29.03.2018
Справа №359/163/87
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника Служби

у справах дітей та сім`ї - ОСОБА_8 ,

представника органу пробації - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Борисполі Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002714 від 13.12.2017 року, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, українця, громадянина України, учня 12-го вечірнього класу Бориспільської ЗОШ 1-ІІІ ступенів №7,зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2017 року, точний час досудовим розслідуванням та в ході судового розгляду не встановлено, приблизно о 3 годині ранку, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в м.Борисполі по вул.Київський шлях, 10 на першому поверсі торгівельного центру «Мікс Молл», де побачив камеру відео спостереження, яка знаходилась на стіні пункту обміну валют. В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення крадіжки даної відеокамери. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викраденні чужого майна, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на першому поверсі торгівельного центру «Мікс Молл» біля пункту обміну валют, що знаходиться з лівої сторони від входу в будівлю, шляхом вільного доступу зняв з кріплення камеру відео спостереження «Hikvision DS-2CD2020F-1», білого кольору, яка знаходилась на стіні пункту обміну валют вартістю 1657 грн. 00 коп., після чого дану відеокамеру ОСОБА_6 поклав до кишені куртки вдягненої на ньому та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1657 грн.00коп.

.

Зазначені дії орган досудового слідства кваліфікував як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за ч.1 ст.185 КК України.

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за вказаних в обвинувальному акті обставин, показав суду, що 6 грудня 2017 року він гуляв з дівчиною в центрі міста Борисполя та близько третьої години ранку зайшли до торгівельного центру, де знаходиться магазин «АТБ», щоб купити кави в автоматі, що знаходиться всередині торгівельного центру. Там він побачив відеокамеру, вона йому задалась цікавою, захотів її роздивитись. В той час нікого поблизу не було, і він дотягнувся руками до відеокамери, відкрутив кріплення та відірвав проводи, камеру поклав до кишені куртки та приніс додому за місцем проживання, поклав до шафи з іграшками. Він не замислювався, що буде з відеокамерою робити, але продавати не збирався, про те, що відеокамера його знімала, не подумав. Дня через два, мама зателефонувала йому з роботи, щоб він приїхав до неї на роботу та привіз відеокамеру, бо до школи приїхала поліція. Він відразу поїхав до школи, де разом з матір`ю повернули потерпілому камеру. Його мати відшкодувала шкоду заподіяну потерпілому грошима. Він переживає з приводу того що сталось, більше такого не повторить, згоден, якщо мати буде здійснювати над ним нагляд. Він також має можливість сплатити штраф, на канікулах працював, заробив кошти.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого, допитом його законного представника ОСОБА_5 в якості свідка, та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження, потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин. Суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, допитана в якості свідка мати неповнолітнього ОСОБА_6 ОСОБА_5 показала, що має двоє синів, старший є повнолітнім та був раніше судимий у неповнолітньому віці. Виховує синів сама останні чотирнадцять років, оскільки її чоловік помер. Вони проживають втрьох в однокімнатній квартирі. Вона працює на 1,5 ставки медичною сестрою в Бориспільській ЗОШ І-ІІІ ст. №7, старший син офіційно не працевлаштований, але заробляє на виробництві по виготовленню піддонів. Дізналась про вчинок сина від працівників поліції, шкоду заподіяну потерпілому повністю відшкодувала, з сином проводила виховну бесіду, обмежувала його у перебуванні поза домівкою. Вона впевнена, що переживання сина були щирими, він зробив висновки та шкодує, що так сталось. Вона має авторитет та вплив на синів, згодна здійснювати за молодшим сином необхідний нагляд та контроль за його поведінкою та підтримує клопотання захисника про звільнення її сина від відбування покарання із застосуванням примусових заходів виправного характеру.

Потерпілий ОСОБА_7 , представник служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Бориспільської міської ради, а також представник органу пробації вважають можливим виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 без відбування призначеного покарання, в тому числі не заперечують проти заявленого захисником клопотання про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, кваліфіковано вірно.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше не судимий, вчинив злочин вперше, неповнолітньому віці, виховується в неповній сім`ї продовжує навчання у 12 ому вечірньому класі Бориспільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №7 в м.Борисполі, задовільно характеризується за місцем навчання.

Суд також враховує, що викладені в досудовій доповіді про неповнолітнього відомості щодо особистих якостей та поведінки, які негативно характеризують неповнолітнього ОСОБА_6 були отримані органом пробації від Служби у справах дітей, які, згідно з поясненнями представника Служби надала школа, проте ці відомості спростовуються долученою до матеріалів кримінального провадження характеристикою, наданою директором школи та класним керівником обвинуваченого.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці. Згідно зі ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Так, виходячи зі змісту ч.1 ст.105 КК суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч.2 цієї статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

У відповідності до роз`яснень, викладених в абз.4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

В ході судового розгляду встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 вперше вчинив умисний злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся, та його поведінка після скоєного була бездоганною: повернув викрадене майно, сприяв розкриттю злочину, попросив вибачення у потерпілого, що було останнім підтверджено в судовому засіданні, з`являвся за викликами суду у супроводі матері, та внаслідок усіх цих обставин не потребує застосування покарання.

Враховуючи викладене, думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_6 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 , а також з обмеженням його дозвілля та встановленням вимоги щодо не залишення місця проживання у нічний час з 22.00 години вечора до -6.00години ранку до досягнення ним повноліття. При цьому суд враховує що, обвинуваченому виповниться вісімнадцять років менш ніж за півроку, проте, комплекс визначених судом заходів виховного характеру сприятиме виправленню неповнолітнього та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на обвинуваченого, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16.01.2017 №223-66/0/4-17 про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх, (п.16) суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: камеру відео спостереження «Hikvision DS-2CD2020F-1», білого кольору, яка була передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 27.12.2017 року, та в подальшому згідно з поясненняими потерпіого ним передана до Бориспільського ВП ГУ НП України в Київській області повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати по справі не значаться, цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись 100, 122, 124, 126, 318, 322, 363-368 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст.185 КК України та на підставі ст.105 КК України звільнити від покарання та застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру, а саме:

-передати ОСОБА_6 під нагляд матері ОСОБА_5 ,

-обмежити його дозвілля із встановленням вимоги не залишати місця проживання у нічний час з 22.00 години вечора до -6.00 години ранку, -

до досягнення ним повноліття.

Речовий доказ: камеру відео спостереження «Hikvision DS-2CD2020F-1», білого кольору повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому, законному представнику, захиснику та потерпілому.

Суддя ОСОБА_10 -Лесів