АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1524/17 Справа № 206/4408/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000660 від 29.05.2016 року, № 0000839 від 14.07.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мінгечаур, Азербайджан, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з загальною середньою освітою, раніше судимого:
- 11.08.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, за якими призначено йому покарання:
-за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.
За сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2015 року, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 13.07.2016 року по 13.04.2017 року включно у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше судима, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.
Так, 29.05.2016 року близько 01 год. 15 хв. ОСОБА_7 з дозволу господарів перебував у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить подружжю ОСОБА_10 , де в приміщенні кухні при вході з правої сторони побачив мобільний телефон марки «Lenovo S650» срібного кольору, який лежав на тумбочці. Після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного майна.
У подальшому ОСОБА_7 , знаходячись у приміщення кухні, запропонував потерпілій ОСОБА_11 зняти з вікна москітну сітку, що вона і зробила.
В той же день близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вийти на вулицю прогулятися, на що подружжя ОСОБА_10 погодилось та попрямували разом з ОСОБА_7 у найближче кафе.
Однак, прогулюючись на перехресті вул. Василя Симоненка та вул. Космонавта Волкова в м. Дніпро, ОСОБА_7 зник з поля зору подружжя ОСОБА_10 .
В цей час, продовжуючи свій злочинний умисел, того ж дня, у період часу з 02 год. 00 хв. по 08 год. 30 хв. ОСОБА_7 прибув до третього під`їзду чотирьохповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , який розташований за місцем мешкання ОСОБА_10 . Будучи впевненим, що у квартирі відсутні власники, а за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_7 по газовій трубі через відчинене вікно забрався у квартиру АДРЕСА_4 , де проживає подружжя ОСОБА_10 , тим самим незаконно проник у житло.
Після чого ОСОБА_7 в приміщенні кухні при вході з правої сторони на тумбочці взяв мобільний телефон марки «Lenovo S650» срібного кольору.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 відчинив двері та залишив вказану квартиру, тим самим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, спричинивши ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1 605,00 грн.
Крім того, 30.05.2016 року близько 10 год. 50 хв. ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення, прибув на АДРЕСА_5 , де розташоване кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
В цей же день, близько 11 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, пошкодив стіну будівлі за допомогою викрутки та шматка металевої труби та через віконний отвір заліз у приміщення вказаного кафе, власником якого являється ОСОБА_13 , тим самим незаконно проник у приміщення.
Після чого ОСОБА_7 , перебуваючи в залі приміщення кафе, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до столу, що розташований з правої сторони від головного входу, та взяв ноутбук марки «Hewlett Packard Pavilion dv6700», а зі стіни зняв телевізор марки «Philips 32PFL3517H112».
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 відчинив двері заднього входу в кафе та залишив вказане кафе, тим самим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, спричинивши ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 7 599,99 грн., з яких вартість ноутбуку марки «Hewlett Packard Pavilion dv6700» складає 2 966,66 грн., а вартість телевізору марки «Philips 32PFL3517H112» - 4 633,33 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.07.2016 року близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на АДРЕСА_6 , помітив, що в квартирі АДРЕСА_7 , що розташована на першому поверсі зазначеного будинку, не горить світло, а в одній із кімнат відчинене вікно. В цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день близько 01 год. 05 хв. ОСОБА_7 , будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, через відчинене вікно, заліз у квартиру АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_14 , тим самим незаконно проник у житло.
Після чого, перебуваючи у вітальній кімнаті квартири, де проживає ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів взяв телевізор марки «LG 32LN540V», що знаходився на тумбочці.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, в корисливих для себе цілях, спричинивши ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 5433,00 грн.
Крім того, 03.07.2016 року приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 23 по вул. Роторна у м. Дніпро, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, в ході розмови з раніше знайомим йому ОСОБА_15 , з яким мав дружні стосунки, з метою заволодіння майном ОСОБА_15 під приводом тимчасового користування отримав від останнього джойстик до ігрової приставки марки «Xbox 360» чорного кольору.
Продовжуючи свій злочинний умисел, не маючи дійсного наміру на повернення вказаного джойстика, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого безпідставного збагачення, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись належним ОСОБА_15 джойстиком до ігрової приставки на власний розсуд. Вартість джойстику до ігрової приставки «Xbox 360» становить 433,00 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченим подана апеляційна скарга, в якій просить вирок відносно нього змінити, призначивши більш м`яке покарання, застосував ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що призначене йому покарання є надто суровим. При призначенні покарання суд не повністю врахував обставини, які пом`якшують покарання, зазначивши тільки щире каяття. Вказує, що сукупність обставин, які пом`якшують покарання, а саме наявність на утриманні малолітньої дитини та тяжкого захворювання у вигляді гепатитів В+С, дає підстави суду застосувати ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали вимоги, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій обвинуваченим в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції не допущено.

Що стосується доводів обвинуваченого про те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є надто суворим та вказана ним сукупність обставин, що пом`якшують покарання, дозволяє призначити йому більш м`яке покарання та застосувати ст. 69 КК України є колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції вірно врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, дані про особу ОСОБА_7 , а саме, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, у лікаря-психіатра перебуває з діагнозом: «Змішаний тривожно-депресивний розлад», задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, 2012 року народження, обставиною, що пом`якшує покарання, визнав його щире каяття у вчинених правопорушеннях по епізодах крадіжок.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, встановивши, що ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, перебуваючи на іспитовому строці, повторно вчинив умисні корисливі злочини, дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 69, 75 КК України, та вірно призначив йому покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, оскільки саме таке покарання з огляду на обставини справи, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Також судом вірно враховано, що згідно з абз. 4 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання, в тому числі, із застосуванням до призначеного вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року покарання ст. 69 КК України, оскільки обставини, що пом`якшують покарання, враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, та ті, які вказані обвинуваченим в його апеляційній скарзі, а саме: наявність на утриманні малолітньої дитини та тяжкого захворювання у вигляді гепатитів В+С, не дають підстав вважати їх такими, що суттєво знижують ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, самі по собі не є підставою для пом`якшення покарання, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в цій частині є безпідставними.

Що стосується клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», то колегія суддів вважає вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на положення п. «в» ст. 9 вищезазначеного Закону, відповідно до якого амністія не застосовується також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Таким чином, доводи обвинуваченого, що викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 13 липня 2016 року по 20 червня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: