АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2442/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 644/3525/17 ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 вересня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26 вересня 2017 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 9 жовтня 2006 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.3 ст.15 ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років, -
звільнено умовно-достроково від відбування покарання за зазначеним вироком, з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 січня 2016 року про зарахування засудженому строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, на невідбутий строк 3 місяці 6 днів.
Задовольняючи клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд в ухвалі зазначив, що він відбув 3/4 частини призначеного йому покарання, а крім того, характеристики засудженого та пояснення заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи, довідки щодо соціальних зв`язків, відсутність доган свідчать про наявність підстав для застосування положень ст.81 КК України, оскільки засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Одночасно суд дійшов висновку, що підстави, які могли б перешкоджати застосуванню до засудженого ОСОБА_8 ст.81 КК України відсутні, бо таких фактичних даних та обставин не надано та не зазначено ані прокурором, ані адміністрацію колонії.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує, що засудженому ОСОБА_8 згідно з ч.5 ст.72 КК України в ред. від 26.11.2015р. зараховано в строк покарання час його попереднього ув`язнення з 30 липня 2005 року по 28 лютого 2007 року. Крім того, посилається на те, що за результатами проведеного засідання комісії Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 17 лютого 2016 року прийнято рішення не направляти до суду матеріали щодо застосування ст.81 КК України у відношенні ОСОБА_8 , оскільки він не довів свого виправлення. Просить врахувати, що за час перебування засудженого у зазначеній установі виконання покарань, а саме з 4 лютого 2013 року, до ОСОБА_8 застосовано одне стягнення (15.10.2014р. попередження) та 2 заохочення, але сам по собі факт наявності заохочень, на думку прокурора, не може бути безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення, натомість висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які вважали ухвалу законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і т.д..

Колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вищенаведених вимог закону і рекомендацій ВСУ.
Як встановив суд, ОСОБА_8 відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43 за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2006 року, яким він засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.152, ч.2 ст.153, ч.3 ст.15 ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2007 року зазначений вирок залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.01.2016 року в строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано попереднє ув`язнення з 30.07.2005р. по 28.02.2007 р., строк покарання закінчується 01.01.2018 року.

Станом на 26 вересня 2017 року засуджений відбув 3/4 частини призначеного вироком суду покарання.

З даних, що містяться в матеріалах особової справи засудженого та пояснень представника установи виконання покарань судом встановлено, що ОСОБА_8 залучався до безоплатної праці, до якої ставився сумлінно, догани щодо нього відсутні, бере участь у програмі колонії щодо диференційованої виховної творчості, має 19 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Представником виправної колонії також підтверджено, що ОСОБА_8 працював безоплатно починаючи з першого кварталу 2015 року, виконував такі роботи як ремонт, дотримання санітарного порядку, прибирання, ведення документації в якості днівального відділення. На цей час працює днівальним кімнати прийому їжі без нарікань з боку адміністрації колонії, в четвертому кварталі 2015 року отримував заохочення за таку працю. Застосоване щодо ОСОБА_8 15.10.2014р. стягнення у виді попередження за невідповідність опису змісту особистих речей погашено у встановленому законом порядку.

Аналізуючи наведені обставини, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Посилання прокурора на те, що 17.02.2016р. комісією колонії засудженому відмовлено направленні матеріалів до суду для вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення як особі, яка не довела своє виправлення, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки з часу такого рішення минуло більше року, а з даних, що містяться у матеріалах особової справи та пояснень представника колонії, вбачаються протилежні висновки.

Та обставина, що до засудженого 15.10.2014р. застосовано стягнення, яке вважається погашеним у встановленому законом порядку, не свідчить про те, що цілі покарання засудженого не були досягнуті раніше строку, визначеного судом. Поряд з тим, колегія суддів враховує наявність застосованих до засудженого ряду заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці.

Доводи прокурора про те, що до засудженого протягом останнього часу не застосовувались заохочення також не можуть бути безумовною підставою для відмови у його умовно-достроковому звільненні, оскільки з пояснень представника колонії в суді першої інстанції ці обставини пояснені тим, що рішення про заохочення приймає комісія установи, однак засідання комісії за цей рік не проводилось.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_8 сумлінно ставиться до праці, додержується вимог режиму відбування покарання, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, позитивно характеризується адміністрацією установи, що переконливо свідчить про те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_8 має всі належні умови для застосування ст.81 КК України і не вбачає законних підстав для скасування ухвали суду, як того вимагає прокурор в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року, якою ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2006 року, з урахуванням ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 січня 2016 року, на не відбутий строк 3 місяці 6 днів залишити без змін.

Головуючий

Судді