Ухвала
Іменем України
12 лютого 2018 р.

м. Київ
справа № 606/1946/16-к

провадження № 51-3266 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Кримінального касаційного суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2017 року,
встановила:
вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за частиною 1 статті 121, статті 71 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2017 рокувирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2017 року залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений вказує на незаконність оскаржуваних судових рішень та просить пом`якшити йому покарання.
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом

касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засуджений не дотримався.
Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто, засуджений, не звернув уваги, що відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є :
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність
-невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, зміст касаційної скарги засудженого зводиться до вільних показань у кримінальному провадженні, щодо неправильного застосування статті 71 КК України та наполягає на перерахуванню йому строку попереднього ув`язнення у строк виконання покарання у відповідності до частини 5 статті 72 КК України, без врахування підстав для скасування або зміни судових рішень.
Крім того, засуджений вказуючи на суворість призначеного покарання просить його пом`якшити та зменшити його строк, при цьому така позиції не узгоджується з прохальною частиною касаційної скарги, оскільки такі вимоги не конкретизовані та не відповідають змісту статті 436 КПК України, відповідно до якої суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без змін, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення та призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі викладеного та керуючись статтею 5 КПК України, частиною 1 статті 429 цього Кодексу, суд

постановила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 6 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2017 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3