печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_3 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001135 від 12.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.
Орган досудового розслідування вказує, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді начальника Сокирянської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, з використанням наданої йому влади та службового становища, в порушення вимог ст. ст. 2, 7, 9 КПК України, ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», у період квітня вересня 2017 року, перебуваючи на території Чернівецької та Івано-Франківської областей, діючи умисно, вимагав для себе від представника ТОВ «Молодіжна Аграрна Спілка» ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень, тобто у особливо великому розмірі, за підписання позитивного висновку перевірки ТОВ «Молодіжна Аграрна Спілка» про наявність у цього товариства підстав для бюджетного відшкодування, а також за вирішення питання та забезпечення здійснення бюджетного відшкодування вказаному підприємству податку на додану вартість (далі ПДВ) у сумі 4 309 559 (чотири мільйони триста дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень.
07.09.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 368 КК України.
У ході досудового слідства встановлено, що автомобіль HONDA PILOT д.н. НОМЕР_1 2009 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у якому ОСОБА_5 отримав частину неправомірної вигоди, перебуває у власності матері підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Тобто вищевказаний автомобіль є об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зазначена інформація щодо наявного в постійному користуванні рухомого майна у ОСОБА_5 підтверджується його декларацією про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2016 рік.
При цьому, санкція ч. 4 ст. 368 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Клопотання розглянуто відповідно до положень ч. 2 ст.172 КПК України, без виклику осіб, у володінні яких перебуває вищевказане майно.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав викладених в останньому.
Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується внесене клопотання, слід зазначити наступне.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Разом з тим, слідчий не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Так, під час розгляду клопотання встановлено, що автомобіль ОСОБА_7 придбано 15.01.2014.
Слід врахувати те, що слідчим ні в клопотанні про арешт майна, ні в постанові про визнання речовим доказом автомобіля не зазначено критерії за яких вказане майно віднесено до речового доказу у кримінальному провадженні. При цьому слідчим не обгрунтовано та не доведено матеріалами справи, що існують достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає будь-якій з ознак, визначених пунктами 1-4 частини першої ст.96-2 КК України.
З огляду на зазначене, враховуючи положення ст. 173 КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1