АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/5337/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/524/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула 29 серпня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року по кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0002595 від 09.09.2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню загальну освіту, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утримані не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.03.2008 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 185, ст. 76 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;
- 29.09.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 128, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 роки 6 місяців позбавлення волі строком, звільненого 29.03.2012 року у зв`язку з відбуттям призначеного покарання;
- 26.03.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 05.02.2015 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 19.02.2016 року за ухвалою Синельниківського міжрайонного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 року на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року на невідбутий строк покарання у 5 місяців 16 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Учасники судового провадження:
Прокурор - ОСОБА_7 .

Обвинувачений - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції, таврахувати всі пом`якшуючі покарання обставини, застосувати до призначення йому покарання вимоги ст. 69 КК України та перерахувати строк попереднього ув`язнення згідно ч. 5ст. 72 КК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся. Питання з речовими доказами вирішене.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 повторно, приблизно о 13 годині 35 хвилин 09 вересня 2016 року, знаходячись біля 5-го під`їзду будинку №29 на вул. Космонавтів у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка йшла вздовж указаного будинку йому назустріч, після чого, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, порівнявшись з ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що його дії носять відкритий для неї та оточуючих характер, діючи на досягнення злочинного умислу, своєю рукою схопив одягнений на шиї потерпілої ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби, вартістю 2948 грн. 68 коп. та шляхом ривка викрав у ОСОБА_8 належне їй вказане майно, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що призначене судом покарання є несправедливим та суворим, вважає, що суд мав підстави застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання. На думку ОСОБА_6 суд не врахував при призначенні покарання пом`якшуючі обставини, а саме не встановив та не дослідив дані стосовно його здоров`я.

На думку апелянта, суд першої інстанції незаконно перерахував йому строк перебування його в умовах СІЗО до 21.06.2017 року, так як, він знаходиться під вартою з 13.09.2016 року по теперішній час, у зв`язку з чим, просить зарахувати строк покарання один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 13.09.2016 року і до вступу вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу в законну силу.

Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений та його захисник під час судового розгляду підтримали вимоги апеляційної скарги та просили пом`якшити покарання.

Потерпіла під час судового розгляду заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України ґрунтуються на зібраних по справі доказах, досліджених судом і яким була надана належна оцінка у вироку суду відповідно до вимог ст. 374 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, у зв`язку із чим судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та судовий розгляд кримінального провадження здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, потерпілу і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Порушень судом кримінального процесуального закону при визначенні обсягу доказів та порядку їх дослідження при ухваленні вироку колегія суддів не вбачає.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного судом покарання, з тих підстав, що суд при призначенні покарання не врахував всі пом`якшуючі обставини та призначив суворе покарання, колегія суддів приходить до висновку, що їх не можна визнати обґрунтованими.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 50, 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше неодноразово судимий (т.2 а.к.п. 59-60-а), офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно (т.1 а.к.п 65), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.к.п. 62), у лікаря нарколога перебував під наглядом з серпня 2012 року з приводу вживання опіоїдів, синдром залежності (т. 2 а.к.п. 62), до обставин які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, призначив обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у вигляді позбавлення волі.
Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо врахування як пом`якшуючої покарання обставини стану його здоров`я, оскільки матеріали кримінального провадження не містять відомостей про стан здоров`я обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання було дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховано всі обставини справи, в тому числі ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а також те, що ОСОБА_6 раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але в період випробувального терміну вчиняв нові злочини, тому не вбачається підстав для застосування ст. 69 КК України.
Крім того, обвинувачений в своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції за правилами ч.5 ст.72 КК України, неправильно зарахував йому у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 13.09.2016 року по 21.06.2017 року, і тому він вважає, що цей строк необхідно рахувати з 13.09.2016 року до вступу вироку в законну силу.
Колегія суддів перевірила заявлені доводи ОСОБА_6 , і встановила, що вони не підлягають задоволенню.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 був затриманий 13 вересня 2016р. на підставі ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016р., якою до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0002595 (а.к.п. 43-45, т.2).
Тому суд першої інстанції правильно визначив обвинуваченому початок строку попереднього ув`язнення з 13 вересня 2016р., зарахувавши вказаний строк за правилами ч.5 ст.72 КК України по 21.06.2017 року, так як законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч.5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Оскільки зазначений Закон України набрав чинності 21 червня 2017р., то за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015р. у обвинуваченого ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення починається з моменту його залишення у Криворізькому слідчому ізоляторі 13 вересня 2016р. до 21 червня 2017 року.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене йому покарання, справедливим й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, і підстав для зміни судового рішення не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 липня 2017 року, по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0002595, відносно ОСОБА_6 , якого визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - залишити без змін.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4