Справа № 333/898/18 Провадження 1-в/333/91/18
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника лікарні ОСОБА_4 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_5 ,
особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву головного психіатру Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В:
Головний психіатр Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 звернувся із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у формі надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 з 17.08.2004 року перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР з діагнозом «Шизоафективний розлад, змішаний тип». 28.04.2009 року в стані неповної ремісії за висновком СПЕК в маніакально-подібному стані ОСОБА_6 скоїла злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України. За висновком судово психіатричної експертизи від 15.07.2009 року визнана неосудною. Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.09.2009 року до ОСОБА_6 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, які ухвалами Комунарського районного суду м. Запоріжжя, неодноразово продовжувалися, в останнє 06.09.2017 року.
Протягом останніх 6 місяців ОСОБА_6 відвідувала лікаря-психіатра, приймала ліки, проте періоди стабілізації психічного стану медикаментозні, короткі, неякісні, у зв`язку із чим відзначаються часті загострення з афективно - параноїдною симптоматикою та аутоагресією. Критика до хвороби і здійсненого правопорушення залишається формальною. Реальних планів на майбутнє немає. Установка на щомісячне відвідування лікаря психіатра та прийом ліків відсутня.
За актом, складеним комісією лікарів психіатрів, ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизоафективного розладу змішаного типу, тому потребує продовження примусової міри медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
У судовому засіданні представник психіатричного закладу обставини, викладені в наведеній вище заяві, підтримала повністю, просила суд її задовольнити.
Лікар психіатр Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» суду пояснив, що психічний стан ОСОБА_6 залишається нестабільним, тому остання потребує подальшого лікування, шляхом надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
ОСОБА_6 проти задоволення заяви не заперечувала, проте вказала, що не відмовляється самостійно лікуватися, тому потребу у наданні амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порідку не вбачає.
Захисник ОСОБА_7 , що представляє інтереси ОСОБА_6 , не підтримала вказану заяву, зазначила, що на час розгляду заяви сплив встановлений ухвалою суду від 09.09.2018 року строк надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, тому підстави для продовження психіатричної допомоги відсутні.
Прокурор заяву підтримала та не заперечувала проти її задоволення.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Стаття 514 КПК України передбачає, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2017 року ОСОБА_6 , 1961 року народження, продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Згідно із актом лікарів психіатрів від 19.02.2018 року, протягом останніх шести місяців ОСОБА_6 регулярно відвідувала лікаря психіатра та приймала підтримуючу терапію. Встановлено, що остання страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизоафективного розладу змішаного типу, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
З наведеного вбачається, що строк надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_6 сплив 09.03.2018 року. Законодавством не передбачено поновлення чи зупинення останнього.
Окрім цього, частинами першою другою статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлені види надання амбулаторної психіатричної допомоги: на прохання або за усвідомленою згодою особи, за згодою її батьків чи іншого законного представника, на прохання або за згодою її опікуна, та надання амбулаторної психіатричної допомоги без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
Тобто у примусовому порядку застосування амбулаторної психіатричної допомоги можливе без усвідомленої згоди особи у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.
Висновок комісії лікарів психіатрів щодо ОСОБА_6 , містить вказівку щодо наявності у ОСОБА_6 тяжкого психічного розладу, проте не зазначає наслідки ненадання амбулаторної психіатричної допомоги останній у примусовому порядку.
Суд вважає, що тільки наявність у особи тяжкого психічного розладу не є підставною для застосування психіатричної допомоги саме у примусовому порядку.
Згідно даних висновку комісії лікарів психіатрів, складеному відносно ОСОБА_6 , остання регулярно відвідувала лікаря психіатра та приймала підтримуючу терапію, що вказує на згоду особи на лікування.
Окрім цього, особа, щодо якої вирішується питання про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_6 самостійно з`явилася у судове засідання на виклик суду, надала пояснення, згідно яких не відмовляється від надання амбулаторного лікування.
Згідно із положень п. 4. Принципу 9 додатку до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18.02.1992 року № 49/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», лікування кожного пацієнту повинно бути направлено на збереження та збільшення особистої самостійності.
Враховуючи викладене, оскільки на час розгляду заяви про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку строк надання останньої сплив, то відсутні підстави для його продовження, тому заяву необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 КПК України, ст. 95 КК України, ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву головного психіатру Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_8 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без задоволення.
На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1