15 вересня 2017 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , влансика майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно.
Як вбачається з клопотання слідчого,
Під час допитів ОСОБА_6 надала копії правовстановлюючих документів на квартиру, яка є об`єктом шахрайських дій, однак де перебувають оригінали вказаних документів ОСОБА_6 невідомо, чому їй не повернули документи - не пам`ятає в зв`яжу з тим, що її розум перебував у помутнінні (їй дали води, після якої вони з усім погоджувалась, крім того приймала транквілізатори).
В подальшому у нотаріуса витребувано завірені належним чином копії договорів позики та іпотеки, укладені між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також документів, які стали підставою для їх укладення.
Крім того під час досудового розслідування в якості свідка допитано ОСОБА_4 , який на теперішній час є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В ході допиту ОСОБА_4 вказав, що став власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.2016 між ним і ОСОБА_6 , яка при укладанні договору була відсутня, однак був іпотекотримач вищевказаної квартири - ОСОБА_8 . Про те, що вказана квартира перебуває під заставою знав, однак ОСОБА_6 не виконала свої зобов`язань, тому погодився придбати квартиру.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.
Власник майна в судовому засіданні, заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що він є одноособовим власником квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 29 кв.м. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за яким на підставі договору купівлі-продажу укладеного 02 вересня 2016 року з ОСОБА_8 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 . Також приватна власність ОСОБА_4 на вищезазначену квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.09.2016 року №67228220 виданого приватним нотаріусом ОСОБА_10 Одеського міського нотаріального округу Одеської області. При укладенні угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 було погоджено всі належні умови купівлі-продажу житлового приміщення, а саме щодо ціни, передачі квартири у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо.
Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, заслухавши слідчого, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Аналіз наданих матеріалів дозволяє суду у відповідності до вимог ст. 173 КПК України зробити висновок про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Приймаючи до уваги, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, та те, що незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.
Невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, призведе до втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, а також призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні, а тому потреби досудового розслідування на цій стадії кримінального провадження, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як накладення арешту на майно.
За таких обставин, суд вважає, що слідчим доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, існують всі передбачені Законом підстави для арешту зазначеного майна.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1