1Справа № 335/7546/17 1-кп/335/446/2017
ВИРОК
11 вересня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 17 листопада 2006 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України, покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., 2) 7 червня 2017 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого відбування призначеного покарання на підставі ст. 75, ст. 76 КК України з іспитовим строком 3 роки,
ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2017 р. приблизно о 1-ій годині 00 хвилин, ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на площі Маяковського у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, таємно викрав з підсобного приміщення, до якого мав доступ, генератор марки «Бригадир БГ-2500», вартістю 4 220 грн., який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому розкаявся та пояснив суду, що 25 лютого 2017 р. приблизно о 01 годині 00 хвилин, він, знаходячись у підсобному приміщенні до якого мав доступ, на площі Маяковського у м. Запоріжжі викрав генератор. Спричинену потерпілому майнову шкоду у розмірі 4 220 грн. ним було відшкодовано під час досудового розслідування.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, 12 липня 2017 р. ним було подано заяву в якій він просить суд справу розглядати в його відсутність, претензій до обвинуваченого не має.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільнимдослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає; судом роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України є доведеною в ході судового розгляду. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України даний злочин кваліфікується як злочин середньої тяжкості, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий, однак вчинив вказаний злочин до постановлення щодо нього іншого вироку, вчинив новий умисний злочини середньої тяжкості, його вік, стан здоров`я, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, сімейний стан не одружений, на утриманні малолітніх дітей або осіб похилого віку немає, майновий стан, який не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, відношення самого обвинуваченого до вчиненого.
Також, при обранні міри покарання, суд враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який не має претензій до обвинуваченого.
Крім того, суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Обставини, які обтяжують обвинуваченого покарання згідно статті 67 КК України судом встановлено не було.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, характеристики обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, думку потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі з його відбуванням в умовах ізоляції від суспільства, оскільки обвинувачений, будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, не працював, і знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про його суспільну небезпечність, схильність до вчинення злочинів.
Судом встановлено, що вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки. Згідно положень ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 відповідні обов`язки.
Згідно частин 1, 4 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Злочин у вчиненні якого ОСОБА_4 визнаний винним у цьому кримінальному провадженні, вчинений 25 лютого 2017 р., тобто до ухвалення вироку Хортицьким районним судом м. Запоріжжя від 7 червня 2017 р., а тому остаточне покарання підлягає призначенню з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З огляду на вищезазначене, враховуючи, що до ОСОБА_4 застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, злочин в якому визнаний винним у цій справі вчинений до постановлення вироку в першій справі, покарання за цей злочин належить відбувати реально, відповідно цей вирок та вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 р. підлягають виконанню самостійно.
Речові докази у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Про наявність судових витрат та цивільних позовів стороною обвинувачення і потерпілим суду не заявлялось.
На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 р. і остаточне покарання визначити у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 не обирати.
Початок відбування покарання засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,рахувати з моменту його фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1