Справа № 307/482/18
Провадження № 1-кс/307/129/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Тячів
Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у порядку ст.. 24, ч. 1 ст. 303 КПК України.

в с т а н о в и в :
До суду із вказаною скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у порядку ст.. 24, ч. 1 ст. 303 КПК України , мотивуючи її тим, що 28 квітня 2017 року на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів на 100 км, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Нопdа СR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Після перевірки документів, всупереч його волі, без будь-яких правових підстав та без оформлення відповідних процесуальних документів, працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримали вищевказаний транспортний засіб та помістили його на спец.майданчик № 3, що знаходиться в м. Тячів по вул. Заводській, 6А, при цьому йому не було надано жодного документа про вилучення транспортного засобу. На спец. майданчику йому було надано тільки акт № 1 огляду затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання від 28.04.2017 року складеного начальником спец, майданчика № 3 ОСОБА_8 , в якому зазначено, що підставою тимчасового затримання транспортного засобу, є постанова слідчого ОСОБА_9 .
Як було встановлено пізніше, що підставою тимчасового затримання не може бути постанова слідчого, оскільки кримінальне провадження відносно даного факту було внесено до ЄРДР тільки 29.04.2017 року за № 0000457, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України і взагалі слідчий не уповноважений виносити постанову про вилучення майна від особи.
Цього ж дня, 29.04.2017 року слідчий виніс постанову про приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження, якою визнав речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000457 від 29.04.2017 року автомобіль ««Нопdа СR-V», д.н.з. НОМЕР_1 та передав його на зберігання на спец. майданчик № 3 м. Тячів, вул. Заводська № 6А, що чітко вказує на те, що автомобіль був затриманий безпідставно та поміщений на спец. майданчик і лише через добу був визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та ніби-то переданий на спец, майданчик, хоча він вже знаходився там.
Зазначає, що визнання слідчим, майна особи речовим доказом, без відповідного вмотивованого судового рішення про позбавлення або обмеження особи права власності, зокрема володіти, користуватися, розпоряджатися, не дає підстав вилучати його у власника чи володільця такого майна та його утримувати.
26.01.2018 року захисник звернувся до СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області із клопотанням про повернення тимчасово вилученого, у незаконний спосіб майна.
19.02.2018 року захист отримав відповідь на клопотання, якою фактично було відмовлено у його задоволенні, але без належного оформлення, при цьому слідчий СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 у своєму листі № 2430/106/29/1 - 18 від 09.02.2018 року зазначив, що у зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні № 0000457 від 29.04.2017 року ОСОБА_4 не допитано в жодному статусі, а тому на підставі ст. 220 КПК України воно не підлягає розгляду.
Вважає, що слідчий ОСОБА_11 та попередні слідчі органу досудового розслідування неналежно проводять досудове розслідування і у спосіб не передбачений КПК України, не виконують вимоги вказаного закону, внаслідок чого їхня бездіяльність призвела до незаконного затримання, утримання та неповернення тимчасово вилученого, майна і їхні дії слід оскаржити з наступних підстав та у порядку визначеному КПК України. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні володільцем тимчасово вилученого майна можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, в тому числі бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Крім того, у пункті 2 прохальної частини клопотання було зазначено, що у разі відмови у поверненні майна, прошу винести постанову та зазначити правові підстави утримання вилученого ТЗ, а також в якому статусі перебуває особа, у якої вилучено ТЗ у даному кримінальному провадженні, що слідчим також було проігноровано.
З квітня 2017 року органу досудового розслідування було надано достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій, для з`ясування обставин справи та прийняття кінцевого рішення по даному провадженню, не враховуючи навіть обставину незаконного вилучення та незаконного утримання майна особи.
Володілець майна ОСОБА_4 , який ним користується у законний спосіб, не заперечує проти проведення досудового розслідування та встановлення істини по справі, але разом з тим заперечує проти позбавлення його права користування належним йому майном і погоджується на час здійснення досудового розслідування отримати своє майна для відповідального зберігання.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків тимчасового доступу до речей, арешту майна (ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України), тобто лише за відповідною ухвалою суду, якої, як відомо володільцю майна, на даний час в даному кримінальному провадженні немає. Стверджує, що іншого механізму позбавлення права володіння майна не існує за нормами чинного кримінально- процесуального законодавства.
Зазначає, що відповідно до ч. З ст. 169 КІІК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, а ч. 6 ст. 173 цього ж Кодексу передбачає повернення тимчасово вилученого майна у випадку несвоєчасного прийняття відповідним судом рішення про арешт тимчасово вилученого майна.
У випадку накладення арешту на тимчасово вилучене майно обов`язковою умовою повинна бути обґрунтована підозра, що передбачено ч. З ст. 132 КПК України. Обгрунтована підозра визнається, якщо є факти або інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення в межах кримінального провадження, і це може бути підтверджено пред`явленою підозрою згідно ст.ст. 276-278 КПК України (рішення Європейського суду по правам людини «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., п. 175 (Nechiporukand Yonkalo V. Uкгаіпе також «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Об`єднаного Королівства» Fох, Саmрbelland Hartley v. Тhе United Kingdom від 30 серпня 1990 р., п. 32, Sегіеs А, №182).
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Ст. 16 КПК України, встановлює, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Ст. 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності та що таке право є непорушним.
Аналогічні гарантії права власності передбачені ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1960 року, якою встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином стверджує, що законодавець встановлює певні гарантії фізичним та юридичним особам щодо захисту їх права власності. Не випадково і встановлений строк звернення до суду слідчим, прокурором з клопотанням про арешт майна. У даному випадку терміновість звернення свідчить про недопустимість будь-якого зволікання при позбавленні будь-якої особи його майна, оскільки це може призвести не тільки до порушення прав особи, але й до невідворотних наслідків. Також встановлена терміновість розгляду судом клопотання про арешт майна.
Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 28 КПК України кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Тому просить суд визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , яка виразилась у незаконному утриманні та неповернені тимчасово вилученого майна та зобов`язати слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 негайно повернути вилучене у ОСОБА_4 майно - автомобіль «Нопсіа СК.-У», д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі з передачею йому його на відповідальне зберігання до вирішення кримінального провадження по суті.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просить суд скаргу розглянути у його відсутності та одночасно змінив прохальну частину скарги і просить викласти її в редакції без передачі на відповідальне зберігання транспортного засобу його володільцю.

Слідчий, який здійснює розслідування та прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, та виходячи з принципу диспозитивності, слідчим суддею визнано можливим розгляд скарги у відсутності скаржника, слідчого та прокурора.

Дослідивши матеріали скарги слідчим суддею встановлено, що 28 квітня 2017 року на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів на 100 км, працівниками поліції було зупинено автомобіль «Нопdа СR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 .
Відповідно до акт №1 від 28.04.2017 року вищевказаний транспортний засіб затриманий та поміщений на спец. майданчик № 3, що знаходиться в м. Тячів по вул. Заводській, 6А, при цьому, як зазначено у цьому акті, підставою тимчасового затримання транспортного засобу, є постанова слідчого ОСОБА_9 .
Разом з цим слідчим суддею встановлено, постановою ст. слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 від 29 квітня 2017 року вище вказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000457 від 29.04.2017року, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ст.290 КК України.
Відповідно до п. 1ч. 1 ст.303 КПК України , слідчому судді може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна.
Підстави та порядок вилучення тимчасового вилученого майна, передбачені ст.ст.167, 168 КПК України.
Припинення тимчасового вилучення майна, передбачено ст.169 КПК України.
Відповідно до ч. З ст. 169 КІІК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, а ч. 6 ст. 173 цього ж Кодексу передбачає повернення тимчасово вилученого майна у випадку несвоєчасного прийняття відповідним судом рішення про арешт тимчасово вилученого майна.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків тимчасового доступу до речей, арешту майна (ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України), Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Як встановлено слідчим суддею вказаний автомобіль не був добровільно наданий органу досудового розслідування, рішення суду про тимчасовий доступ до нього та / або його арешту відсутні, а тому, у відповідності до вищенаведений норм закону, не може зберігатися органом досудового розслідування навіть при визнанні його речовим доказом, а повинен бути негайно повернутий володільцю ОСОБА_13 . Однак в зв`язку з тим, що вказаний автомобіль є речовим доказом, слідчий суддя вважає, що його слід повернути ОСОБА_4 з передачею на відповідальне зберігання до вирішення кримінального провадження по суті.
Керуючись ст.307 КПК України,
ухвалив:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у порядку ст.. 24, ч. 1 ст. 303 КПК України - задовольнити частково.
Визнати незаконною бездіяльність слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 , яка виразилась у незаконному утриманні та неповерненні тимчасово вилученого майна.
Зобов`язати слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 негайно повернути вилучене у ОСОБА_4 майно - автомобіль «Нопсіа СК.-У», д.н.з. НОМЕР_1 , з передачею йому його на відповідальне зберігання до вирішення кримінального провадження по суті.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .