Кримінальне провадження № 1-кп/760/149/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)21.09.1983 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ст.42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

2)22.07.1987 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.2 ст.182 КК України на 5 років позбавлення волі,

3)23.06.1998 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.2 ст.140 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

4)26.10.1998 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.3 ст.181, ч.1 ст.229-4, ч.2 ст.229-6, ст.42 КК України на 7 років позбавлення волі,

5)22.12.2006 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

6)09.12.2010 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі,

7)20.12.2013 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

8)29.10.2015 вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

9)10.11.2016 вироком Бережанського районного суду Тернопільської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 , 23.04.2015 приблизно о 02.00 год. перебуваючи в залі очікування «Конкорз», який розташований на другому поверсі центрального залізничного вокзалу Київ Пасажирський, за адресою: м. Київ, пл.. Вокзальна, 1, помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_6 , який спав та за своїми особистими речами не слідкував, а саме за мобільним телефоном, який виглядав у нього з внутрішньої кишені куртки і в цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на повторне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, будучи впевненим що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений безперешкодно витягнув мобільний телефон марки «Нокіа 113», ринкова вартістю якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №264 від 23.04.2015 на момент вчинення кримінального правопорушення могла становити 186,67 грн., з сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 15 грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 201,67 грн.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини кримінального провадження як вони викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та показав суду, що він дійсно 23.04.2015 вночі перебуваючи в залі очікування центрального залізничного вокзалу Київ Пасажирський, за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, у незнайомого йому чоловіка який спав викрав мобільний телефон.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч.3 ст.349 КПК України, після допиту обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю і його умисні дії, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості та дані про його особу, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є його щире каяття.

Згідно зі ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є рецидив злочинів.

Враховуючи фактичні обставини справи, критичне ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого, його щире каяття, відсутність цивільного позову, його неодноразові судимості та обтяжуючі обставини, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі, а остаточне покарання з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України.
Крім того, відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, відповідно до ст.12 КК України, а також особи кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили і які на день набрання чинності цим законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70 річного віку або визнанні інвалідами І- групи за умови, що в цих батьків не має інших працездатних дітей.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, а саме з довідки КК «КомЕнерго-Тернопіль» матір`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_5 , який помер згідно свідоцтва про смерть у 2015 році - є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вона є особою яка досягла 70 річного віку і крім сина ОСОБА_5 не має інших працездатних дітей.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України Про амністію у 2016 році.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати слід покласти на ОСОБА_5 .

Речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,374 КПК України та Законом України Про амністію у 2016 році, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 10.11.2016 та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі п. «є» ч.1 Закону України Про амністію у 2016 році, який набрав чинності 07.09.2017, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, звільнивши його в залі суду з під варти негайно.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Нокіа 113» повернуто потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: