Справа №522/1786/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2018 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000267 від 30.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Портофранківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008004 від 29.12.2017 року, мотивуючи наступним.
У провадженні СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі, перебувають матеріали кримінального провадження внесених до ЄРДР за №0000267 від 30.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, так в ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно інформації отриманої з бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради та інформації з Департаменту комунальної власності ОМР з`ясовано, що нежитлове приміщення площею 57,2 кв. метрів розташоване за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_1 від 19 червня 2007 року належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради про, що також свідчить технічний паспорт виготовлений КП «ОМБТІ та РОН», від 13.05.2005, також встановлено, що дане приміщення на підставі договору оренди за №15/36 укладеного 29 серпня 2016 року між ГУНП в Одеській області ЄДРПОУ 40108740 та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради , орендується та передано на баланс Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Однак, в ході аналізу інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №112048894 встановлено, що 18.01.2018 державним реєстратором КП «Реєстраційної служби Одеської області» ОСОБА_5 , було зареєстровано за ОСОБА_6 , право власності на нежитлове приміщення №1, площею 84,8 кв. метрів, частина якого виходячи за наявною інформації є вищевказане приміщення площею 57,2 кв. метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_1 , а підставою для даної реєстрації вказано акт прийому-передачі нерухомого майна серія та номер: б/н виданий 21.11.2001, видавник: ТОВ «ІЗІДА-2000»; договір купівлі продажу, серія та номер: 41, виданий 21.11.2001, видавник ТОВ «ІЗІДА-2000»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 12.01.2017, видавник ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» враховуючи те, що згідно інформації отриманої від БТІ ОМР встановлено, що в період часу з 1991 по 31.12.2012 за ТОВ «Ізіда» не зареєстровано право власності на будь, яке нежитлове приміщення розташоване в будинку АДРЕСА_1 , тому дане воно не могло передавати чи відчужувати дане приміщення оскільки не було і не є його власником. Враховуючи вищевикладене є достатньо підстав вважати, що право власності на дане приміщення зареєстровано незаконно.
Отже, в даному кримінальному провадженні нежитлове приміщення площею 57,2 кв. метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_1 , є не тільки безпосереднім об`єктом посягання, а й зберегло на собі сліди вчинення злочину тому слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний вжити заходів щодо його збереження.
У зв`язку із викладеним під час досудового розслідування виникла необхідність у збереженні об`єкту житлової нерухомості, нежитлове приміщення №1, площею 84,8кв. метрів, розташоване у будинку АДРЕСА_1 та недопущення здійснення будь-якої діяльності як б загрожувала її безповоротному перетворенню.
В ході проведення досудового розслідування 02.02.2018 було отримано ухвалу суду про задоволення клопотання слідчого погодженого з прокурором щодо арешту вищевказаного об`єкту нерухомості, однак реєстрація даної ухвали виявилася неможливою оскільки в ході аналізу даних ЄДРРПНМ було отримано інформацію про те, що 29.01.2018 було виготовлено технічний паспорт, виданий 29.01.2018, видавник ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» на підставі якого дане приміщення площею 84,8 кв. метрів було поділене на два приміщення, а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 площею 50,6 кв. метрів та нежитлове приміщення 1, об`єкт нерухомості площею 34,1 кв. метрів.

Отже, в даному кримінальному провадженні два приміщення, а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 площею 50,6 кв.метрів та нежитлове приміщення 1, об`єкт нерухомості площею 34,1 кв.метрів. є не тільки безпосереднім об`єктом посягання, а й зберегло на собі сліди вчинення злочину тому слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний вжити заходів щодо його збереження.

Прокурор чи слідчий до судового засідання не з`явився, написав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України виклик володільця майна не здійснювався, з метою забезпечення завдань арешту, оскільки вказане у клопотанні майно не вилучалося.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді вказане у клопотанні приміщення має доказове значення у кримінальному провадження за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки є безпосереднім об`єктом злочину, з урахуванням того, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження, в даному випадку може спричинити незаконне відчуження даного приміщення, як речового доказу, а тому з метою забезпечення завдань кримінального провадження, збереження від втрати, перетворення чи іншого незаконного перетворення речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні майно. Однак, слідчий суддя не вбачає підстав задля заборони користування таким майном.
Керуючись ст.ст. 36, 98, 100, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0008004 від 29.12.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_6 , із забороною розпорядження та відчуження вказаної квартири.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області на протязі 5 (п`яти) днів.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
08.02.2018