АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1401/17 Справа № 209/3401/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 19 травня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК України до 3 років позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001209 від 12 червня 2015 року, -

встановила:

Відпоіідно до вироку ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 12 червня 2015 року о 00 год. 55 хвил., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , де між ним та незнайомим ОСОБА_12 в результаті конфлікту, у ОСОБА_9 виник умисел на завдання останньому тілесних ушкоджень.

З метою реалізації даного замислу, ОСОБА_9 використовуючи ніж в якості знаряддя злочину, наніс ним потерпілому ОСОБА_12 множинні удари по тілу, чим завдав тяжкі тілесні пошкодження небезпечні для життя.

Вказані злочинні дії ОСОБА_9 суд кваліфікував за ч. 1 ст. 121 КК і призначив йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднано частину невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року у виді позбавлення волі строком - 1 місяць та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишено без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, термін попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з 15 червня 2015 року по 28 лютого 2017 року включно, зараховано у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено відраховувати з моменту фактичного взяття його під варту, тобто, з 15 червня 2015 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди задоволено частково.

З обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди ухвалено стягнути - 8 111 грн. 64 коп. З нього ж на користь держави ухвалено стягнути витрати, пов*язані з проведенням експертного дослідження в сумі 491 грн. 04 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Прокурор не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить його скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким із застосуванням ст. 71 КК остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, стягнувши з останнього на користь потерпілого ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 15 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного ОСОБА_9 злочину, особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

На його думку, судом необґрунтовано часткове задоволення позову потерпілого про відшкодування матеріальних збитків у сумі 15 000 грн.

Вважає, що розмір заявленого позову відповідає матеріальним витратам, понесеним ним у зв`язку із вчиненням ОСОБА_9 злочину, а також фізичним стражданням, що настали внаслідок протиправних дій останнього, та достатньо обґрунтовано потерпілим під час судових засідань.

Обвинувачений також не згоден з рішенням суду. В скарзі просить вирок змінити. Призначити більш м`яке покарання.

В обґрунтування посилається на те, що суд не дав належної оцінки тому, що у нього на утриманні заходиться малолітній син, що цивільний позов визнав в повному обсязі, після вчинення злочину надав потерпілому матеріальну допомогу, що за місцем проживання характеризується позитивно, що визнав свою вину та щиро покаявся, вибачився перед потерпілим, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вважає, що вищевказані обставини дають можливість застосувати до нього підстави ст. 69 КК України та призначити покарання більш м`яке, ніж те, що призначено судом першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Обвинувачений та його захисник підтримали свої вимоги, просили їх задовольнити та призначити більш м`яке покарання, ніж призначене судом першої інстанції. Проти задоволення апеляційної скарги прокурора - заперечували.

В судових дебатах учасники процесу підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

Виходячи із вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи зі ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочин, його відношення до цього, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, характер дій ОСОБА_9 із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя потерпілому, особу обвинуваченого, який вчинив злочин у сфері суспільних відносин, які забезпечують охорону здоров`я особи, вказаний злочин характеризується підвищеною суспільною небезпекою, вчинив аналогічний злочин до вступу вироку в законну силу, що свідчить про його схильність до застосування насильства, позитивну харатеристику за місцем мешкання, що має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та наявність обставин, що його обтяжують, а саме, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, рецидив злочину, думку потерпілого, який просив про призначення максимальної міри покарання.

Сукупність вказаних даних приводить колегію суддів до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним буде призначення покарання, пов*язаного з позбавленням волі у межах закону, в порушенні якого його визнано винним.

Колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 6567 КК України, а призначене покарання згідно ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 , а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто м`яким.

Крім того, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_9 підстав, передбачених ст. 69 КК України.

Як вбачається з вироку, судом при призначенні останньому покарання в враховано обставини справи, дані про його особу, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, а саме наявність на його утриманні малолітнього сина, позитивну характеристику, повне визнання цивільного позову, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги обвинуваченого про повне визнання ним вини у скоєному злочині та щире каяття, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_9 визнавав свою вину частково, з кваліфікацією злочину не погоджувався. Зазначав, що до нього було застосовано недозволені методи ведення досудового розслідування. За його заявою було проведено службову перевірку, за результатом якої постановою слідчого від 29 грудня 2016 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Вказана постанова обвинуваченим оскаржена не була.

Не знайшли свого підтвердження і доводи обвинуваченого про надання ним потерпілому матеріальної допомоги в сумі 3 000 грн. після вчиненого злочину, що ставить під сумнів посилання на щире каяття.

Безпідставними на думку колегії суддів є і доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованості висновків суду про часткове задоволення позову потерпілого про відшкодування матеріальних витрат.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (т. 3 а.с. 182-187), на підтвердження своїх позовних вимог потерпілим було надано фіскальні чеки на суму 8 111 грн. 64 коп. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх часткове задоволення в частині доведеності фактичних витрат.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, та скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, згідно змін, внесених Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 29 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4