Справа № 336/644/18
Пр. № 1-кп/336/289/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді такелажник евакуаційного відділення ремонтної роти, у військовому званні «старший солдат», із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,
Під час судового засідання, суд -

ВСТАНОВИВ:
Так, 16 травня 2016 року наказом № 131 командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду санітара медичного пункту 1-го гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
17 червня 2017 року наказом № 146 командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 звільнено із займаної посади та призначено на посаду такелажник евакуаційного відділення ремонтної роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
З 7 серпня 2017 року старший солдат ОСОБА_4 направлений на стаціонарне лікування до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.
Відповідно до виписного епікризу № 5123-дпв старший солдат ОСОБА_4 виписаний з медичного закладу КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради. У зв`язку із випискою з лікувального закладу старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, повинен був прибути 17 серпня 2017 року до місця служби місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Однак, 17 серпня 2017 року старший солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення зазначених вище норм, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився без поважних причин з лікувального закладу КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради до місця служби місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження командуванню, в органи військового чи цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 7 грудня 2017 року, тобто тривалістю понад один місяць. 7 грудня 2017 року самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.
Таким чином, 17 серпня 2017 року старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради до місця служби місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_3 , та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 7 грудня 2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності його позиції, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, повне визнання вини, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини в кримінальному проваджені, а також наявність на утриманні у останнього малолітньої та неповнолітньої дитини.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - відсутні.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.4 ст.407 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, одружений, проходить військову службу, його незадовільний стан здоров`я, а також те, що останній визнав вину повністю та покаявся у вчиненому.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити мінімальне покарання ОСОБА_4 в рамках санкції ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі, при цьому застосувавши положення ст.75 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 не застосовувався.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1