та відбуття громадських робіт починаючи з 19 серпня 2017 р.

19 серпня 2017 року ОСОБА_8 прибув до Іванівської сільської ради, де з його участю було складено та особисто, під підпис, ознайомлено з графіком виходу на громадські роботи та проведено інструктаж по техніці безпеки при виконанні громадських робіт. Згідно встановленого графіку відпрацювання, засуджений ОСОБА_8 , до відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт приступив з 19 серпня 2017 р.

Незважаючи на це, засуджений ОСОБА_8 , злісно, умисно порушив порядок відбування покарання та з 12 вересня 2017 р. по 15 вересня 2017 р. без поважних на те причин не виходив на відпрацювання.

В результаті чого 15 вересня 2017 р. ОСОБА_8 у відповідності до ст. 40 ч.1 КВК України, за порушення порядку та умов відбування покарання передбачених ст.ст. 36, 37 КВК України, було винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України за вказані вище порушення.

Згідно матеріалів наданих Іванівською сільською радою засуджений ОСОБА_8 продовжуючи злісно, умисно і систематично порушувати порядок відбування покарання встановленого судом, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання, встановленого судом, згідно встановленого графіку з 18 вересня 2017 р. по 20 вересня 2017 р. без поважних на те причин не виходив на відпрацювання.

В результаті чого 25 вересня 2017 р. ОСОБА_8 у відповідності зі ст. 40 ч.1 КВК України, за порушення порядку та умов відбування покарання передбачених ст.ст. 36, 37 КВК України, було повторно винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України за вказані вище порушення.

Згідно матеріалів наданих Іванівською сільською радою засуджений ОСОБА_8 продовжуючи злісно, умисно і систематично порушувати порядок відбування покарання встановленого судом, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання встановленого судом згідно встановленого графіку 02.10.2017, 03.10.2017, 04.10.2017, 05.10.2017, 06.10.2017, 09.10.2017, 10.10.2017, 11.10.2017, 12.10.2017, 13.10.2017, 17.10.2017, 18.10.2017, 19.10.2017, 20.10.2017, - без поважних на те причин не виходив на відпрацювання.

Станом на 20 жовтня 2017 року засуджений ОСОБА_8 відпрацював на території Іванівської сільської ради згідно графіка 86 годин громадських робіт, а не відбута частина покарання у виді 200 годин громадських робіт, складає 114 годин.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2017 відносно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним, на його думку, застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Резолютивну частину вироку привести у відповідність, вважати засудженим ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Межівського районного суду від 14.07.2017, та остаточно вважати засудженим покарання у вигляді 3 місяців 14 днів арешту. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не відбуте ОСОБА_8 покарання у вигляді 114 годин громадських робіт відповідає 14 дням арешту. Втім, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_8 , визначив принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, та в той же час остаточно призначив покарання за принципом повного приєднання покарання, що призвело, на думку прокурора, до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення Закону, яке суперечить його точному змісту.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у повному обсязі та просила її задовольнити, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, дослідивши відповідні документи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України та ніким не оспорюються.

Колегією суддів перевірено доводи прокурора щодо неправильності застосування судом Закону при призначенні обвинуваченому покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Межівського районного суду від 14.07.2017 ОСОБА_8 призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт. Невідбута частина покарання складає 114 годин громадських робіт.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт. Тобто, невідбуте ОСОБА_8 покарання у вигляді 114 годин громадських робіт відповідає 14 дням арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться у абз. 3 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Тобто суд у резолютивній частині вироку, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_8 , визначив принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, проте остаточно призначив покарання за принципом повного приєднання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Тому в цій частині вирок підлягає зміні, потрібно застосувати принцип повного складання покарань.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставами для зміни вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку, вважається застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Отже доводи прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції, цій частині, не можна визнати законним і тому він підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року, щодо ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України до 3 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2017 року, та остаточно вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у вигляді 3 місяці 14 днів арешту.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4