Ухвала
Іменем України
22 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 381/2330/17

провадження № 51-1175 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 ,
встановив:
вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець
м.Фастова Київської області, мешканець
АДРЕСА_1 ,

засуджений за частиною 3 статті 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього зобов`язання передбачені частиною 1 статті 76 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 жовтня 2017 рокувирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 рокузалишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зокрема вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, не зазначає їх, як і не зазначає конкретні помилки, які на його думку, були допущені судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень статті 412 КПК України.
Крім того, у мотивувальній частині касаційної скарги прокурор вказує на незаконність рішень суду, як першої так і апеляційної інстанції, при цьому, просить скасувати лише ухвалу апеляційного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК України, частиною 1 статті 429 цього Кодексу, Суд
постановив:

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального
провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області

від 12 жовтня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3