АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/162/17 Номер провадження 11-кп/786/817/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 13.01.2017 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
за апеляційними скаргами прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 липня 2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.11.2012 року та за сукупністю вироків ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витратив в сумі 703,68 грн. пов`язані із залученням експерта.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він прохає змінити вирок суду та пом`якшити призначене йому покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що визнав вину, розкаявся, сприяв слідству, має на утриманні двох малолітніх дітей та є єдиним годувальником у сім`ї.

У своїй апеляційній скарзі прокурор прохає вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухваливши новий вирок яким ОСОБА_8 засудити за ч.2 ст.187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого; на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого.

Необхідність ухвалення нового вироку прокурор мотивує тим, що ОСОБА_8 раніше судимий, звільнившись умовно-достроково з місць відбування покарань продовжив злочинну діяльність, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, шкоду потерпілому відшкодував не добровільно, що свідчить про високу суспільну небезпечність вчинених ним діянь.

Крім того, прокурор зазначає, що суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 додаткове покарання у виді конфіскації майна, не визначив частку майна, яке необхідно конфіскувати.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Як встановив суд 13 січня 2017 року близько 1 год. ОСОБА_8 , знаходячись в м. Заводське по вул. Матросова, навпроти будинку №21, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на потерпілого ОСОБА_11 . Зваливши потерпілого на землю, ОСОБА_8 наніс близько 4 ударів кулаками обох рук по тулубу та голові ОСОБА_11 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, в момент коли потерпілий знаходився на землі в лежачому положенні, ОСОБА_8 заволодів його мобільним телефоном, марки «SAMSUNG G-130E» вартістю 459 грн., в якому знаходилась карта мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 25 грн. і ПрАТ «МТС» вартістю 25 грн. та чоловічою зимовою курткою вартістю 349 грн., спричинивши своїми діями ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 858 грн.

Далі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 наніс близько 3-4 ударів правою ногою по тулубу потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно висновку експерта №18 від 14.01.2017 року потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які можна розділити на дві групи:

- 1-ша група закритий перелом 10-го ребра правої половини грудної клітки, який може бути оціненим як ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- 2-га група садно в лобній ділянці справа, на межі з тім`яною ділянкою; садно в скроневій ділянці справа; садно у виличній ділянці справа, на тлі припухлості м`яких тканин та підшкірного крововиливу; садно в ділянці кінчика носа; садно по тильній поверхні правої кисті; садно в між лопатковій ділянці, в центрі, в проекції 4-6 грудних хребців; підшкірний крововилив в ділянці верхнього повіка лівого ока; підшкірний крововилив в ділянці кута правої лопатки; підшкірний крововилив в проекції 1-го поперекового хребця; підшкірний крововилив по боковій поверхні живота зліва, з переходом на ліву поперекову ділянку; підшкірний крововилив по заднє-внутрішній поверхні верхньої третини правої гомілки; садно слизової оболонки нижньої губи, в проекції перших зубів; крововилив під слизовою оболонкою верхньої губи в проекції перших зубів, які можуть бути оцінені як у своїй сукупності так і кожне зокрема, як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав скаргу прокурора лише в частині визначення частини майна, яке підлягає конфіскації та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Дії ОСОБА_8 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 187 КК України.
Переглядаючи вирок суду в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів встановила, що при призначенні обвинуваченому покарання суд дотримався вимог статей 50, 65, 71 КК України та призначив обвинуваченому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання за вчинений злочин, суд виходячи із вимог ст. 65 КК України, урахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого який має не зняті та непогашені судимості за аналогічні злочини та вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення від покарання за аналогічний злочин. Обставинами, що пом`якшують покарання винного, суд визнав щире каяття визнання вини та сприяння розкриттю злочину. Обставинами, щоі обтяжують покарання винного, суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі. При цьому, як вбачається зі змісту вироку, суд врахував також пом`якшуючі обставини на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.
Доказів, які свідчили що ОСОБА_8 має на утриманні дітей та є єдиним годувальником сім`ї матеріали кримінального провадження не містять.
При визначенні покарання за сукупністю вироків, суд врахував, що невідбуте ОСОБА_8 за попереднім вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.11.2012 року покарання складає три роки сім місяців дев`ятнадцять днів позбавлення волі та при призначенні покарання підставі ст.71 КК України частково приєднав невідбуту частину цього покарання у виді одного місяця позбавлення волі.
Оскільки призначене покарання відповідає вимогам статей 65,71 КК України, переглядаючи вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів не знайшла підстав ні для пом`якшення призначеного Ясніковському покарання, ні для його посилення.
Водночас, вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає уточненню в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді конфіскації майна не зазначив, яка частина майна обвинуваченого підлягає конфіскації. Отже, зі змісту мотивувальної частини вироку можна зробити висновок, що суд призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, що належить обвинуваченому.
З огляду на положення ст.420 КПК України, цей недолік можна виправити шляхом уточнення вироку суду без його скасування та постановлення нового вироку.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду уточненню.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 частково задовольнити.
Уточнити резолютивну частину вироку та вважати ОСОБА_8 засудженим до призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.187 КК України та за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, з застосуванням додаткової міри покарання у виді конфіскації всього майна, що належить обвинуваченому.
В іншій частині вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4