Справа № 461/5795/16-к
пр.№ 1-в/464/340/17
У Х В А Л А
25 жовтня 2017 року Суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання провідного інспектора Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_2 про можливість застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року відносно засудженого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и в :
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.09.2016 ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст.296КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим терміном один рік, та відповідно до ст. 76 КК України, на нього покладені обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Провідний інспектор Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить вирішити питання про не застосування до засудженого ОСОБА_3 п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що подання слід повернути з наступних підстав.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016№1810-VIII.
Згідно ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Статтею 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. У разі відсутності необхідних відомостей про особу, до якої застосовується амністія, розгляд питання про застосування амністії відкладається до їх одержання. Судам, а також органам та установам, на які покладено підготовку матеріалів для вирішення питань, пов`язаних із застосуванням цього Закону, надається право вимагати від відповідних установ необхідні відомості.
Аналіз вищезазначених норм законодавства дає можливість дійти висновку про те, що ініціювання клопотання про не застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» даним Законом не передбачено.
За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання про можливість не застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 слід повернути органу, який його ініціював, оскільки таке не передбачено чинним законодавством.
Керуючись Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р. №1810-VIII, ст. 539 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Клопотання провідного інспектора Львівського міського відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_2 про можливість не застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року відносно засудженого ОСОБА_3 повернути.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1