Справа № 740/2608/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/157/2018
Категорія - ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 грудня 2014 року за № 0001767 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніжина, українець, громадянин України, з вищою освітою, працюючий провідним інженером з використання водних ресурсів відділу водних ресурсів Ніжинського міжрайонного управління водного господарства, одружений, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 ,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного основного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_10 4664 грн. 74 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_12 , які визначено зарахувати до місцевого бюджету м. Ніжина Чернігівської області.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 25312 (двадцять п`ять тисяч триста дванадцять) грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 4529 грн. матеріальної шкоди, 400000 грн. моральної шкоди, а всього стягнути 404529 (чотириста чотири тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн.. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним представником якого є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 93604 (дев`яносто три тисячі шістсот чотири) грн. 15 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_15 , за період з 10 грудня 2014 року по 31 липня 2017 року.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним представником якого є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 2168 (дві тисячі сто шістдесят вісім) грн. 90 коп. в рахунок відшкодування шкоди внаслідок смерті ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення шкоди внаслідок смерті ОСОБА_15 визначено здійснювати до досягнення ОСОБА_13 вісімнадцяти років-до ІНФОРМАЦІЯ_5 . В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн..

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законним представником якого є ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн..

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави 34692 (тридцять чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 64 коп. витрат на залучення експертів.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

ОСОБА_10 визнаний судом винним і засуджений за те, що 09 грудня 2014 року, керуючи автомобілем марки «Богдан-211140», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Шевченка м. Ніжина Чернігівської області від центру міста до залізничного вокзалу зі швидкістю, яка перевищує допустиму швидкість у населеному пункті. Продовжуючи свій рух по вул. Шевченка м. Ніжина Чернігівської області ОСОБА_10 09 грудня 2014 року в 22 год. 45 хв. навпроти автобусної зупинки «Сільмаш», рухаючись зі швидкістю 102,5 км/год., створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а саме для автомобіля марки «OPEL KADET 1,31», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який рухався в попутному напрямку та здійснював маневр повороту ліворуч, внаслідок чого ОСОБА_10 допустив зіткнення із даним автомобілем.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «OPEL KADET 1,31», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та органів грудної порожнини: одинарний перелом 3, 4, 5, 6, 7, 8 ребер зліва, 4, 5, 6, 7, 8 ребер справа, з ушкодженням вісцеральної та парієтальної плеври зліва, паренхіми верхньої долі лівої легені, забій лівої легені; закритої травми органів черевної порожнини: множинні розриви селезінки, забій правої долі печінки; закритої травми органів заочеревинного простору: забій лівої нирки, крововилив в навколо-ниркову клітковину; крововилив в м`які тканини волосяної частини голови; синець лівої гомілки, закритий перелом лівої великогомілкової та малої гомілкової кістки,- від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди, а пасажир його автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому внутрішньої кісточки та нижньої третини малогомілкової кістки зліва з ушкодженням (відрив) сухожилків розгиначів лівої ступні з ушкодженням судинно-нервового пучка переднього відділу нижньої третини лівої гомілки, які спричинили тривалий розлад здоров`я строком більше 21-го дня і відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 порушив вимоги п.2.3. д) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), п.12.4. (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, що стало причиною та умовою настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

На даний вирок обвинуваченим подано апеляційну скаргу в якій ОСОБА_10 просить змінити вирок суду: звільнити від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а також зменшити відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_8 до 200 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не було враховано стягнення на користь інших потерпілих, розмір заробітної плати, склад сім`ї, наявність на утриманні дітей апелянта. Крім того, переконаний, що в позові про відшкодування моральної шкоди відсутні докази, що обґрунтовують розмір шкоди.

Також обвинувачений зазначає, що Закон України «Про амністію у 2016 році» категорично зазначає про можливість звільнення від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, одним із яких є позбавлення права керувати транспортними засобами.

В своїх запереченнях законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_14 та адвокат ОСОБА_16 просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та залишити без змін вироку суду першої інстанції, який є справедливим та виваженим з урахуванням всіх обставин справи.

Потерпіла ОСОБА_8 в запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого висловила свою позицію щодо законності вироку суду, а тому просила залишити його без змін.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає. Таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судова колегія не погоджується з доводами обвинуваченого щодо стягнення на користь потерпілої ОСОБА_8 завищеного розміру моральної шкоди.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вірно врахував як тяжкість завданих здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 душевних страждань через втрату сина, саме внаслідок ДТП, необхідності докладати зусилля для відновлення життєвих відносин через емоційний стрес, наслідки перенесеної травми, що призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін стану потерпілої, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважав за можливе визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_10 , еквівалентної 400 000,00 грн.

Доводи апелянта такі висновки суду не спростовують.

Що стосується доводів ОСОБА_10 що Законом України «Про амністію у 2016 році» категорично зазначено про можливість звільнення від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, одним із яких є позбавлення права керувати транспортними засобами, то таке твердження є помилковим.

Відповідно до ст. 11 цього Закону передбачено, що рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання. Норма ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» не є імперативною, а тому звільнення особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення від відбування додаткового покарання не є обов`язковим при звільненні від відбування основного покарання.

З цими міркуваннями погоджується і судова колегія та, незважаючи на доводи апелянта, вважає, що суд першої інстанції правильно не скористався наданим правом, але не обов`язком, звільнити ОСОБА_10 від відбування вказаного додаткового покарання. Як вірно визначив суд підстави для звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами внаслідок акту амністії не встановлено. Більше того, таких підстав не зазначено і самим апелянтом.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, а саме грубість допущених порушень правил дорожнього руху, тяжкість наслідків від цих порушень, які полягали у спричиненні загибелі однієї особи, середньої тяжкості тілесних ушкоджень іншій особі, яка внаслідок цього стала інвалідом ІІІ групи, колегія суддів визнає, що у будь-якому разі, навіть і з урахуванням необережного характеру провини, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей, звільнення від відбування додаткового покарання, на підставі акту амністії буде явно несправедливим внаслідок надмірної м`якості, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, бо в цій частині судом ухвалене законне та справедливе рішення.

Безумовних підстав для скасування вироку колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413,420, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4