Справа № 135/514/15-к
Провадження №11-кп/772/1308/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянув « 12» грудня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву засудженого
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Приволожське Ровенського
району Саратовської області РФ
росіянина , громадянина України,
про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами .
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за клопотанням про поновлення строку та апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.06.2017 року , -
В С Т А Н О В И В :
Як вбачається з матеріалів провадження, 21.03.2017 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 , про перегляд вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 липня 2015 року за нововиявленими обставинами в порядку ч.2 ст. 459 КПК України.
Свою заяву засуджений ОСОБА_6 мотивував тим, що йому стало відомо про те, що незаявлений раніше свідок по справі може та бажає надати покази на його користь, які суттєво могли вплинути на розслідування справи. Вважає, що свідок який на час розслідування його справи був слідчим і не міг давати покази на його користь, на даний час він не є працівником поліції і може давати покази , що на його думку є основною причиною для перегляду судового рішення.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 29 червня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
Своє рішення суд мотивував тим, що обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 не являються нововиявленими обставинами, оскільки ніхто з учасників процесу про інших свідків не заявляв клопотання.
В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження засуджений ОСОБА_6 ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року , в зв`язку з поважною причиною пропуску, оскільки дана ухвала йому не була вручена своєчасно.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив викладені у скарзі обставини, а тому помилково прийшов до висновку про залишення заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами без задоволення. Вказує, що свідчення свідка ОСОБА_9 не були досліджені з іншими доказами по кримінальному провадженню, які послугували для винесення вироку і які у сукупності зі свідченнями свідка ОСОБА_9 доводять неправильність вироку щодо нього. Вказує, що суд не прийняв до уваги те, що свідок ОСОБА_9 показав на суттєві процесуальні порушення під час досудового розслідування та невідповідність кваліфікації його дій дійсним обставинам справи. Крім того зазначає, що його особистий обшук проведено з істотним порушенням вимог КПК, а саме без належної ухвали слідчого судді. Судом не взято до уваги, що свідки ,які надавали свідчення: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , є оперативними працівниками Ладижинської ВК №39 , а тому в силу ст. 97 КПК України, їх покази не можуть бути допустимим доказами, оскільки вони є зацікавленими особами.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного оскарження рішення суду.
Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).
Право на ефективний судовий захист закріплено також в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 29.06.2017 року була оголошена вступна та резолютивна частина ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області , в якій зазначено, що 30.06.2017 року о 14 годині 30 хвилин 2017 року буде оголошено повний текст ухвали (а.с.87).
Згідно розписки, засуджений ОСОБА_6 копію ухвали отримав 29.06.2017 року , тобто останній отримав копію вступної та резолютивної частини ухвали Ладижиснького міського суду (а.с. 90), хоча повний текст ухвали проголошений 30.06.2017 року.
В матеріалах провадження , розписки засудженого ОСОБА_6 , про отримання повного тексту ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року немає, а тому засуджений не зміг своєчасно подати апеляційну скаргу на судове рішення.
На підставі викладеного, вважаю за можливе поновити засудженому ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Ладижинського міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.07.2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.01.2016 року вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.07.2015 року відносно ОСОБА_6 в порядку ст. 404 КПК України змінено.
Із мотивувальної частини суду виключено кваліфікуючу ознаку злочину за ч. 2 ст. 307 КК України «збут чи передача особливо небезпечного нароктичного засобу, психотропної речовини в місця позбавлення волі».
Із змісту ст. 459 КПК України, яка містить вичерпний перелік підставі для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та постановлення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.
Так, нововиявленими обставинами, виходячи із вимог ст. 459 КПК України, визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, його слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка , зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Згідно ч.4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Засуджений ОСОБА_6 ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 14.01.2016 року в касаційному порядку не оскаржував.
Посилання в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_6 , що суд першої інстанції не надав значення тому факту, що показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які являються оперативними працівниками, і не можуть , в силу ч.7 ст. 97 КПК України, бути допустимими доказами на обґрунтування його вини, разом з тим ці обставини були відомі суду першої інстанції на час розгляду провадження по суті.
Відповідно вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.07.2015 року, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були допитані в судовому засіданні першої інстанції і відповідно зазначені їх місце роботи та посада, тобто дані обставини не являються нововиявленими.
Що стосується тверджень засудженого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, що його особистий огляд 17.01.2015 року, в ході якого було вилучено наркотичні засоби, проводився з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки відповідно до вимог ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді, то слід зазначити, що дані обставини також були відомі учасникам процесу при розгляді провадження в суді першої та апеляційної інстанціях, і дані обставини не являються нововиявленими.
Крім того, засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на свідчення слідчого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції заявив, що в ході досудового слідства він був не згоден із прокурором про кваліфікацію дій ОСОБА_6 , то вони є безпідставними і суд першої інстанції вірно суд дійшов до висновку , що покази свідка ОСОБА_9 не можуть слугувати обставиною для перегляду вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.07.2015 року за нововиявленими обставинами.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 фактично оскаржує вирок суду щодо нього , зазначивши, що докази, на яких ґрунтується вирок суду, є недопустимими доказами, разом з тим, зазначені засудженим обставини не являються нововиявленими обставинами.
Тобто, всі викладені в апеляційній скарзі обставини, на які посилається засуджений ОСОБА_6 , фактично свідчать про оскарження вироку суду, та як викладені в апеляційній скарзі обставини були відомі учасникам процесу на час розгляду справи по суті.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407,418, 419 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Поновити засудженому ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали суду.
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Ладижиснького міського суду Вінницької області від 29.06.2017 року якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами , - залишити без змін.
Касаційна скарга може бути подана протягом 3 місяців, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: