Ухвала
Іменем України
12 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 308/14110/15-к

провадження № 51-3237 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного кримінально суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року щодо виправданого ОСОБА_4 ,

встановив:

вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 307 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що в його діянні є склад вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року вказанийвирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року щодо виправданого ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.
Зокрема, зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурорфактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, прокурор вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції обґрунтовує їх лише неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та неправильним визнанням доказів у кримінальному провадженні недопустимими, однак не зазначає зміст істотних порушень у відповідності до вимог статті 412 КПК України, як і не зазначає яких помилок при такій позиції допустився суд першої інстанції.
До того ж, прокурор, вказуючи на недопустимість доказів у кримінальному провадженні, не наводить конкретних мотивів такої позиції з урахуванням їх впливу на незаконність судового рішення.

Таким чином, недодержання прокуроромвимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 цього Кодексу, суд

постановив:

касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року щодо виправданого ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3