АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1499/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4.09.2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області майора юстиції ОСОБА_8 по кримінальному провадженню № 0000051 від 17 лютого 2017, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосовано відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№ 27), в межах строку досудового розслідування, на шістдесят днів - до 30 жовтня 2017 року.
Визначено суму застави в розмірі 128 000 (сто дванадцять вісім тисяч) гривень (а.с.141-142).

Як зазначено в ухвалі, 4 вересня 2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, погоджене прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказував, що в період приблизно з 02.08.2017 по 02.09.2017 громадянин України ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із громадянином України ОСОБА_10 , та громадянином України ОСОБА_11 , намагались перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю сильнодіючі лікарські засоби, за що передбачена кримінальна відповідальність ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України.(а.с. 2-6)
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному 17.02.2017 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 321 КК України.(а.с.7-9)
02 вересня 2017 року о 16 год. 45 хв. ОСОБА_9 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
03 вересня 2017 гр. о 00-30 год. ОСОБА_9 згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України, тобто закінченого замаху на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю сильнодіючих лікарських засобів за попередньою змовою групою осіб.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 , підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст.. 201 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилався слідчий в своєму клопотанні.

Разом з цим, слідчий суддя при визначенні розміру застави ОСОБА_9 , прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 128 000 (сто дванадцять вісім тисяч) гривень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2017 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляції, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризику, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність хоча б одного з ризиків, який дає достатню підставу слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 201 КК України; наявність ризику, передбаченого п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.. 201 КК України;

2.наявність реального ризику, який дає достатню підставу вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с141-143). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризику, передбачених ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

Разом з тим колегія суддів вважає, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначено безпідставно. У розумінні положень п.4 ч.1 ст.184, п.2 ч.1 ст.194 КПК України доведення обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, покладається на слідчого та прокурора. Зазначивши у клопотанні про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий не конкретизував, яким саме чином, на думку органу досудового розслідування, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому колегія суддів вважає, що існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, є недоведеним.

Натомість, необґрунтоване зазначення слідчим суддею про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України на правильність висновку слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку не вплинуло, а тому не є самостійною підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 04.09.2017 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не вбачає.

Посилання адвоката ОСОБА_7 на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішеннь ЄСПЛ «Ольстровзький проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.
Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, батьків які перебувають на його утриманні, постійного місця проживання, характеризуючі дані, не спростовують висновків слідчого судді.

Щодо доводів апеляції про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттевими, оскільки ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є обґрунтованою, належним чином мотивованою та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4 вересня 2017 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КПК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4