Справа № 559/2295/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно кримінальне провадження № 0000312, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, громадянина України, який проживає адресою: АДРЕСА_1 , із повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
сторони провадження: прокурор ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_9 , -
В С Т А Н О В И В:
у період часу з 09 години 00 хвилин до 10 годин 00 хвилин 18 березня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника господарства, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з приміщення кімнати житлового будинку, таємно, повторно, умисно викрав: 1) гаманець, вартістю 48 гривень 50 копійок, в якому були грошові кошти в сумі 400 гривень 00 копійок; 2) мобільний телефон марки «Nokia Asha 300», вартістю 322 гривень 00 копійок; 3) кросівки фірми «NIKE» 44 розміру, вартістю 400 гривень 00 копійок; чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1170 гривень 50 копійок.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєному визнав у повному обсязі, розкаявся і дав покази, які за своїм змістом відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно весною 2016 року перебуваючи в будинку ОСОБА_8 викрав гаманець з грішми, мобільний телефон та кросівки. Доки перебував у СІЗО усвідомив, що вчиняв не правильно.
Потерпілий ОСОБА_8 шість разів з`являвся в зал судового засідання. Звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити подальший розгляд кримінального провадження без його участі. Учасником судового процесу бути не бажає. Не заперечує проти застосування ч.3 ст. 349 КПК України. Претензій матеріального та морального характеру не має. Міру покарання просить призначити згідно вимог Закону (а.с. 72 т.1).
Суд, за клопотанням прокурора і згодою захисника, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому з`ясував, що ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає. Роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. На підставі ч.3 ст.349 КПК України, судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу ОСОБА_6 .
За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, а тому ці дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу винного, який раніше судимий: 11.02.2014 вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч.1 ст. 185 КК України (а.с. 36, 38 т.2), але ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області 24.02.2017 ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання за вироком від 11.02.2014 (а.с. 132-133 т.1), тому на даний час перша судимість погашена. Вдруге ОСОБА_6 засуджено 18.10.2016 Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, покладено обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, вирок від 11.02.2014 виконувати окремо (а.с. 134, т.1), 10.11.2017 ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області засудженому ОСОБА_6 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням згідно вироку від 18.10.2016, направлено для реального відбування призначеного судом покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі (а.с. 136-137 т.1). ОСОБА_6 на диспансерному обліку в лікарів нарколога та психіатра в КЗ «РОЦПЗН» не перебуває (а.с. 138 т.1), має батька 1944 року народження і матір 1962 року народження, у батьків один, за місцем проживання скарг від сусідів не надходило (а.с. 33-35 т.2). Згідно висновку Дубенського міськрайонного відділу з питань пробації несе високі ризики небезпеки для суспільства і повторного вчинення кримінального правопорушення, виправлення неможливе без обмеження чи позбавлення волі (а.с. 49 т.1).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 ухвалами Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30.06.2017 оголошено в розшук і дано дозвіл на затримання з метою приводу (а.с. 91-93 т.1), 29.10.2017 о 16.00 год. ОСОБА_6 затримано (а.с. 103-106 т.1), 30.10.2017 ухвалою суду до нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.с. 118-119 т.1).

Беручи до уваги усе вищевказане у сукупності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства і цілодобового контролю за його поведінкою, неможливе. Покарання потрібно призначити у виді позбавлення волі в межах санкції за ч.2 ст. 185 КК України, врахувавши покарання за попереднім вироком від 18.10.2016, складаючи їх шляхом поглинання, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Захисник обвинуваченого подав до суду клопотання про застосування до ОСОБА_6 амністії, згідно п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки, його батько ОСОБА_12 на день набрання чинності цим Законом, досягнув 70-річного віку.
У судовому засіданні захисник і обвинувачений клопотання підтримали, просять його задоволити.

Прокурор не заперечує проти задоволення клопотання, оскільки застосування амністії є обов`язковим в разі наявності підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_12 є його батьком (а.с. 130 т.1). На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягнув 70-річного віку (а.с. 131 т.1).
Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше судимий за злочин середньої тяжкості, даний злочин мав місце 18.03.2016, тобто до засудження 18.10.2016, злочини не посягають на права і охоронювані законом інтереси батька, якому 73 роки і в якого ОСОБА_6 один син, то до останнього не застосовуються обмеження, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», а він підпадає під дію п. «є» ст.1 Закону.
Оскільки вимоги щодо застосування амністії є імперативними, суд зобов`язаний звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд сподівається, що час перебування ОСОБА_6 під вартою справив достатній виховний вплив і останній усвідомив, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, буде притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Цивільний позов не заявлявся.
Судові витрати за проведення судової експертизи становлять 351 грн. 84 коп., які відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, ст. 124, ст. 349, ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання (за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18.10.2016) більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання врахувати час затримання та перебування ОСОБА_6 під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Початком відбування покарання вважати 29.10.2017.
На підстави п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти у залі суду.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи в розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп. на користь держави.

Речові докази у справі: гаманець та мобільний телефон марки «Nokia Asha 300», які повернуті на зберігання ОСОБА_13 , залишити у його власності.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляції через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: