154/2285/17
1-кп/154/206/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

їх представника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 00000070, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого майстром на автозаправній станції «Авіас» (м. Володимир-Волинський) раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2017 року, близько 08 години 10 хвилин, ОСОБА_11 всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 7 км + 750 м автодороги Н - 22 сполученням «Устилуг - Луцьк - Рівне» зі сторони м. Володимир - Волинський в напрямку м. Устилуг Волинської області, в умовах ожеледиці, проявив безпечність та неуважність під час руху, не вибрав безпечну швидкість в даній дорожній обстановці, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, на заокругленні дороги ліворуч не зменшив швидкість, продовжив рух, перетнув осьову вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово - медичного експерта № 16 від 06 липня 2017 року, отримала тілесні ушкодження, а саме: численні закриті злами ребер з забоєм легень, розривами плеври, надрив зовнішньої оболонки серця, двосторонній гемоторакс, забій головного мозку з крововиливами під м`яку мозкову оболонку, численні синці, садна обличчя, кінцівок, тулуба. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від контактів з тупими твердими предметами з обмеженою контактною поверхнею, особливості контактуючої поверхні яких не відображені в морфології пошкоджень та по відношенню до живої особи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Причиною смерті є отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма грудної клітки, що супроводжувалась численними зламами ребер з розривами плеври та викидом масивної частки крові поза кровоносне русло, що в свою чергу призвело до розвитку гострого малокрів`я внутрішніх органів.

Разом з тим, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичного експерта № 516 від 02 червня 2017 року, отримав тілесні ушкодження, а саме: закрита травма органів черевної порожнини у вигляді пошкодження селезінки, печінки та розриву брижжі тонкої кишки, відкритий переломовивих лівої ліктьової кістки з багатоуламковим переломом лівого ліктьового відростка та дефектом кісткової тканини, закритий уламковий перелом середньої третини лівого стегна зі зміщенням, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, садна в ділянці обличчя. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті контакту з травмуючою дією тупих предметів, цілком можливо при ударі об виступаючі частини салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди.

За ступенем тяжкості травма черевної порожнини відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, переломи за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння та лікування необхідний час більше шести діб.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_11 п.п. 2.3 б), 10.1., 12.1., 34.1.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

-п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...;

-п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п. 12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

Розділ 34. дорожня розмітка:

-1.1. горизонтальна вузька суцільна лінія білого кольору, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, перетинати яку забороняється.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив факт та детально розповів про обставини вчинення 02 березня 2017 року дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі марки «Volkswagen Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 7 км + 750 м автодороги Н - 22 сполученням «Устилуг - Луцьк - Рівне» зі сторони м. Володимир - Волинський в напрямку м. Устилуг Волинської області. Пояснив що дана дорожньо-транспортна пригода виникла більше з причин ожеледиці, яка в цей день була лише в місці події. У вчиненому кається, стверджує, що даний злочин було вчинено з необережності.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений правильно зрозумів зміст скоєного, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, та матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу. При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України по кваліфікуючій ознаці порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяли тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є молодим за віком, має на утриманні малолітню дитину, на спеціальних обліках не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 суд визнає щире каяття, вчинення злочину вперше, сприяння у розкритті злочину, часткове добровільне відшкодування ним заподіяних збитків.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , судом не встановлено.

На підставі викладеного та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та їх наслідки, зокрема, те, що склад злочину за ч. 2 ст. 286 КК України передбачає необережну форму вини щодо наслідків, які настали, у вигляді спричинення смерті потерпілого та заподіяння тілесних ушкоджень іншому потерпілому дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, з урахуванням позиції потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_11 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Обвинувачений та захисник в даному судовому засіданні заявили клопотання про звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», мотивуючи його тим, що він вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, має неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Прокурор не заперечив проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Потерпілі в судовому засіданні також не заперечили проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні»).

За приписами ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Згідно з п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчинені необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_11 вчинив до набрання чинності актом амністії, тобто до 07.09.2017 року, необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» має неповнолітню дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно якої не позбавлений батьківських прав, дав згоду на застосування до нього амністії, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Застережень щодо застосування амністії, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», не вбачається.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 цивільних позовів.

26 вересня 2017 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області в даному кримінальному провадженні прийнято до розгляду в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, цивільні позови:

-потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 200000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

-потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 200000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень;

-потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 200000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень;

-потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 75000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень;

-потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 25000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень;

-потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_15 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 25000 та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні визнав усі заявлені цивільні позови повністю, однак просив зменшити суми призначених йому виплат, оскільки їх сплата в такому розмірі є непосильною для нього. В той же час у підтвердження свого наміру щодо відшкодування заподіяної шкоди обвинуваченим було подано в судовому засіданні дві заяви: ОСОБА_8 про відшкодування йому в добровільному порядку обвинуваченим ОСОБА_11 20000 гривень моральної шкоди; ОСОБА_6 про відшкодування йому в добровільному порядку обвинуваченим ОСОБА_11 13300 гривень моральної шкоди. У зв`язку з добровільним відшкодуванням частини заподіяної їм моральної шкоди потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 заявили про зменшення своїх позовних вимог на виплачені обвинуваченим суми відповідно кожному.

У відповідності з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає, виходячи з характеру та об`єму заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди, потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 посилаються на те, що внаслідок протиправних дій відповідача загинула їх дружина та матір ОСОБА_13 . Втрата близької людини завдала їм неймовірних душевних страждань, втрату почуття спокою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним факт заподіяння даним потерпілим моральної шкоди з боку обвинуваченого. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи те, що потерпілі дійсно зазнали моральних страждань в зв`язку зі смертю близької їм людини, яка стала наслідком необережних дій обвинуваченого, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди і вважає можливим та достатнім стягнути на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в порядку відшкодування заподіяної моральної шкоди по 150000 гривень. Із врахуванням вже сплаченої ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, з останнього слід стягнути на користь зазначеного потерпілого 130000 гривень.

Визначаючи розмір моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_6 посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача був знищений його автомобіль, внаслідок ДТП він зазнав значних тілесних ушкоджень, довгий час перебував на лікуванні, безповоротно втратив здоров`я у зв`язку з чим йому необхідно докладати значних зусиль для постійного пересування за допомогою милиць, що також спричиняє йому по сьогоднішній день неймовірних душевних страждань, втрату почуття спокою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доведеним факт заподіяння потерпілому моральної шкоди з боку обвинуваченого. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи те, що потерпілий дійсно зазнав моральних страждань в зв`язку із безповоротним заподіянням йому тілесних ушкоджень, що стало наслідком необережних дій обвинуваченого, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди і вважає можливим та достатнім стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 в порядку відшкодування заподіяної моральної шкоди, із врахуванням вже виплаченої йому обвинуваченим частини в добровільному порядку 61700 гривень.

Також суд прийшов до висновку про розумні межі заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпілою ОСОБА_5 в розмірі 25 000 гривень, оскільки остання також будучи учасником ДТП пережила стресову ситуацію, а також її чоловіку було заподіяно значних тілесних ушкоджень у зв`язку з чим вона й на даний час переживає моральні страждання.

Заявлені вимоги ОСОБА_6 щодо стягнення з обвинуваченого заподіяної моральної шкоди в розмірі 25000 гривень суд також визнає розумними та спів мірними, оскільки останній будучи учасником ДТП отримав також тілесні ушкодження, тимчасово втратив пам`ять, по сьогодні перебуває у стресовому напруженні.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог та прийшов до висновку про необхідність їх часткового задоволення виходячи з розумних меж та співмірності із заподіяною моральною шкодою. В той же час суд при прийнятті даного рішення приймає до уваги можливість стягнення потерпілими в окремому порядку із відповідної страхової компанії заподіяних матеріальних збитків.

Суд також стягує з обвинуваченого на користь потерпілих понесені ними витрати на правову допомогу як такі, що підтверджені належними доказами.

Суд також вважає за необхідне згідно ст.ст. 124,126 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, ст. 86 КК України, ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (роки) роки на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_8 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 130 000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_7 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 150000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 150000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 61700 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_5 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 25000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 25000 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 3500 гривень.

Речові докази:

-автомобіль марки «Volkswagen Т-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що залишено на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області повернути його власнику ОСОБА_11 ;

-автомобіль «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що залишено на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області повернути його власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз:

-судової інженерно-транспортної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу на суму 1979 гривень 20 копійок;

-судової інженерно-транспортної експертизи дослідження технічного стану транспортного засобу на суму 1979 гривень 20 копійок;

-судової інженерної транспортно - трасологічної експертизи на суму 2968 гривень 80 копійок;

-судової інженерної транспортно - трасологічної експертизи на суму 2476 гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КК України, до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1