Ухвала

20 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року щодо неї,
в с т а н о в и л а:
до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли касаційні скарги від 05 та 10 жовтня 2017 року засудженої ОСОБА_4 на вказану ухвалу апеляційного суду.
Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, касаційні скарги засудженої ОСОБА_4 не відповідають наведеним вимогам процесуального закону.
Так, засуджена в обґрунтування вимог про скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду у касаційних скаргах, посилається, крім іншого, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що з огляду на положення статей 433, 438 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Також, вимоги засудженої до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України щодо того, яке рішення має право прийняти суд за результатами розгляду касаційної скарги, оскільки призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції після скасування вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до вказаної норми не входить до переліку повноважень суду касаційної інстанції.
Крім того, засуджена ОСОБА_4 у касаційних скаргах не зазначає в чому полягає незаконність чи необґрунтованість з огляду на положення статей 412, 413, 414 КПК України вироку суду першої інстанції, який вона також просить скасувати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
касаційні скарги засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року щодо неї залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ОСОБА_1 ___________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3