Справа № 777/107/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця села Дунковиця Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, працюючого водієм міжнародних рейсових перевезень у фізичної особи підприємця ОСОБА_12 , одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України .
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду за першою вимогою.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід охоронець гр. ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №490 від 12.01.2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: підшкірного крововиливу голови; закритого багатоуламкового перелому верхньої третини правої великогомілкової кістки; перелому нижньої гілки лобкової кістки та гілки сідничної кістки справа; обширних рано-забійних ран, смугастим садном лівого стегна правого стегна та правої гомілки з просторовими карманоподібними відшаруваннями шкіри; смугастого садна в паховій ділянці; синців, саден тулуба, правої верхньої та нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження є прижиттєвими та характерними для дорожньо-транспортної пригоди, виникли одномоментно або у швидкій послідовності одне за одним, та за ступенем тяжкості згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.
13 січня 2018 року гр. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим та прокурором не доведено наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу. При цьому врахував дані про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працює водієм міжнародних рейсових перевезень, має на утриманні дружину та тестя, які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні, а також те, що його донька хворіє на онкологічне захворювання та потребує кошти на лікування. Також слідчий суддя констатував, що з клопотанням про застосування запобіжного заходу прокурор звернувся через лише півтори місця після події ДТП. Тому підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання пів вартою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, допустив грубі порушення правил дорожнього руху та проявив явний непрофесіоналізм, що стало наслідком смерті людини. Поза увагою суду залишилось і те, що підозрюваний декілька раз притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Судом також не взято до уваги, що ОСОБА_6 може безперешкодно виїхати межі України, впливати на свідків та потерпілого, чи іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню. Щодо посилання суду, про наявність у ОСОБА_6 на утриманні жінки та тестя, а також онкохворої дитини, то дані обставини, на думку прокурора, не підтвердженні жодними доказами.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника і підозрюваного, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, потерпілу ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, подавши письмові заперечення із доказами в підтвердження своїх доводів, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, вичерпний перелік яких містять приписи цієї статті. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не повною мірою перевірив та врахував положення ст. 177 та ст. 178 КПК України, відмовляючи у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , належно не дослідив та не перевірив наведені в клопотанні доводи щодо наявності ризиків, які, власне викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.
Зокрема, в обґрунтування наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий у клопотанні вказав на те, що останній вчинив тяжкий злочин внаслідок якого померла людина, та за який йому загрожуватиме покарання у розмірі від трьох до восьми років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років, що ОСОБА_6 має закордонний паспорт, а отже за умови невжиття запобіжного заходу, він може безперешкодно виїхати за межі України з метою переховування від органу досудового розслідування та уникнення відповідальності. Крім того, може незаконно впливати на потерпілих і свідків.
Апеляційний суд встановив обгрунтованість висунутої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, встановив існування тих ризиків, про які вказано у клопотанні: а саме, що ОСОБА_6 , не визнаючи вину у вчиненні ДТП може впливати на свідків та потерпілих, маючи закордонний паспорт та працюючи водієм з міжнародних перевезень, може виїхати за межі України, а тому є побоювання про його ухилення від слідства та суду, а відтак і перешкоджання у кримінальному провадженні.
Зазначені обставини на думку апеляційного суду, дають підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу з метою забезпечення кримінального провадження.
Окрім обставин на які вказав слідчий, апеляційний суд також бере до уваги, конкретні обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , у тому числі характер допущених ним порушень ПДР України, його відношення та поведінку після події ДТП. Зокрема, як повідомила потерпіла ОСОБА_8 та її представник, підозрюваний досить формально віднісся до скоєного, завданої шкоди не відшкодував, в той час як її сім`я після втрати чоловіка пережила сильний стрес, малолітній син та важкохвора мати покійного потрапили до лікарні. Наразі сім`я, яка складається з сина та матері покійного чоловіка перебуває повністю на її утриманні, до того ж маючи борги. Оскільки жодним чином підозрюваним не надано матеріальної допомоги у рахунок відшкодування, є побоювання, що він взагалі може уникнути відповідальності.
Заслуговують на увагу й апеляційні доводи прокурора, про те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у тому числі перевищення допустимої швидкості руху, що характеризує його, як особу схильну до вчинення правопорушень.
Водночас, як вбачається з матеріалів судового провадження, обставини, на які зіслався у своїй ухвалі слідчий суддя, не підтверджуються відповідними доказами: як то посилання про наявність на утриманні дружини та тестя, а також онкохворої доньки, яка, слід зауважити, є заміжньою та проживає окремою сім`єю.
Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, відомості про його особу свідчать про те, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, дотримується процесуальної поведінки, у зв`язку з чим немає необхідності у застосуванні йому найсуворішого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні .
Тому, з урахуванням положення ст. 194 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, що просить прокурор, водночас, ним і не доведено, що неможливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Достатньо стримуючим запобіганню ризикам, з якими апеляційний суд погоджується як такими, що існують, апеляційний суд вважає за доцільне застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний час доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 даної статті, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки.
З наведених підстав апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню як необґрунтована та висновки якої не грунтуються на фактичних обставинах справи, підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст. 409 КПК України та постановлення апеляційним судом нової ухвали відповідно до п. 2 ч.3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 419, 181 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_10 задовольнити частково.
Клопотання слідчого задовольнити частково.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) прибувати дослідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Строк дії ухвали встановити до 26 березня 2018 року включно.
Копію ухвали направити начальнику Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області для контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 .
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді