Справа № 343/1171/17
Провадження № 11-кп/779/451/2017
Категорія ч.2 ст.191, ст.246 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.191, ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Солуків Долинського району Івано-Франківської області, житель АДРЕСА_1 , середня освіта, працює майстром лісу Долинського спеціалізованого агролісгоспу, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, українець, громадянин України, згідно ст.89 КК України раніше не судимий -

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.191, ст. 246 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст.15, ч.2 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у сфері лісового господарства, строком на три роки.

- за ст. 246 КК України у виді позбавлення волі строком на 1рік 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у сфері лісового господарства строком на три роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту його затримання 18.05.2017 року.

Вирішено питання речових доказів.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, наказом директора Долинського спеціалізованого агролісгоспу № 32-к від 13.09.2016 року обвинувачений ОСОБА_8 був призначений на посаду майстра лісу обходу № 5 Белеївської технічної дільниці Долинського спеціалізованого агролісгоспу ОКП «Івано-Франківськоблагроліс».

При прийнятті на роботу ОСОБА_8 був ознайомлений з посадовою інструкцією, та окрім цього 13.09.2016 року між ним та Долинським спеціалізованим агролісгоспом було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого ОСОБА_8 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення, зберігання ввірених йому матеріальних цінностей. Також, працюючи на посаді майстра лісу ОСОБА_8 знав, що у відповідності до ст.69 Лісового кодексу України проведення порубок лісу дозволяється тільки за наявності спеціального дозволу лісового квитка.

На підставі акту прийому передачі від 14.09.2016 року майстер лісу ОСОБА_8 прийняв під охорону обхід №5 Белеївської техдільниці Долинського спеціалізованого агролісгоспу, до складу якого входили квартали №№12,13,15 та 17.

У квітні 2017 року до ОСОБА_8 звернувся житель смт. Рожнятів Рожнятівського району ОСОБА_10 з пропозицією посприяти йому у придбанні для власних потреб деревини породи дуб. Під час розмови у ОСОБА_8 виник злочинний умисел вчинити незаконну порубку дерев породи дуб на території ввіреного йому під охорону обходу з подальшою реалізацією незаконно здобутої деревини. Знаючи, що у ввіреному йому під охорону обході № 5 Белеївської технічної дільниці деревина породи дуб в рубку не відводилась, лісорубний квиток не видавався, усвідомлюючи, що за відсутності лісорубного квитка будь-яка рубка деревини є незаконною, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 вчинити рубку деревини породи дуб в кварталі № 17 обходу № 5 Белеївської технічної дільниці із залученням знайомих йому лісорубів, провівши оплату за отриману ним після проведення рубки деревину особисто йому. Також, ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_10 , що документація на придбання деревини породи дуб буде оформлена ним у встановленому порядку, створивши враження законності своїх дій. При цьому, ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 частину коштів в якості оплати за придбання ним деревини породи дуб в сумі 20 000 гривень та 600 доларів США, які останній, реалізовуючи свій корисливий умисел, спрямований на збагачення за рахунок державного майна, привласнив.

12 травня 2017 року згідно попередньої домовленості на території кварталу № 17 обходу № 5 Белеївської технічної дільниці ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_10 та його знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Майстер лісу ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що він не має права без спеціального дозволу вчиняти будь-які порубки дерев, грубо порушуючи вимоги ст. 69, п. 2 ч. 1 ст. 89, ст. 106 Лісового кодексу України, перевищуючи свої службові повноваження, сокирою зробив позначки на деревах породи дуб звичайний та дав усну вказівку ОСОБА_11 вчинити їх рубку. Вважаючи дії службової особи агролісгоспу ОСОБА_8 законними та не перебуваючи з ним в злочинній змові, ОСОБА_11 за допомогою бензопили у кварталі № 17 обходу № 5 Белеївської технічної дільниці зрубав 17 сироростучих дерев породи дуб звичайний загальною кубомасою 30,98 м3.

Таким чином обвинувачений умисно, з корисливою метою, перевищивши свої службові повноваження, грубо порушивши вимоги ст. 69, п. 2 ч. 1 ст. 89, ст. 106 Лісового кодексу України, п. п. 2, 5, 7, 8 посадової інструкції майстра лісу, у кварталі № 17 ввіреного йому під охорону обходу вчинив незаконну рубку дерев, чим у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 заподіяв істотну шкоду лісовому фонду Долинського спеціалізованого агролісгоспу на загальну суму 215 054,98 гривень.

Не перебуваючи з обвинуваченим в злочинній змові, ОСОБА_11 у кварталі № 17 обходу № 5 Белеївської технічної дільниці незаконно зрубав за допомогою бензопили дерева, чим заподіяв шкоду на суму - 39982.05 гривень. Після відокремлення деревини від кореня незаконно зрубані дерева набули статусу майна, ввіреного під охорону майстру лісу ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_8 як службова особа лісової охорони зобов`язаний був провести обрахунок обсягу деревини, проставити клейма на пнях та провести секвестрування деревини, тобто вилучити її та поставити на баланс агролісгоспу. Маючи на меті вчинити розкрадання деревини шляхом зловживання своїм службовим становищем, використовуючи незаконну порубку як спосіб заволодіння майном, обвинувачений залишив незаконно зрубану деревину на території ввіреного йому під охорону кварталу № 17.

В подальшому, 16.05.2017 року ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, домовився із жителем с. Міжріччя Долинського району ОСОБА_13 , який не перебував з ним у злочинній змові, про трелювання лісопродукції, яку він мав намір за оплату передати ОСОБА_10 . Виконуючи вказівку ОСОБА_8 , близько 17 години, 16.05.2017 року ОСОБА_13 за допомогою трактора марки «ЮМЗ 65» розпочав трелювати лісоматеріали породи дуб звичайний з обходу № 5 Белеївської техдільниці Долинського спеціалізованого агролісгоспу для подальшого їх транспортування ОСОБА_10 . Однак, того ж дня факт трелювання лісопродукції був виявлений працівниками Долинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області.

Таким чином, ОСОБА_8 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на розтрату шляхом зловживання своїм службовим становищем лісопродукції вартістю 39 982,05 гривень з території ввіреного йому кварталу № 17 обходу № 5 Белеївської техдільниці, проте з причин, які не залежали від його волі, не передав зазначені лісоматеріали ОСОБА_10 , який не перебував з ним у злочинній змові.

Отже, ОСОБА_8 вчинив незаконну порубку дерев в лісах, що заподіяло істотну шкоду, та закінчений замах на розтрату чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.191, ст. 246 КК України

В суді першої інстанції, обвинувачений свою вину визнав, повністю та послідовно підтвердив обставини вчинення ним злочинів, щиро розкаявся, та просив суворо не карати.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на суворість призначеного судом покарання, та не врахування всіх обставин, що пом`якшують призначення покарання.

Захисник вказує на те, що його підзахисний ОСОБА_8 піддався збігу обставин, працює на займаній посаді всього вісім місяців, керувався посадовою інструкцією, яку по даний час не в повній мірі розуміє. На думку захисника, за час перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі, він цілком і повністю усвідомив важливість суспільно небезпечного діяння, яке він вчинив, в повній мірі додатково зрозумів правила і традиції людського співжиття, і що таке правослухняна поведінка.

Захисник, також вказує, що на утриманні ОСОБА_8 перебувають дружина та дочка, які не працюють, та ще одна неповнолітня дитина, яка навчається. Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, не є суспільно-небезпечним, та на час затримання був добре інтегрований в суспільстві.

У зв`язку з цим, захисник ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 просив вирок суду першої інстанції просив змінити, та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання.

В суді апеляційної інстанції, обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, та просили про її задоволення.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає вирок законним та обґрунтованим, а тому, просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , та його захисником не оскаржуються, і докази в силу ст. 349 КПК не досліджувалися, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується посилання обвинуваченого на суворість призначеного йому покарання, та неврахування судом всіх обставин, що пом`якшують покарання, то колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до змісту ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, який в минулому притягувався до кримінальної відповідальності.

Судом першої інстанції також враховано обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відніс повне визнання вини, сприяння встановленню істини у справі, щире каяття.

Окрім цього, судом також враховано вартість об`єкту посягань та велику суму шкоди, яка заподіяна злочином навколишньому середовищу.

Отже, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області вважає, що суд першої інстанції призначивши покарання, належним чином врахував всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, в тому числі й ті на які захисник обвинуваченого ОСОБА_8 посилається в своїй апеляційній скарзі, і призначив йому покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , що діє в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.191, ст. 246 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5