Справа № 645/1900/17
Провадження № 1-кп/645/356/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , , прокурора Харківської місцевої прокуратри №3 ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше засудженого: 18.09.1990 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ст. ст. 206 ч.2 81 ч.3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, 20.12.1994 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ст. 101 ч.3 КК України до 9 років позбавлення волі, 04.09.2013 року вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 16.02.2017 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від призначеного судом покарання з іспитовим строк 2 роки
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_5 ,03.03.2017 року, приблизно о 17 год. 20 хв., знаходився на касовій зоні супермаркету «АТБ» за адресою: м.Харків, вул. Харківських Дивізій, 12А, де в нього виник злочинний намір на заволодіння мобільним телефоном «МEIZU M2», білого кольору, який знаходився в зовнішній кишені куртки потерпілої ОСОБА_6 , реалізуючи який, діючи умисно, з корисливих мотивів, сподіваючись на те, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, непомітно для потерпілої, дістав з зовнішньої лівої кишені потерпілої мобільний телефон «МEIZU M2», вартістю 1680 гривень, який належить ОСОБА_6 .. Після цього, ОСОБА_5 зник з місця кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Окрім того, ОСОБА_5 , 04 липня 2017 року, приблизно о 10 год. 17 хв., знаходячись у приміщенні кінотеатру «Київ» за адресою: м.Харків, б-р Юр`єва, 1, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_7 , у якої на спині знаходився рюкзак, у боковій кишені якого знаходився належний їй мобільний телефон «Lenovo A5000». В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний намір на таємне викрадення зазначеного мобільного телефону «Lenovo A5000», що належить потерпілій ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до потерпілої та не помітно для неї, дістав, тим самим таємно викрав з кишені рюкзака мобільний телефон «Lenovo A5000», вартістю 1350 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 спричинена матеріальна шкода на суму 1350 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначивши, що дійсно на початку березня 2017 року в супермаркеті «АТБ» він таємно викрав телефон «МEIZU M2», а липні 2017 року в кінотеатрі «Київ» телефон «Lenovo A5000».
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, як і кількість і вартість викраденого майна. З урахуванням повного визнання вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, вважає за доцільне дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду таємного викрадення 03.03.2017 року в супермаркеті «АТБ» мобільного телефону «МEIZU M2» у ОСОБА_6 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду таємного викрадення 04.07.2017 року в кінотеатрі «Київ» мобільного телефону «Lenovo A5000», що належить потерпілій ОСОБА_7 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, яка обтяжує покарання, у відповідності до ст. 67 КК України судом визнається рецидив кримінальних правопорушень.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово засуджений, в тому числі за скоєння умисних кримінальних правопорушень проти власності, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, мешкає у цивільному шлюбі з жінкою, яка має двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується формально.
Згідно ч. 3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у суд керується вимогами ст. 65 КК України, а саме: враховується ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжує покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , призначити покарання у виді позбавлення волі, що відповідає санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене. Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в період відбування покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року, то остаточне покарання йому слід призначити з врахуванням вимог ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за вказаним вироком не відбутого покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 заявлений на суму 1350 гривень у якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років і двох місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним обрати у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 1350 грн. (тисяча триста п`ятдесят гривень) у якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим протягом тридцять днів з дня його вручення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя