Справа № 206/1123/17
Провадження № 1-кп/206/39/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" лютого 2018 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000052 від 18.01.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_11
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 25.01.2017 року приблизно о 22 годині 00 хвилини, разом зі своїм другом ОСОБА_12 пересувався по вул. Героїв Дніпра у м. Дніпро, де на зустріч йому рухався неповнолітній ОСОБА_10 зі своїм товаришем ОСОБА_13 . Коли вказані особи порівнялись між собою біля будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_10 на ґрунті неприязних відносин відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення

неповнолітньому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 25.01.2017 року приблизно о 22 годині 02 хвилини, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у безпосередній близькості на відстані витягнутої руки, в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті неприязних відносин з неповнолітнім ОСОБА_10 , діючи умисно, правою рукою наніс один удар кулаком в область лівої надбрівної дуги, кулаком лівої руки наніс один удар в область правої скули, після чого кулаком своєї правої руки наніс два удари в область носу.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичного експерта № 393е від 10.02.2017 року, заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді: - 2-х синців на спинці носу з переходом на кінчик носу, на верхній повіці лівого ока, синьо-червоного кольору, з нечіткими контурами, розміром 3х1,5 см та 3х2,5 см, 3-х саден на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи, на кінчику язика ліворуч, під білуватим нальотом по периферії, по центру під кривавим вологим дном розміром 0,3х0,4см до 0,5х0,3см.

За своїм характером виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що він 25.01.2017 року прогулювався та розпивав алкогольні напої разом із товаришем ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 , знімали прямий ефір, зустріли знайомих та почали їх знімати, потерпілий почав уходити та зачепив його (обвинуваченого), від чого випав телефон і розбився, через що він почав лупцювати потерпілого, наніс йому чотири удари. Заявлений потерпілим позов визнав частково, пояснив, що бажав розійтись із потерпілим мирним шляхом, щодо завданої потерпілому шкоди додав, що окуляри у нього дійсно були і їх було пошкоджено.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що 25.01.2017 року приблизно о 22 год. 10 хв. він йшов з товаришем додому, назустріч їм вийшло дві людини, відбулась сварка, оскільки обвинувачений почав світити йому в обличчя, від чого він (потерпілий) перестав бачити, далі обвинувачений потягнув його за капюшон назад і почав наносити рукою удари у обличчя, по щелепі та переніссі, нанісши йому більше 10 ударів, потім припинив свої дії, при цьому у нього злетіли окуляри та розбились.
Допитаний у судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_11 суду показав, що очевидцем подій він не був, проте 25.01.2017 року приблизно о 23:00 год. син повернувся додому з опухлим переніссям, після чого вони поїхали до лікарні та викликали наряд поліції. Цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини та показів потерпілого, його вина також знайшла своє підтвердження іншими доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорена та не спростована:
-протоколом огляду від 03.02.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд відрізку місцевості, що розташований по АДРЕСА_3 , розміром 5х10 метрів, яка прив`язана до буд. АДРЕСА_2 (т. 1 а.п. 12-13);
-висновком експерта № 393е від 10.02.2017 року, відповідно до якого виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: 2-х синців на спинці носу з переходом на кінчик носу, на верхній повіці лівого ока, 3-х садин на слизовій оболонці верхньої та нижньої губи праворуч, на кінчику язика ліворуч. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів). Враховуючи ступінь ознак загоєння виявлених у нього тілесних ушкоджень (синців синьо-червоного кольору, з нечіткими контурами, садна під білісуватим нальотом по периферії, по центру під кривавим вологим дном) можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до його огляду, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не характерні виникненням їх внаслідок падіння з висоти власного зросту (т. 1 а.п. 30-31);
-висновком експерта № 513е від 22.02.2017 року, відповідно до якого враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участю від 17.02.2017 року ( т. 1 а.п. 47-48);
-протоколом слідчого експерименту від 17.02.2017 року за участі ОСОБА_6 , відповідно до якого останній показав механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а саме, що він наніс кулаком своєї правої руки один удар в область лівої надбрівної дуги, потім кулаком лівої руки наніс один удар в область правої скули, далі своєю правою рукою спричинив два удари кулаком в область носа зліва (т. 1 а.п. 49-54);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.02.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_10 показав та розказав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень: останній показав, що ОСОБА_15 наніс йому один удар правою рукою кулаком в область лівої надбрівної дуги, після чого лівою рукою кулаком наніс один удар в область правої скули, далі своєю правою рукою спричинив два удари кулаком в область носу справа. Коли наносив йому удари по обличчю, то він прикусив кінчик язика зліва (т. 1 а.п. 40-45);
-висновком експерта № 385 е від 10.02.2017 року, відповідно до якого, враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експеримента за його участі від 08.02.2017 року; враховуючи локалізацію виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони не характерні виникненням їх внаслідок падіння з висоти власного зросту (т. 1 а.п. 38-39).
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні послідовні і логічні, не суперечать іншими доказам, дослідженими судом, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений визнав свою провину та щиро розкаявся.
Аналізуючи належні і допустимі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, заподіяне потерпілому ОСОБА_10 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря - психіатра, та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.п. 66, 67), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є його щире каяття, повне визнання своєї провини.
Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Отже, суд вважає, що з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції статті, проте не в максимальному розмірі.
Крім того, законний представник потерпілого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 заявив позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди до обвинуваченого ОСОБА_6 , в розмірі 6456 грн. та 50000 грн. відповідно.
Так в судовому засіданні знайшов своє підтвердження розмір матеріальної шкоди, який підтверджений товарними чеками, а також, суд знаходить обґрунтованими вимоги щодо моральної шкоди, оскільки така шкода дійсно була заподіяна потерпілому і полягає в стражданнях, які зумовлені втручанням у приватне життя потерпілого, зміною звичного складу його життя, однак заявлена сума моральної шкоди на думку суду є дещо завищеною.
За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У зв`язку з чим і виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить висновку, що позов, відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, підлягає задоволенню частково, а саме, щодо матеріальної шкоди - на суму 6456 грн., з приводу моральної шкоди - на суму 3000 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 369, 371-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІПН НОМЕР_1 , на користь законного представника потерпілого - ОСОБА_11 , що діє в інтересах ОСОБА_10 6456 (шість тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень на рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1