ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 556/1391/17
Рядок статзвіту № 27

14.09.2017

Володимирецький районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

за ч.2 ст.240 КК України,
в с т а н о в и в:
23 травня 2017 року в період з 17 год.30 хв. по 18 год.20 хв., в полі урочища «Заломи», що поблизу с.Дубівка, Володимирецького району, порушуючи вимоги ст.19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою заводської мотопомпи марки «Forte FP40HP», обладнаної двигуном внутрішнього згорання і призначеної для подачі води під тиском та обладнанням до неї, шляхом гідро розмиву ґрунту, здійснив видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997 року та постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, дорогоцінного каміння органогенного утворення.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.240 КК України, - незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Під час судового засідання суду надано суду угоду укладену між прокурором та обвинуваченим про визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному в обвинувальному акті діянні, прокурор і обвинувачений погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.240 КК України у вигляді штрафу в розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до злочинів середньої тяжкості, міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 240 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4,5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, в судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі Закону України "Про амністію в 2016 році". Обвинувачений пыдтримав це клопотання та дав згоду на застосування відносно нього амністії. прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

З урахуванням обставин справи та наданих доказів, суд приходить до висновку, що клопотання захисника є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Так, у відповідності до п.в) ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як вже зазначалось, вчинений ОСОБА_7 злочин, є умисним злочином середньої тяжкості. Також судом встановлено, що ОСОБА_8 є батьком шести дітей у віці до 18 років, відносно яких він не позбавлений батьківських прав.
З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_6 поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році».
Як вбачається з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 серпня 2017 року у кримінальному провадженні №0000344, укладену між прокурором Володимирецького відділу Сарненської місцевої пркуратури ОСОБА_9 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000344, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розміні 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

На підставі п.в) ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.

Речові докази мотопомпу заводського виробництва "Forte FP 40HP", водозабірний шланг, металеву тичку, шрайбер, пожежний шланг діаметром 70 мм. - конфіскувати в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, в т.ч. обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором вирок може бути оскаржено виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя: