Справа № 715/1870/17
Провадження № 1-кп/715/126/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2017 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 13.08.2017 року близько 20 год. 00 хв. переслідуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, перебуваючи на неогородженій території господарства по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу вчинив крадіжку металевої конструкції (візок, тачанка) вартістю 243 гривень та металевої плити (шпагату) вартістю 261 гривень, що знаходились на території господарства, що належить ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 504 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
До початку судового розгляду справи по суті, 29 вересня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення.
За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру.
Сторони визнали правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , за ч.1 ст.185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та узгодили вид і розмір покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень, з урахуванням того, що обвинувачений щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдані збитки.
При цьому потерпілий ОСОБА_6 не має претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання.
Заслухавши думку обвинуваченого, потерпілого та прокурора , які просили затвердити угоду про примирення, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що відсутні підстави для відмови у її затвердженні.
Так, як передбачено ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як було встановлено судом, ОСОБА_4 , обвинувачується у злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судому засіданні повністю визнав свою вину у скоєному, розкаявся у вчиненому та повідомив при яких обставинах був скоєний злочин.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив, що шкода йому повністю відшкодована і він не має притертій матеріального або морального характеру до обвинуваченого.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Разом з тим, згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.08.2008 року, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками значаться: ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
З відповіді служби у справах дітей Глибоцької РДА №01-22/816 від 18.10.2017 року вбачається, що документи для розгляду на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини, а також позовів до суду з метою позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не готувалися та не подавалися.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до п. «в» ст. 1 зазначеного закону ОСОБА_4 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що не позбавлений батьківських прав, і який на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років.
В судовому засіданні ОСОБА_4 просив звільнити його від покарання відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році»
Керуючись ст.ст. 100, 370, 376,468-469,471, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 вересня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому узгоджену міру покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речові докази, а саме металеву плиту (шпаргат) та металеву конструкцію (візок тачанка) залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляція з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення.
СУДДЯ: