АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3080/17 Номер провадження 11-кп/786/474/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника ВК ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)», провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженій вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 121, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці у процесі відбування покарання, а наявність у засудженої ОСОБА_7 двох заохочень, свідчить про позитивні тенденції в її поведінці, але встановлені судом обставини, дані про особу засудженої, яка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, та крім того, до неї вже раніше застосовувалось умовно-достроково звільнення від відбування покарання, не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_7 довела своє виправленні і до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулась засуджена ОСОБА_7 .

Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначає, що своєю сумлінною поведінкою та працею довела своє виправлення.

Вважає посилання суду на попередню судимість та умовно-дострокове звільнення, при відмові в задоволенні їй клопотання, необґрунтованими, оскільки на теперішній час вона виправилася, будує позитивні плани на майбутнє та бажає повернутися до повноцінного життя і бути зі своєю родиною.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги засудженої, представника виправної колонії, який підтримав апеляційну скаргу засудженої та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів та знову вчинила умисний тяжкий злочин, до неї раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за час відбування покарання мала 6 стягнень та 2 заохочення, відповідно до характеристики на засуджену, не стала на шлях виправлення, до роботи відноситься пасивно, а тому ОСОБА_7 не довела своє виправлення.

Колегія суддів вважає висновки суду помилковими.

Так, з матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_7 вбачається, що вона засуджена 22.12.2015р. вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст..121 ч.2, 69 КК України до 6 років позбавлення волі. 30.03.2016р. Полтавським районним судом Полтавської області зараховано період з 16.04.2014р. по 22.01.2016р. один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Кінець строку відбування покарання 10.07.2018р.

Під час утримання у слідчому ізоляторі ОСОБА_7 мала 6 стягнень, а з моменту відбування покарання у виправній колонії стягнень взагалі не мала, характеризується позитивно, мала два заохочення, працевлаштована робітником у будівельну бригаду, до роботи ставиться добре, поставленні завдання виконує вчасно та якісно.
Під час апеляційного розгляду, заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 пояснив, що засуджена ОСОБА_7 з 26 лютого 2016 р. відбуває покарання у виправній колонії, у березні 2016р. працювала швачкою, а з квітня 2016 р. працює в будівельній бригаді, до праці відноситься сумлінно, за що і мала три заохочення, останнє з яких у грудні 2017 року, за весь час перебування в установі стягнень не мала, характеризується позитивно. Вважає, що засуджена ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Окрім того, згідно характеристики, ОСОБА_7 підтримує зв`язки з сестрою та братом, шляхом листування та телефонних розмов, приймає участь у суспільному житті колективу засуджених, у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі художньої самодіяльності.
З огляду на викладене, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженої, враховуючи думку представника виправної колонії, який вважає, що ОСОБА_7 заслуговує на умовно-дострокове звільнення, колегія суддів дійшла висновку, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і вважає за можливе звільнити її умовно-дострокового від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12. 2015 року.
Отже, апеляційна скарга засудженої підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2017 року скасувати, постановити нову, якою клопотання засудженої ОСОБА_7 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2015 року умовно-достроково на не відбутий строк 3 місяці 26 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4