Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001111 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, с. Лісові Гринівці, раніше неодноразово судимого, останній раз 05.04.2012 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців; звільненого з місць позбавлення волі 04.08.2015 умовно-достроково на 11 місяців 21 день, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 185 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України суд визначив ОСОБА_7 остаточне покарання, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань у виді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, суд частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2012 року та, за сукупністю вироків, визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.
Як встановлено вироком суду, 16.05.2016 року приблизно о 18.49 обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись у відділі продажу електроніки та цифрової техніки магазину «Brain Computers» ТОВ «Приватінвест», що розташований по вул. Вадима Гетьмана, 13 в м. Києві, вирішив таємно повторно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, взяв із полиці планшет марки «Asus ZenPad816 Gb Black», серійний номер НОМЕР_1 , що знаходився на підставці.
Достовірно знаючи, що до підставки планшету підключена сигналізація, щоб не бути поміченим працівниками охорони магазину, обвинувачений ОСОБА_7 залишив у підставці задню кришку планшету, а сам планшет заховав під свій одяг.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказане чуже майно, попрямував до виходу з магазину та пройшовши повз касу, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, за вказаний товар не розрахувався, та з місця вчинення правопорушення зник.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Приватінвест» матеріальну шкоду на суму 3748,75 грн. без урахування ПДВ та 4498,5 грн. з урахуванням ПДВ.

Крім того, 31.01.2017 приблизно о 18.10 ОСОБА_7 знаходячись за адресою м. Київ, просп. В. Лобановського, 4 «д» вирішив повторно таємно викрасти майно, що належить ТОВ «Новус Україна».

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 біля 18.10 того ж дня зайшов до супермаркету «Новус Україна» та перебуваючи в косметичному відділі, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з прилавку касети змінні для гоління Fusion ProGlide, в кількості 4 штук, вартістю 2812,8 грн. без урахування ПДВ та 3516 грн. з урахуванням ПДВ.
Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 вийшов з торгівельного залу, пройшов повз касові зони та не розрахувавшись за товар, попрямував до виходу з магазину.

Однак, ОСОБА_7 не зміг довести свої дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони, а викрадене майно було у нього виявлено.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , ТОВ «Новус Україна» заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 2812,8 грн. без урахування ПДВ та 3516 грн. з урахуванням ПДВ.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Солом`янського районного суду м. Києва, яким його було засуджено до 3 років позбавлення волі та зменшити йому міру покарання, а також до вступу вироку в законну силу, перерахувати час його знаходження в СІЗО відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 , висловлюючи свою незгоду з вироком суду, посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні вироку, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, не врахував деякі пом`якшуючі його вину обставини, а саме те, що він має малолітнього сина, батька пенсіонера, за яким доглядає, а також те, що він активно сприяв органам слідства у розкритті злочину та щиро покаявся.
Крім цього, як зазначає обвинувачений у своїй скарзі, судом не було перераховано його перебування у СІЗО до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ТОВ «Приватінвест», в особі її директора, просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також у закінченому замаху на таємне повторне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які віднесені до злочинів середньої тяжкості; особу обвинуваченого, раніше судимого, не зайнятого суспільно-корисною працею та визнав, що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі, бо його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Також, під час судового розгляду суд встановив, що вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2012 р., ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі та 04.08.2015 р., звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 11 місяців 21 день.

Оскільки нові злочини обвинувачений ОСОБА_7 вчинив після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання за цим вироком, суд визначив останньому остаточне покарання, призначене на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком до покарання, призначеного за новим вироком.
Крім цього, суд першої інстанції визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.
Враховуючи наведені у вироку мотиви призначеного покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі винного, а тому, незважаючи на доводи його апеляційної скарги, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.
Зокрема, посилання обвинуваченого у скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував деякі пом`якшуючі його вину обставини, а саме те, що він, ОСОБА_7 , має малолітнього сина, батька пенсіонера, за яким доглядає, а також те, що він активно сприяв органам слідства у розкритті злочину та щиро покаявся, не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних злочинів проти власності.

Будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, вчинив нові умисні злочини проти власності в період невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2012 р., у зв`язку з чим суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, обґрунтовано застосував до нього вимоги ст. 71 КК України, а саме до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, яка, незважаючи на час вчинення нового злочину, становить11 місяців 21 день.
При цьому, застосовуючи до ОСОБА_7 ст. 71 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ч. 4 цієї статті про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни вироку та пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання.
За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2017 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VІІІ, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 31.01.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1350/2017

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1