Справа № 464/7232/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/726/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2013 року за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Самбора Львівської області, на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 16 травня 2017 року щодо відмови у задоволенні клопотання про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання за хворобою.
Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній просить звільнити його від відбування покарання у зв`язку із його станом здоров`я.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що має ряд захворювань та перебуває у тяжкому стані.
Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та вважає рішення суду першої інстанції законним й обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
В силу ст.152 Кримінально-виконавчого кодексу України, хвороба є підставою звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.
Згідно з положеннями ст.ст.537, 539 КПК України, під час виконання вироків, за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, у випадках, встановлених законом, суд має право вирішувати питання про звільнення засудженого від покарання за хворобою.
Виявлення захворювання, які можуть бути підставою для звільнення засуджених покладається на спеціальні лікарські комісії територіальних органів Державної пенітенціарної служби України, які складають висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, у відповідності до 6 розділу Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, прийнятого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року за №1348/5/572.
Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання регламентований в Додатку 12 до вказаного вище Порядку.
При цьому відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 року № 8 зі змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 року №12, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань. Вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбування покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, ступінь його виправлення та інші обставини.
Як встановлено апеляційним судом, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції прийшов до переконання, щохвороби засудженого ОСОБА_6 не віднесено до Переліку захворювань, визначеного спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572, відтак не перешкоджають відбуванню покаранню.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 серпня 2013 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, окрім житла. Зараховано період перебування під вартою 6 місяців 29 днів. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02 березня 2016 року засудженому ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України у строк відбування покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення 10 місяців 9 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Відповідно до листа державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» від 27.04.2017 року засуджений ОСОБА_6 , 1970 р.н. перебував на обстеженні і лікуванні в терапевтичному відділенні міжобласної багатопрофільної лікарні при Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19) з 17.02.2017 року по 26.04.2017 року. Засудженому ОСОБА_6 встановлений діагноз: В 20.0 (IV клінічна стадія). Хронічний гепатит «С», неактивна фаза. Хронічний панкреатит, н/ремісія. Хронічний гастродуоденіт, н/ремісія. Хронічний бронхіт, н/ремісія. ЗЗТБ правої легені (щільні вогнища, фіброз) кат.5, гр.5.1. Ангіопатія сітківки обох очей.
Згідно з висновком лікувально-контрольної комісії міжобласної багатопрофільної лікарні при Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» (Акт ЛКК № 51 від 25.04.2017 року) ОСОБА_6 на момент огляду під розгляд спеціальної лікарської комісії не підпадає і не підпадає під звільнення по хворобі (CD4 від 06.04.2017 330 клітин).
На переконання колегії суддів, з огляду на те, що ані на час розгляду клопотання у суді першої інстанції, ані в апеляційному суді не встановлено обставин, які б свідчили, що захворювання ОСОБА_6 перешкоджають відбуттю покарання останнім, що є необхідною умовою для звільнення від відбування покарання за хворобою, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання захисника, відтак доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 16 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання за хворобою , залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4