Провадження № 1/761/7/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника підсудного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155; ч. 3 ст. 302 КК України;

ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 302 КК України;

ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.156; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.156; ч. 3 ст. 302 КК України,

у с т а н о в и в :
Шевченківським районним судом м. Києва на підставі положень КПК України 1960 року здійснюється судовий розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаних злочинів.

Відповідно до обвинувального висновку та постанови прокурора від 29.11.2016 про зміну обвинувачення підсудні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у складі організованої злочинної групи вчинили низку злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, громадського порядку і моральності.

Зокрема, підсудним інкриміноване те, що ОСОБА_7 у липні 2007 року з метою вступу у статеві зносини з неповнолітньою ОСОБА_9 та малолітньою ОСОБА_10 , які на час вчинення відносно них таких дій не досягли статевої зрілості, запросив останніх до спеціально створеного місця розпусти квартири АДРЕСА_1 .
На виконання вказівок ОСОБА_7 , як організатора злочинного угруповання, відповідно до плану та розподілу ролей між учасниками організованої групи ОСОБА_8 шляхом прибирання підготувала для зустрічі зазначену квартиру, з цією ж метою придбала алкогольні напої, засоби контрацепції та інтимної гігієни. ОСОБА_5 на службовому автомобілі «Крайслер-300М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , доставив потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до вказаної квартири.
У подальшому підсудний ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вжили алкогольні напої. Після цього ОСОБА_7 , достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_10 та недосягнення нею статевої зрілості, запросив її до окремої кімнати, де вступив з нею у природний статевий зв`язок.
Вказані дії підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у ході судового розгляду перекваліфіковані прокурором з ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 152 КК України на ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155 КК України, в решті висунуте підсудним обвинувачення залишене без змін.
Підсудний ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст. 28, ч.1 ст.155 КК України не визнав, однак просив закрити щодо нього кримінальну справу за вказаною статтею, оскільки закінчився строк давності.
Підсудний ОСОБА_5 також не визнав вини у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст.154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч.1, 2 ст.156 КК України, наполягаючи, що його дії не містять складу вказаних злочинних діянь. У той же час, на підставі ст. 49 КК України просив звільнити його від кримінальної відповідальності за даними статтями.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, наголошуючи на тому, що відповідно до вимог ст. 111 КПК 1960 року закриття кримінальної справи у зв`язку з закінченням строків давності є обов`язком суду, що виключає прийняття за клопотанням його підзахисного будь-яких інших рішень.

Потерпіла ОСОБА_4 , у цілому погодившись з заявленими клопотаннями, у той же час покладалася на рішення суду, крім того просила прийняти до уваги, що закінченню строків давності певним чином сприяла поведінка самих підсудних, які вживали заходи на затягування розгляду справи.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотань підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , вважаючи наявними підстави для прийняття судом відповідного рішення.

Суд, заслухавши доводи підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , думку підсудної ОСОБА_8 , з`ясувавши позицію потерпілої ОСОБА_4 та прокурора ОСОБА_3 , дійшов висновку про таке.

У силу ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Згідно з обвинувальним висновком та постановою прокурора від 29.11.2016 про зміну обвинувачення період, коли мали місце дії, що поставлені у провину ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , тривав з вересня 2006 року по вересень 2009 року.
Суд приймає до уваги, що найтяжчим з інкримінованих підсудним ОСОБА_7 та ОСОБА_5 злочинів (на момент їх вчинення) та щодо яких ними ініційовано питання звільнення їх від кримінальної відповідальності, є злочин за ч.1 ст.155 КК, оскільки він передбачав покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Санкція ч. 2 статті 156 КК у редакції за станом на липень 2007 року, тобто на час, коли мали місце зазначені в обвинувальному висновку події, встановлювала покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
У подальшому статті обвинувачення зазнали змін, передбачивши більш суворе покарання, однак у силу положень ч. 2 ст. 5 КК України закон, який посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної сили.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності» звільненням особи від кримінальної відповідальності є відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи.
Згідно з п.8 вказаної постанови особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Матеріали справи не містять відомостей про вчинення підсудними ОСОБА_5 або ОСОБА_7 інших злочинів, також відсутні дані про ухилення підсудних від суду.

Суд враховує доводи потерпілої ОСОБА_4 , що внаслідок неявок підсудних судовий розгляд відкладався. Дані обставини не виключають можливої наявності в поведінці підсудних окремих елементів, спрямованих на затягування судового розгляду.
У той же час, судом не встановлено фактів неявки підсудних без поважних причин, що не дало суду підстав для висновку про ухилення підсудних від суду.
Відповідно до ст. 282 КПК 1960 р., якщо під час судового розгляду будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені ст.111 КПК, суддя своєю постановою закриває справу.
Отже, відповідно до ст. 111 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вказаною підставою є обов`язковим.

За таких обставин суд вважає, що клопотання підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 5, 44, 49 КК України, ст. 11-1, 282, 296 КПК України 1960 року, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу у частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 155 КК України закрити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2 ст.156 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальну справу у частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.154; ч. 3 ст. 28, ч.1 ст.155; ч. 3 ст. 28, ч. 1, 2 ст.156 КК України закрити.

На дану постанову упродовж семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1