Номер провадження: 11-кп/785/192/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суд Одеської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі прокурора: ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляцію прокурора на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України - повернуто керівнику Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення виявлених недоліків. У затверджені угоди про примирення , укладеної 05.10.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та представником ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за довіреністю ОСОБА_8 відмовлено,
ВСТАНОВИЛА:
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України - повернуто керівнику Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення виявлених недоліків. У затверджені угоди про примирення , укладеної 05.10.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та представником ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за довіреністю ОСОБА_8 відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та повернути на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складу суду зі стадії підготовчого судового засідання. Судом першої інстанції не зазначено жодної із причин для повернення обвинувального акту та не зазначено жодного порушення. Судом під час роз7гляду угоди про примирення, тобто в ході підготовчого засідання, прокурора зобровязано оголосити обвинувальний акт, що є грубим порушенням вимог КПК України та є фактично наступною частиною процесу стадією судового розгляду. Під час розгляду питання про затвердження угоди про примирення в ході підготовчого засідання суд фактично вдався до оцінки суми збитків, спричинених кримінальним правопорушенням, тобто вдався до оцінки доказів, на що суд має право лише під час судового розгляду, тобто фактично почав розглядати обвинувальний акт по суті, що свідчить про те, що суд вийшов за межі чю.3 ст. 314 КПК України. Суд першої інстанції , навіть у разі наявності підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення , укладеної між обвинуваченим та потерпілим, стороною якої не є і не може бути сторона обвинувачення, мав продовжити попередній судовий розгляд у загальному порядку та вирішувати питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам законодавства та можливості призначення судового розгляду на його підставі, так як досудове слідство у кримінальному провадженні закінчено, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування. Ухвала суду винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вона підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.І, 2 ст.8 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.1, 5 ст.9 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
У підготовчому судовому засіданні, з`ясувавши позицію прокурора ОСОБА_5 та представника потерпілого ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за довіреністю ОСОБА_8 з приводу можливості затвердження угоди про примирення чи відмови в цьому, а також вислухавши з цих же питань думку обвинуваченого ОСОБА_7 , суд дослідивши обвинувальний акт й додатки до нього відносно зазначеного обвинуваченого та угоду про примирення, встановив істотні порушення вимог КПК України, допущені під час складення вказаних процесуальних документів, що перешкоджають, як затвердженню угоди про примирення, так і призначенню судового розгляду, за нижченаведених підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повинен повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам вказаного Кодексу, а з огляду на ч.ч.2, 7 ст.474 цього ж Кодексу, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, наряду з іншим, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону і у такому разі досудове розслідування продовжується у загальному порядку.

З огляду на ч.2 ст.9 зазначеного Кодексу, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як слідує з вимог ст.ст.91, 92 вказаного Кодексу, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, наряду з іншим, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та іншіобставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, обов`язок доведення яких покладається на слідчого та прокурора.

Згідно зі ст.291 означеного Кодексу, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акту, а у самому обвинувальному акті, наряду з іншим, повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Разом з цим, ст.283 КПК України встановлює, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинення кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відомості про що вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За ст.471 зазначеного Кодексу, в угоді про примирення, наряду з іншим, зазначаються її сторони, формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк іі відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Проте, виклавши у обвинувальному акті обставини замаху на злочин, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та які прокурор вважає встановленими, останнім й слідчим ігноруючи вимоги ст.ст.9, 91, 92, п.п.5, 7 ч.2 ст.291, ст.471 КПК України, в розглядуваних акті та угоді наведені суперечливі відомості щодо встановлення під час досудового розслідування розміру завданої ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» матеріальної шкоди, яка за наслідками нескладних математичних підрахунків, є незначно, але більшою ніж означена у вказаних процесуальних документах (за версією органу досудового розслідування 1471,58грн., натомість за математичними підрахунками загальної вартості 1473,95грн.), що свідчить про суперечність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення і перешкоджає суду пересвідчитися у дійсному встановленні під час досудового розслідування розміру шкоди у цьому кримінальному провадженні.

Незважаючи на позицію з цього приводу прокурора ОСОБА_5 , який заявив суду про право потерпілої сторони самостійно визначати розмір заподіяної шкоди, перелічені вище обставини при формулюванні обвинувачення у розглядуваному обвинувальному акті та при їх викладені в наданій до суду угоді про примирення у цьому кримінальному провадженні суперечать принципу верховенства права, закріпленому в ст.8 КПК України, що у контексті принципів ст.ст.7, 9 цього ж Кодексу, унеможливлюють призначення обвинувального акту від 05.10.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 до судового розгляду, з огляду на його невідповідність вимогам ст.291 вказаного Кодексу, а також про неможливість затвердження угоди про примирення від 05.10.2017 року, укладеної у цьому ж кримінальному провадженні між представником потерпілого ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за довіреністю ОСОБА_8 та вказаним обвинуваченим.

Враховуючи те, що ініціювання й укладення угоди про примирення було здійснено під час досудового розслідування, а обвинувальний акт від 05.10.2017 року й додатки до нього за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, підлягають поверненню до Одеської місцевої прокуратури №4, то виходячи з приписів п.7 ст.474 КПК України, у затвердженні вищевказаної угоди про примирення, - належить відмовити, у зв`язку з її невідповідністю вимогам цього ж Кодексу.

Перевіряючи доводи прокурора в апеляції колегія суддів не змогла з н ми погодитись, так як вони не знайшли свого підтвердження при аналізі обставин на які посилається суд першої інстанції приймаючи рішення про повернення обвинувального акту.

Редакція обвинувального акту і освітлення обставин правопорушень в якому обвинувачуються ОСОБА_7 не надало суду першої інстанції прийняти і розглянути справу згідно вимог діючого законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 17.11.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України - повернуто керівнику Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення виявлених недоліків. У затверджені угоди про примирення , укладеної 05.10.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та представником ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» за довіреністю ОСОБА_8 відмовлено без змін.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2