АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006036 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року, стосовно:

ОСОБА_6 , уродженки м. Київ, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 14.03.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 03.03.2004 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнена за постановою Уманського міського суду Черкаської області від 29.06.2005 року умовно-достроково на 5 місяців 29 днів;
- 27.03.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнена 23.05.2008 року за ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.05.2008 року умовно-достроково на 6 місяців 20 днів;
- 27.05.2010 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 06.08.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, звільнена 10.12.2012 року за ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.11.2012 року умовно-достроково на 5 місяців 4 дні;
- 13.10.2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 9 987 грн. 78 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.
За вироком суду, ОСОБА_6 07 липня 2016 року, приблизно о 13.10 год., перебуваючи в приміщенні ТРЦ «Бесарабський квартал» за адресою: м. Київ, вул. Басейна, 4, діючи повторно з умислом на таємне викрадення чужого майна, підійшла до торговельного кіоску, в якому працює потерпіла ОСОБА_8 .. Скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та неуважністю потерпілої, ОСОБА_6 дістала з однієї із полиць магазину, тим самим таємно викрала належний ОСОБА_8 мобільний телефон «IPhone 5» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , яким розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 8 878, 89 грн..
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, згідно якої не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
В якості обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують покарання, що як наслідок призвело до призначення занадто суворого покарання. Зазначає, що районним судом при призначенні покарання не належно враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненому, її стан здоров`я, так як хворіє на Віл інфекцію, та є наркозалежною особою, а також те, що вчинила злочин внаслідок збігу складних життєвих обставин.
Також захисник зауважує на ті обставини, що під час постановлення оскаржуваного вироку, суд також керувався тим, що обвинувачена не відшкодувала потерпілій заподіяну матеріальну шкоди, внаслідок вчиненого злочину, хоча на разі наявна заява потерпілої про те, що мати обвинуваченої відшкодувала в повному об`ємі заподіяну матеріальну шкоду, а тому в останньої немає жодних претензій до ОСОБА_6 ..
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, потерпілу, яка підтримала апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та учасники судового провадження у такому випадку позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначене ОСОБА_6 покарання.
Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковані відповідно до встановлених судом фактичних обставин по справі та пред`явленого обвинувачення, що ніким із учасників судового розгляду під сумнів не ставиться.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який відноситься до категорії середньої тяжкості, особу ОСОБА_6 , яка раніше неодноразово судима, в тому числі за вчиненні аналогічних корисливих злочинів проти власності, злочин вчинила під час іспитового строку, належних висновків для себе не зробила, не працює, суспільно-корисною працею не займається.
Також при призначенні ОСОБА_6 , покарання судом враховано обставину, яка пом`якшує її покарання - щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Враховуючи, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченою ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, її особу, яка будучи раніше судима в тому числі за аналогічний злочин, знов вчинила умисне, кваліфіковане кримінальне правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачена ОСОБА_6 , як особа представляє суспільну небезпеку, а її виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням, - відсутні.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
В даному випадку, суд призначив ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Твердження апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що при призначенні покарання його підзахисній, не достатньою мірою враховано її особу є безпідставними, констатуються з формальних підстав так як належно, повно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій, про що змістовно та обґрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку, також доводи захисника щодо відшкодування потерпілій заподіяної матеріальної шкоди, не може слугувати підставою для звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання, оскільки обвинувачена вчинила злочин в період іспитового строку, належних висновків для себе не зробила та на шлях виправлення не стала.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для зміни законного та обґрунтованого вироку суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2017 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду м. Києва може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження № 11-кп/796/1524/2017
Категорія : ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1