Справа № 496/201/18
Провадження № 1-кп/496/131/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2018 року Біляївський районний суд
Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника малолітнього ОСОБА_5
представника служби у справах дітей ОСОБА_6
малолітнього ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка клопотання про застосування до малолітнього, який не досяг віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, громадянина України, учення 8 класу Маяківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

14.09.2017 року, близько 14 годин 30 хвилин, більш точний час слідством не встановлений, малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з малолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли на території РСК «Придністровець», що розташований за адресою Одеська область, Біляївський район, вул. Річна, 42-а, та пройшли до підсобного нежитлового приміщення, розташованого на території підприємства. Після чого, малолітня ОСОБА_8 , залишилась спостерігати за тим, щоб дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були не поміченими сторонніми особами, малолітній ОСОБА_8 залишився біля входу в приміщення, а малолітній ОСОБА_7 через незачинені двері проник до вказаного підсобного приміщення, звідки таємно викрав спінінг чорного кольору по типу «Крокодил» вартістю 200 гривень, оснащений катушкою марки «Кобра» вартістю 600 гривень. Після крадіжки, ОСОБА_7 спільно малолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_8 з місця пригоди зникли та розпорядились вказаним майном на власний розсуд.

Зазначені дії малолітнього ОСОБА_7 підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Малолітній ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за суспільно-небезпечним діянням, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків на строк 2 роки.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просила застосувати до малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків на строк 2 роки.
Законний представник малолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_5 не заперечував проти застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.
Представник служби у справах дітей Біляївської РДА ОСОБА_6 вважала за доцільне застосувати відносно малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього під нагляд батьків на строк 2 роки.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №413, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння він не досяг віку кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з чотирнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_7 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_7 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_7 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються незадовільно по місцю проживання та навчання , не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції та у в службі у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації, на обліку у лікаря-нарколого та психіатара не стоїть, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до ОСОБА_7 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, виді передачі під нагляд батькам.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.
Питання про передачу малолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.
Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вину ОСОБА_7 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, передбачені ч. 2 п. 3 ст. 105 КК України.
Керуючись ст. ст.22,97,105 КК України, ст.ст.284,292,301,498-501,392-395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000767 від 14.09.2017 року відносно малолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України- задовольнити.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі малолітнього ОСОБА_7 під нагляд батьків ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на строк 2 роки.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області ОСОБА_1 .