Справа № 569/9913/15-к
УХВАЛА

21 грудня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів Рівненського міського суду Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, -
в с т а н о в и л а:
На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.
Ухвалою Рівненського міського суду від 23 жовтня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 24 грудня 2017 року.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 на 60 днів, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає. В обґрунтування свого клопотання вказав, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раніше судимі, можуть переховуватися від суду, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого злочину та міру покарання за дані злочини.
Представник потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_14 , захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 та обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечили щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За положенням ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши прокурора, захисників, обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає за доцільне продовжити ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строк тримання під вартою.
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які згідно ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, та в якості максимальної міри покарання передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, то, на думку колегії суддів, це є вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню обвинувачених від суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий органповинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, рішення «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року).

Вирішуючи клопотання прокурора щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, судом враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Колегією суддів встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 раніше судимі за корисливі злочини, не працюючі, не мають матеріальних засобів для існування, а тому можуть в подальшому займатися злочинною діяльністю.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, також із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, наявність судимості, а також приймає до уваги ту обставину, що докази в судовому засіданні не перевірені в повному обсязі, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою з 21 грудня 2017 року на 60 днів до 21 лютого 2018 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою з 21 грудня 2017 року на 60 днів до 21 лютого 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику Рівненського слідчого ізолятора.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3