Справа № 740/1275/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/992/2017
Категорія - ст. 289 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 02.02.2017 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його адвоката ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 289 КК України призначивши покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну сили залишено у виді тримання під вартою.

Термін відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з часу затримання, тобто з 02 лютого 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 02 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року включно.

В задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди, залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 351 (триста п`ятдесят одну) гривню 84 копійки витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 02.02.2017 року близько 09-ї години 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: м. Ніжин вул. Широкомагерська 2, помітив припаркований автомобіль марки «Рута 25 Нова» жовтого кольору з ключами у замку запалювання та вирішив ним заволодіти. Маючи умисел на вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, підійшов до вказаного автомобіля та, відкривши не замкнені дверцята, сів за кермо автомобіля. Доводячи свої злочинні наміри до кінця спрямовані на протиправне вилучення транспортного засобу, всупереч волі власника, ОСОБА_6 штатним ключем запустив двигун автомобіля та розпочав на ньому рух, віддаляючись від місця скоєння злочину.

Отримавши реальну можливість розпоряджатися транспортним засобом, що належить ОСОБА_9 марки «Рута 25 Нова» автобус- НОМЕР_1 , жовтого кольору, кузов № НОМЕР_2 , 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 вартістю 588029,20 гривень, ОСОБА_6 здійснював на ньому рух вулицями м. Ніжина в напрямку виїзду в бік м. Прилуки. Під час руху на 128 км автодороги Р-67 «Чернігів-Ніжин-Прилуки-Пирятин», ОСОБА_6 не впорався з керуванням транспортним засобом та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, що унеможливило подальший рух транспортного засобу. При спробі залишити транспортний засіб ОСОБА_6 був затриманий.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_7 подали аналогічні апеляційні скарги, в яких не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просили вирок стосовно нього змінити, пом`якшити покарання із застосуванням статті 69 КК України та на підставі статті 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Вказують, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано тяжкості кримінального правопорушення, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обтяжуючих обставин. Також не згодні з цивільним позовом, вважають його не спів розмірним зі стражданнями потерпілої.

Прокурор Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційні скарги в яких вказував на законність та обґрунтованість вироку районного суду та просив залишити його без змін, а подані скарги без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, потерпілу ОСОБА_9 разом з її представником - ОСОБА_10 , які заперечували проти апеляційних вимог та вважали рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прокурора, який, також, заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого та його адвоката, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, мотив вчинення кримінального правопорушення, спосіб, думку потерпілої, щодо покарання.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з принципів розумності та реальності його призначення, зважаючи на матеріали справи та обставини кримінального правопорушення.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 , що суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі всі обставини є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах про що вказано у вироку.

Згідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання. Застосування ст. 69 КК України можливе в тому разі, коли для цього є як умови, так і підстави.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний злочин, постійного джерела доходів не має, на думку колегії суддів, в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 нижче від найнижчої межі, передбачених санкцією частин інкримінованих статей, колегія суддів не вбачає.

Також, колегія суддів вважає, що за вказаних обставин відсутня можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому відсутні підстави для застосування статті 75 КК України, як про те вказують апелянти.

Тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до касаційного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим який перебуває під вартою на протязі такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4