Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
14 грудня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2017 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :
Цією ухвало відмовлено у задоволені подання Катеринівської виправної колонії у Рівненській області № 46 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
В обґрунтування свого рішення судом зазначено, що досліджені судом докази доводять, що на момент звернення до суду установи із поданням про можливість застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, останній дійсно мав два заохочення за сумлінне ставлення до праці та характеризується позитивно. Однак, вказані обставини мають місце протягом нетривалого періоду часу, що не може свідчити про те, що засуджений є таким, що довів своє виправлення, а тому подання не підлягає до задоволення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просив ухвалу Сарненського районного суду від 26 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити подання Катеринівської виправної колонії у Рівненській області №46 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
На обгрунтування цього послався на те, що з початку відбування покарання він незавжди дотримувався правил поведінки, але за весь час його перебування в даній
установі він працевлаштований в деревообробному цеху столяром, до роботи ставиться старанно та відповідально, що підтверджується з поданої характеристики та особової справи.
___________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/787/461/2017 Головуючий в 1-ї інстанції ОСОБА_7
Категорія: ст.81 КК Доповідач - ОСОБА_1 .
Також зазначив, що всі раніше покладені на нього стягнення зняті та погашені. Із серпня 2016 року по даний час у нього немає ніяких порушень та зауважень стосовно його поведінки, навпаки, характеризується позитивно та має два заохочення за сумлінне ставлення до праці.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав наведені у скарзі доводи та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентовано ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК). Зокрема, як передбачено ч.3 вказаної норми, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України (далі - КК) може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш мяким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобовязана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш мяким.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Водночас, як передбачено п.2 ч.3 ст.81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин. За розясненнями п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким" №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів враховує, що саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним та достатнім доказом виправлення засудженого. Під такою розуміється поведінка засудженого, яка полягає у неухильному додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки, а також стримуванні: від порушень режиму відбування покарання і від порушень правил внутрішнього розпорядку; від вживання алкогольних напоїв і наркотичних засобів; від азартних ігор. Також сумлінною є й активна форма поведінки, яка проявляється: в активній участі у суспільному житті; сумлінному виконанні громадських доручень у процесі відбування покарання; підвищення свого загальноосвітнього рівня; сумлінному ставленні до навчання; гарній поведінці в побуті; прагненні своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_5 засуджений вироком

Воловецького районного суду Закарпатської області від 02 жовтня 2014 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК на чотири роки позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання 04 серпня 2014 року, кінець строку - покарання 04 серпня 2018 року.

На момент розгляду подання засудженим відбуто 3/4 частини призначеного покарання (а.с.1).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання мав шість стягнень, характер яких свідчить про те, що він, відповідно до ст.133 КВК є злісним порушником установленого порядку відбування покарання, вину у вчиненому злочині визнає частково, освітній та інтелектуальний рівень підвищувати не бажає, не завжди сумлінно ставиться до виконання передбачених законодавством вимог персоналу установи.
Так, з долученої до характеристики на засудженого довідки про наявність стягнень та заохочень вбачається, що в 2014 році на засудженого ОСОБА_5 було накладено одне стягнення, протягом 2015 року - чотири стягнення, в 2016 року одне. По одному заохоченню мав засуджений у 2016 та 2017 р. (а.с.5).
Поряд з цим, згідно рішення адміністративної комісії Катеринівської виправної колонії №46 від 15 серпня 2016 року засуджений ОСОБА_5 визнаний таким, що не стає на шлях виправлення та не заслуговує на застосування заохочувальних норм, передбачених ст.ст.100, 101 КВК (а.с.2).
Як вбачається з характеристики від 01 серпня 2017 року та довідки про наявність стягнень і заохочень, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Катеринівській виправній колонії з 26 листопада 2014 року.

Так, з долученої до характеристики на засудженого довідки про наявність стягнень та заохочень вбачається, що в 2014 році на засудженого ОСОБА_5 було накладено одне стягнення, протягом 2015 року - чотири стягнення, в 2016 року одне. По одному заохоченню мав засуджений у 2016 та 2017 р. (а.с.5).
Вказане дозволило зробити місцевому суду обгрунтований висновок, що за час відбування покарання засуджений характеризується позитивно протягом нетривалого періоду відбуття покарання, який передував зверненню до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 щодо безпідставної відмови судом у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання позбавлені підстав, оскільки спростовуються матеріалами даного провадження, яким місцевий суд дав належну оцінку.

Ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволені подання Катеринівської виправної колонії у Рівненській області №46 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін,

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3