Справа № 352/1902/17
Провадження № 1-кп/352/255/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, проходить військову службу за контрактом на посаді старшого навідника мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), старшого солдата, учасника АТО, не одруженого, українця, громадянина України, депутатом не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 ставиться у вину нез`явлення на службу з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за наступних обставин:

16.11.2016 року ОСОБА_5 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк 3 (три) роки.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16.11.2016 р. № 321 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї даної військової частини.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15.12.2016 р. № 350 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника мінометного розрахунку мінометного взводу мінометної батареї даної військової частини.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.06.2017 р. № 56-РС солдату ОСОБА_5 присвоєно чергове військове звання старший солдат.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) від 14.08.2017 р. № 50 старшому солдату ОСОБА_5 надано основну щорічну відпустку за 2017 рік строком на 19 діб з 15.08.2017 р. по 03.09.2017 р.

У зв`язку з вищевикладеним, старшому солдату ОСОБА_5 було видано відпускний квиток № НОМЕР_3 , відповідно до якого старший солдат ОСОБА_5 після закінчення строку відпустки зобов`язаний був з`явитися до місця служби у військову частину НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , - 04.09.2017 р. до 12 год. 00 хв.

04.09.2017 р. о 12 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби назавжди, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 10 год. 00 хв. 03.10.2017 р., проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до військової частини.

03.10.2017 р. о 10 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ( АДРЕСА_3 ).

В ході проведення досудового розслідування 24 жовтня 2017 р. року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до змісту укладеної угоди, сторони домовились про кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 408 ч. 3 КК України та про узгоджену, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, а саме : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивної характеристики, враховуючи те, що обвинувачений раніше на судимий, по місцю проживання та служби характеризується позитивно, являється учасником бойових дій в АТО, міру покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без ізоляції від суспільства внаслідок застосуванням норм ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю три роки. При цьому, обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст.394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди розуміє.
Прокурор ОСОБА_3 також просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та ОСОБА_5 .
Захисник підозрюваного не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та його підзахисним ОСОБА_5 .
Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 слід затвердити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.468, ч. 4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 408 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів.
Надана суду угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст. 472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Зокрема, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 408 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого та пом`якшуючих обставин, у виді п`яти років позбавлення волі, без ізоляції від суспільства внаслідок застосуванням норм ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю три роки., буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370,473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.10.2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України, та призначити покарання виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю три роки.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1