Справа № 367/8074/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/49/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 10.01.2018

УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2018 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_10
захисників: ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 31.10.2017 року задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19.04.2014 року, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні необережного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який не є особливо тяжким, вчинив злочин являючись неповнолітнім, а тому, враховуючи п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

В зміненій апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та неповнотою судового розгляду.

Апелянт зазначає, що п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України: осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми. Правові підстави та порядок звільнення від кримінальної відповідальності визначено розділом ІХ КК України.

Тобто, законодавець не відносить застосування акту амністії як підставу для звільнення від кримінальної відповідальності. Відповідно до ст. 86 КК України, Закону України «Про амністію у 2014 році», особу може бути звільнено повністю або частково від відбування покарання, а не від кримінальної відповідальності.

Тому, на думку апелянта, суд, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_10 . Закон України «Про амністію у 2014 році» як підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність.

Також апелянт зазначає, що крім безпідставного звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_10 на підставі п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд не мав повноважень щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 , чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки з вказаних підстав кримінальне провадження не може бути закрито.

Крім цього, в обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що під час розгляду справи судом було відхилено клопотання прокурора про проведення експертизи в порядку ст. 332 КПК України з метою з`ясування обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, чим на думку апелянта судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду.

В зв`язку з цим прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та представник потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_12 просять ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування до нього акта амністії відмовити.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена помилково, необґрунтовано, з порушенням кримінального процесуального закону та не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню.

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Тобто, на думку апелянтів, установивши на стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. Акт амністії не підлягає застосуванню на етапі досудового розслідування або під час судового провадження, а застосовується шляхом звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, осіб, засуджених за злочини, вчиненні з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до вимог ст. 12 КК України та які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

При цьому, в порушення вище зазначених вимог закону, суд першої інстанції застосував до обвинуваченого ОСОБА_10 акт амністії під час судового провадження, а не після завершення судового розгляду справи з винесенням відповідного рішення, а також до моменту визнання ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тобто застосував акт амністії не до засудженого, а до обвинуваченого та за відсутності судового рішення (обвинувального вироку) про визнання ОСОБА_10 винним у скоєнні злочину, що на думку апелянтів є процесуально передчасним.

Крім цього, апелянти посилаються на те, що під час розгляду вказаного кримінального провадження суд першої інстанції, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності з посиланням на п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» та закриваючи кримінальне провадження, вийшов за межі своїх повноважень, оскільки вказана судом підстава для закриття кримінального провадження, а саме звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності шляхом застосування до такої особи акту амністії, не передбачена чинним законодавством.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка змінену апеляційну скаргу прокурора підтримала та просила її задовольнити, а апеляційні скарги потерпілих і представника ОСОБА_12 підтримала в частині скасування ухвали суду першої інстанції; потерпілих, які свої апеляційні скарги та апеляційні скарги їх представника і прокурора підтримали; обвинуваченого та його захисника ОСОБА_11 , які залишили дане питання на розсуд суду; перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, прередбачених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.10.2013 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України направлено для розгляду по суті до Ірпінського міського суду Київської області (т.1 а.с. 22-23).

31.10.2013 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, а ухвалою від 02.12.2013 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України призначено до судового розгляду (т.1 а.с. 26, 153).

31.10.2017 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19.04.2014 року, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито.

З даним рішенням суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія це повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

За змістом п. «а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, осіб, які на момент злочину були неповнолітніми.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014 року «Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахування останніх законодавчих змін», амністія не застосовується до осіб, стосовно яких здійснюється досудове розслідування або судове провадження до постановлення судом обвинувального вироку.

Враховуючи зазначене, на думку колегії суддів, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» під час судового розгляду кримінального провадження до постановлення судом обвинувального вироку та звільнивши ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності і закривши кримінальне провадження щодо нього, суд першої інстанції допустив неправильне застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».
Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За змістом ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ч.1 ст. 416 КПК України передбачено, що після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV КПК України в іншому складі суду.

В зв`язку з цим, ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 31 жовтня 2017 року підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київськоїобласті від 31.10.2017 року, якою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнено останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «а» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19.04.2014 року, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України закрито скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4