Провадження № 1-кс/331/1534/2018
Справа № 331/1292/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2018 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000355, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У березні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000355, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначила, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000355, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2018 року накладено арешт на транспортний засіб «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , , та ключі від транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , які були вилучені 10 лютого 2018 року в ході проведення огляду місця події по просп. Фортечна, буд. 2В у м. Запоріжжя.

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційного документа та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.

Станом на теперішній час, відповідні експертизи автомобіля, свідоцтва про реєстрацію, двигуна автомобіля, номерних знаків проведено, за наслідком яких номери на кузові та інших вузлах автомобіля відповідають реєстраційним даним, однак були кустарно вварені до автомобіля.

На теперішній час вказаний автомобіль з 10.02.2018 року знаходиться на майданчику Олександраівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспорту знаходиться в розпорядженні слідчого.

В обґрунтування необхідності зняття арешту та передачі автомобіля їй на відповідальне зберігання зазначає, що 20.01.2018 року автомобіль «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, був придбаний нею для власних потреб з метою використання на території України. У зв`язку із відсутністю наміру найближчим часом його відчужувати, перетинати кордон України, під час покупки автомобіля він не був перереєстрований на її ім`я. В той же час, з метою фіксації продажу автомобіля між нею та власником автомобіля ОСОБА_7 , останньою було укладено видано генеральну довіреність на її ім`я. Автомобіль було передано її в день видачі довіреності 20.01.2018 року, в той же час з її боку, було прийнято автомобіль та сплачено за нього грошові кошти в розмірі 1200 доларів США.

Таким чином, вона є добросовісним набувачем автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, а тому має відповідні права, визначені КПК України.

Наявність зазначеного арешту порушує її права, як власника транспортного засобу, передбачені ст.ст. 316, 317 ЦК України.

Знаходження автомобіля на відкритому майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області призводить до його псування та заподіянню йому, як фактичному власнику, матеріальних збитків.
На підставі викладеного, просить суд скасувати арешт з автомобіля марки марки «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, які були вилучені 10.02.2018 року. Передати їй автомобіль марки марки «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання.

Заявниця та її представник, кожен в окремості, у судовому засіданні у повному обсязі підтримали клопотання та просили суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні покладалвся на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в суді не заперечувала проти клопотання.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, взявши до уваги думки слідчого та прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000355, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

З метою забезпечення дієвості кримінального провадження у лютому 2018 року слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , , та ключі від транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2018 року накладено арешт на транспортний засіб «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , , та ключі від транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , які були вилучені 10 лютого 2018 року в ході проведення огляду місця події по просп. Фортечна, буд. 2В у м. Запоріжжя.

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційного документа та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.

По зазначеному кримінальному провадженню проведена криміналістична експертиза та висновком експерта № 11-26 від 23 лютого 2018 року встановлено, що первинний заводський ідентифікаційний номер (номер шасі), наданого на дослідження автомобіля «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, піддавався зміненню шляхом механічного видалення номерної деталі кузова (яка містила первинний заводський ідентифікаційний номер) з послідуючою кустарною вваркою деталі з номерним позначенням, яке читається так: НОМЕР_3 ; в результаті проведеного дослідження встановити первинний заводський ідентифікаційний номер (номер шасі), наданого на дослідження автомобіля «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску трасо логічними методами не надалося за можливе по причинам, вказаним в дослідницькій частині.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КПК України, міст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу та вважає, що втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Одночасно, слідчий суддя приходить до висновку, що в іншій частині клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Матеріалами справи встановлено, що 20.01.2018 року автомобіль «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, був придбаний ОСОБА_6 для власних потреб з метою використання на території України. У зв`язку із відсутністю наміру найближчим часом його відчужувати, перетинати кордон України, під час покупки автомобіля він не був перереєстрований на ім`я ОСОБА_6 .. В той же час, з метою фіксації продажу автомобіля між ОСОБА_6 та власником автомобіля ОСОБА_7 , останньою було видано генеральну довіреність на ім`я ОСОБА_6 .. Автомобіль було передано ОСОБА_6 в день видачі довіреності 20.01.2018 року, в той же час з її боку, було прийнято автомобіль та сплачено за нього грошові кошти в розмірі 1200 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску, а тому має відповідні права, визначені КПК України, у зв`язку з чим їй може бути передано вказаний автомобіль на відповідальне зберігання.

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна - автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , та ключів від транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на яке накладено арешт за ст. 388 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000355, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити частково.

Передати автомобіль «марки «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , 1988 року випуску; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , та ключі від транспортного засобу «ВАЗ 2109», державний знак НОМЕР_1 , які були вилучені 10 лютого 2018 року в ході проведення огляду місця події по вул. Фортечній в місті Запоріжжі, на відповідальне зберігання особі, у якої його було вилучено - ОСОБА_6 , попередивши її про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2018 року.
Доручити виконання ухвали в цій частині слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0000355, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
В іншій частині заявленого клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
05.03.2018