УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №290/839/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Романівського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого Романівського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Романівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 про арешт шляхом заборони користування і розпорядження:
- на земельну ділянку площею 42 га, яку самовільно зайняли невідомі особи, і яка розташована за межами населеного пункту с. Булдичів Романівського району, де здійснюється вирощування технічної сільськогосподарської культури - сої;
- на зернобобову культуру, в тому числі на врожай із вказаної сільськогосподарської культури (сої), що засіяна на земельній ділянці, що належить до земель сільськогосподарського призначення, перебуває у державній власності та розташована за межами населеного пункту с. Булдичів Романівського району.
Під час досудового розслідування встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Романів ІН Агро» (далі ТОВ «Романів ІН Агро») самовільно зайняло земельні ділянки державної форми власності із запасу земель Булдичівської сільської ради Романівського району Житомирської області загальною площею 130,5 га та землі водного фонду, які використовує для вирощування сої.
В ході огляду місця події було встановлено, що рослини сої вирощуються на земельних ділянках площею 42 га.
В апеляційній скарзі прокурор Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на земельну ділянку площею 42 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Булдичів Романівського району Житомирської області, де здійснюється вирощування сільськогосподарської культури - сої та на посів технічної сільськогосподарської культури - сої, яка вирощується на земельній ділянці площею 42 га за межами населеного пункту с. Булдичів Романівського району. Посилається на те, що слідчому судді наведено підстави внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, а саме - самовільне зайняття ТОВ «Романів ІН Агро» земельних ділянок державної форми власності із земель запасу Булдичівської сільської ради Романівського району Житомирської області, загальною площею 130,5 га, у тому числі земель водного фонду, які використовуються для вирощування сої.
Вказані обставини підтверджені: Актами обстежень земельних ділянок, складених державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області, якими встановлено та зафіксовано площа самовільно зайнятих земель, місце їх розташування; розрахунком заподіяних збитків; інформацією ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про те, що самовільно зайняті земельні ділянки у власність та користування не передавалися, відносяться до земель державної форми власності і є землями запасу Булдичівської сільської ради Романівського району; протоколом огляду місця події, яким зафіксовано обстановку на земельній ділянці площею 42 га та на якій вирощуються рослини сої.
Вказана земельна ділянка площею 42 га містить на собі сліди злочину, а саме засіяна сільськогосподарською культурою - соєю. Також, збір врожаю сільськогосподарської культури - сої, яка вирощується на зазначеній земельній ділянці стане наслідком приховування слідів злочину та у подальшому унеможливить стягнення із винних осіб заподіяних державі збитків внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.
Крім того, зазначаючи у своїй ухвалі про неможливість індивідуалізації матеріальних об`єктів (конкретного майна), на які слідчий просить накласти арешт, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, тобто не є матеріальними об`єктами (не є предметами матеріального світу, наділеним певними фізичними властивостями), слідчим суддею не враховано, що Актом обстеження земельної ділянки від 18.09.2017 складеного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області зафіксовано межі земельної ділянки, що самовільно зайнята та засіяна рослинами сої, вказано її площу. Протоколом огляду місця події, який складено слідчим СВ Романівського ВП 03.10.2017 року, зафіксовано наявність на ній рослин сої, які не можуть не бути матеріальними об`єктами як і земельна ділянка.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши матеріали провадження, ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, оскільки не врахував в повній мірі всіх обставин справи.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно із ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, зокрема гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді.
Досудовим розслідуванням встановлено самовільне зайняття, можливо і «Романів ІН Агро», земельних ділянок державної форми власності із земель запасу Булдичівської сільської ради Романівського району Житомирської області, загальною площею 130,5 га, у тому числі земель водного фонду, які використовуються для вирощування сої, що становить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
Вказані обставини підтверджені наявними матеріалах, доданих до клопотання солідчого а також в наданому апеляційному суду кримінальному провадженні актами обстежень земельних ділянок, складених державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель у Житомирській області, якими встановлено та зафіксовано площа самовільно зайнятих земель, місце їх розташування; розрахунком заподіяних збитків; листом ГУ Держгеокадастру у Житомирській області про те, що самовільно зайняті земельні ділянки у власність та користування не передавалися, відносяться до земель державної форми власності і є землями запасу Булдичівської сільської ради Романівського району; протоколом огляду місця події, яким зафіксовано обстановку на земельній ділянці площею 42 га та на якій вирощуються рослини сої.
Тобто, існує обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
З наведених вище документів кримінального провадження встановлено розмір та межі земельної ділянки площею 42 га, яка є матеріальним об`єктом, а те, що на ній невідомими особами, модливо працівниками 2Романів ІН Агрро» вирощується сільськогосподарська продукція соя. Встановлено, що земельна ділянка є землею державної форми власності із земель запасу Булдичівської сільської ради Романівського району Житомирської області, тобто її власником є держава, а розпорядником листом ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.
Що стосується посівів сої, здійснених на даній ділянці, то метою здійснення кримінального провадження і є встановлення власника вказаних посівів як особи, яка самовільно зайняла дану земельну ділянку та використовує її без належного на те права.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що слідчим не встановлено якій фізичній чи юридичній особі належить майно, на яке накладається арешт. а також що воно не є матеріальним об`єктом, є хибним.
Крім того, зазначена земельна ділянка площею 42 га, яку самовільно зайняло ТОВ «Романів ІН Агро», містить на собі сліди злочину, а саме засіяна сільськогосподарською культурою - соєю. Також, збір врожаю сільськогосподарської культури - сої, яка вирощується на вказаній земельній ділянці стане наслідком приховування слідів злочину та у подальшому унеможливить стягнення із винних осіб заподіяних державі збитків внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, оскаржену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про накладання арешту земельну ділянку та посів технічної сільськогосподарської, враховуючи, що необхідність накладання такого арешту органом досудового розслідування доведено на час звернення з клопотанням.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Романівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 від 23.10.2017 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого начальника СВ Романівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку площею 42 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Булдичів Романівського району Житомирської області, де здійснюється вирощування сільськогосподарської культури - сої та на посів технічної сільськогосподарської культури - сої, яка вирощується на даній земельній ділянці.
Ухвала набирає законної сили негайно, оскарженню в касаційному поярдку не підлягає.
Судді: