Справа №504/2163/17-к
(1-кп/504/350/17)
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.10.2017 року смт. Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Комінтернівське матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ананьєва Ананьївського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 р.н., освіта середня спеціальна, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія-слюсаря ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.407 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

25.02.2016 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того ж дня, ОСОБА_4 присвоєно військове звання «солдат».

25.02.2016 року солдат ОСОБА_4 був відправлений для подальшого проходження військової служби в Полтавський військовий інститут зв`язку. 26.02.2016 року солдатом ОСОБА_4 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу та цього ж дня наказом начальника Полтавського військового інституту зв`язку солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу інституту.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 26.02.2016 року, тобто з дня зарахування до списків особового складу наведеного вище військового інституту, ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 10.11.2016 р. №239 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-слюсара ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_4 , 12.11.2016 року, близько 08.00 год., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, у порушення наведених вище вимог закону, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 21.06.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

21.06.2017 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України та повідомив про ухилення від військової служби та вчинений ним злочин.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді водія-слюсара ремонтного відділення бронетанкової техніки взводу технічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 12.11.2016 року близько 08.00 год., з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 21.06.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України, за ознаками самовільного залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує посередню характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, те, що він раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 р.н., скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких злочинів, відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.66 КК України, являються з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи, та періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

ВІРНО

Вирок набрав законної сили 03.11.2017 року.

Суддя ОСОБА_1