Справа № 567/1271/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Острозі Рівненської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000360 від 01 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Межиріч, Острозького району, Рівненської області, зареєстрованої та фактично проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, на утриманні має малолітню дитину, не працюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правпорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, -
встановив:
19.08.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , маючи на меті незаконно заволодіти чужим майном, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрала в потерпілої ОСОБА_4 банківську картку Приватбанку» № НОМЕР_1 , що належала потерпілій і є особистим офіційним документом, з метою подальшого заволодіння за допомогою вказаної картки грошовими коштами, котрі зберігались на банківському рахунку ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.
В подальшому, діючи таємно з корисливих мотивів, керуючись єдиним умислом, продовжуючи свої злочинні дії, 31.08.2017 року ОСОБА_5 , використовуючи викрадену у потерпілої ОСОБА_4 банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 , заздалегідь дізнавшись її пін-код, з банкоматів банку «Приватбанк», розташованих в м.Нетішин, зняла і розпорядилась на власний розсуд грошовими коштами, що належали потерпілій.
Так, 31.08.2017 року о 16 годині 40 хвилини ОСОБА_5 , з банкомата банку «Приватбанк», що розташований по пр-т.Курчатова, буд. 8а, м.Нетішин Хмельницької області, з банківської картки банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належала потерпілій ОСОБА_4 , зняла і таємно викрала гроші в сумі 5200 грн.
Того ж дня, продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним умислом, о 16 год. 46 хв. та о 16 год. 48 хв. ОСОБА_5 , з банкомата банку «Приватбанк», який розташований по пр-т.Незалежності, 9, в м.Нетішин Хмельницької області, з банківської картки банку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , зняла і таємно викрала гроші 6240 грн. та 647 грн.
Своїми діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 12 087 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці).
Отже, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України визнала повністю. Підтвердила, що 19.08.2017 року, перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , у приміщенні будинку викрала кредитну карточку ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_4 , з якої в подальшому знала грошові кошти у сумі 12 087 грн. Вказала, що у вчиненому розкаюється.
Крім того, обвинувачена не заперечує проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла в судовому засіданні вказала, що виявила відсутність грошових коштів на кредитній карточці ПАТ КБ «Приватбанку» шляхом отримання смс-повідомлень. На даний час викрадені кошти в сумі 12 087 грн. їй повернуті. Не заперечила щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченої повністю охоплюються диспозиціями ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та вірно кваліфіковані органами досудового розслідування.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст.67 КК України не встановлені.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, окрім того, суд враховує як пом`якшуючу обставину - наявність малолітньої дитини.
Суд при призначенні покарання враховує, що ОСОБА_5 раніше не судима, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває та не перебувала, має на утриманні малолітню дитину, 2016 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно.
Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку, про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в межах санкції статтей, що їй інкриміновані, та в силу ч.1 ст.70 КК України остаточну міру покарання слід визначити шляхом часткового складаня покарань.
Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до неї амністії, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину, вчинила кримінальні правопорушення, які не є тяжкими або особливо тяжким, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності. З наслідками застосування амністії ознайомлена.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення від відбування покарання обвинуваченої на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.13 названого Закону).
Відповідно до п.«в» 014_05_06/pravo1/T141185.html?pravo=1#5" title="Про амністію у 2014 році; нормативно-правовий акт № 1185-VII від 08.04.2014">ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрализаконноїсили зокрема ті, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17.06.2016р. Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, довідки Служби у справах дітей Острозької РДА Рівненської бласті від 20.11.2017р. №495/01.11, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавлена батьківських прав, вперше вчинила кримінальні правопорушення, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України. Вказані кримінальні правопорушення обвинувачена вчинила до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» - 07.09.2016 р. Свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років до неї не може бути застосовано.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 395 КПК України, ст.ст. 70, 85, 86, 185, 357 КК України суд,
засудив:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді штрафу в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1