УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , представників ДП «Тростянецький спиртовий завод» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучяене майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 15.08.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_2 , погодежене з прокурором відділу генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 15.08.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - спиртовмісну рідину загальною кількістю 79 634,36 дал, яка була вилучена 21.08.2017 року на ДП «Тростянецький спиртовий завод» на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2017 року по справі № 761/28149/17, та яка не входить до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку

Клопотання мотивоване тим, що Управлінням розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 від 15.08.2013 стосовно службових осіб ДП «Наумівський спиртовий завод» за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що на виробничих потужностях ДП «Тростянецький спиртовий завод», здійснюється виготовлення та реалізація не облікованої спиртовмісної рідини.

По даному кримінальному провадженню отримано ухвалу суду Шевченківського районного суду м. Києва про дозвіл на обшук території та нежитлових приміщень ДП «Тростянецький спиртовий завод».

В ухвалі суду було надано дозвіл на вилучення документів, які свідчать про виготовлення та реалізацію не облікованого спирту.

21 серпня 2017 року за адресою ДП «Тростянецький спиртовий завод» був проведений обшук, у ході якого була вилучена прозора рідина з характерним запахом спирту у загальному об`ємі 79 634,36 дал.

Вилучена прозора рідина з характерним запахом спирту не входить до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

При цьому, оскільки на підставі наявних документів ДП «Тростянецький спиртовий завод» на території заводу можливо знаходяться три або більше види товару: етанол, сольвент, біоетанол, які мають різну ціну та порядок оподаткування, та на даний час не встановлено, який саме товар був вилучений на ДП «Тростянецький спиртовий завод», його відповідність вимогам ДСТУ та належність до відповідної підакцизної групи товарів, 22 серпня 2017 року по даному кримінальному провадженню була призначена комісійна судово-хімічна та товарознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам КНДІСЕ. У ході проведення обшуку не підтверджено облікованість вилученої спиртовмісної рідини. Данні обліку товару, проведених у ході обшуку на ДП «Тростянецький спиртовий завод» не співпадають.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його, вказаши на те, шо тимчасово вилучене майно відповідною постановою визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, що є підставою для його арешту, оскільки насьогодні вилучене майно направлено на експертизу для встановлення, чи є останнє необлікованим спиртом, надавши копію постанови від 22.08.2017 р. та витяг з ЄРДР за № 0000070 від 15.08.2013 року.
Від прокурора у кримінальному провадженні до суду надійшла заява про відкладення розгляду клопотання, що не перешкоджає його розгляду у відсутність осіб, що були повідомлені належним чином на підставі наявних доводів клопотання та долучених до нього матеріалів.
Представники ДП «Тростянецький спиртовий завод» надали пояснення про те, що вилучена рідина є складовою бензину та не має жодного відношення до розслідуваного кримінального правопорушення, і ДП не є її власниками. Вказаний етанол як складова палива лише переробляється на заводі на замовлення ТОВ «Віват Санрайз». При цьому на території заводу встановлений спеціальний акцизний пост, співробітником якого кожен день здійснюється перевірка та повідомляється орган ДФС про відсутність виробництва спирту на ДП, окрім іншого встанвлений прилад обліку акцизного збору (лічильник) який, у разі вироблення підакцизного спирту, нараховує відповідні суми податку.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, представників ДП «Тростянецький спиртовий завод», прийшов до висновку про наявність обгрунтованих підстав для відмови в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження № 0000070 від 15.08.2013 року вбачається, що досудове розслідування у ньому, станом на 22.08.2017 р. здійснювалось стосовно службових осіб ДП «Наумівський спиртовий завод» за ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 212 КК України, по взаємовідновинам з ТОВ «Три-А», ПАТ «Сумська ПМК-57», ТОВ «Блоксоюз», ТОВ «Група компаній «Техносервіс».

Наведене підтверджується копією витягу з ЄРДР, датованим 22.08.2017 року, який долучено до клопотання.

Між тим, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 14.08.2017 р. було надано дозвіл слідчому на проведення обшуку території та нежитлових приміщень ДП «Тростянецький спиртовий завод» за адресою: Вінницька обл., смт.Тростянець, вул.Соборна, 14, з метою відшукання документів, які свідчать про виготовлення та реалізацію не облікованого спирту.

21.08.2017 року за адресою ДП «Тростянецький спиртовий завод» було проведено обшук, у ході якого, як вказує слідчий у своєму клопотанні, була вилучена прозора рідина з характерним запахом спирту у загальному об`ємі 79 634,36 дал.

При цьому, як обгрунтування підстав для накладення арешту на майно слідчий у клопотанні посилається на те, що оскільки на підставі наявних документів ДП «Тростянецький спиртовий завод» на території заводу можливо знаходяться три або більше види товару: етанол, сольвент, біоетанол, які мають різну ціну та порядок оподаткування, та на даний час не встановлено, який саме товар був вилучений на ДП «Тростянецький спиртовий завод», його відповідність вимогам ДСТУ та належність до відповідної підакцизної групи товарів, 22 серпня 2017 року по даному кримінальному провадженню була призначена комісійна судово-хімічна та товарознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам КНДІСЕ.

Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим як у клопотанні, так і у судовому засіданні не було обгрунтовано та не було доведено правову підставу для арешту вказаного у клопотанні тимчасово вилученого майна, можливість його використання як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
Так, слідчим не доведено, що тимчасово вилучене майно, на яке необхідно накласти арешт, відповідє критеріям ст. 98 КПК України, тобто, що воно є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000070 від 15.08.2013 року, не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно зазначене у клопотанні, містить ознаки речового доказу, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, та як наслідок, може бути використано як доказ в даному кримінальному провадженні.
Слід зазначити, що згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких органом досудового розслідування вноситься клопотання про накладення арешту, та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
При цьому, як вбачається з витягу з ЄРДР за № 0000070 від 15.08.2013, датований 22 серпня 2017 року, що міститься у матеріалах клопотання, останній взагалі не міститиь будь-яких відомостей щодо здійснення кримінального провадження щодо службових осіб ДП «Тростянецький спиртовий завод».

В той же час з наведеного вбачається, що постанова про визнання речовими доказами від 22.08.2017 року, якою визнано речовим доказом прозорої рідини з характерним запахом спирту у загальному об`ємі 79 634,36 дал., яка була виявлена та вилучена внаслідок проведення обшуку 21.08.2017 р. за адресою: Вінницька обл., смт.Тростянець, вул.Соборна, 14 на території ДП «Тростянецький спиртовий завод», фактично прийнята поза межами розслідуваного, станом на 22.08.17 р., кримінального провадження, що є неприпустимим, та не свідчить про відповідність прийнятого процесуального рішення слічого вимогам закону.

Окрім того, зі змісту клопотання слідує, зокрема, що арешт на тимчасово вилучене майно необхідно накласти для встановлення, який саме товар був вилучений на ДП «Тростянецький спиртовий завод», його відповідність вимогам ДСТУ та належність до відповідної підакцизної групи товарів, в той же час будь-яку конкретну мету накладення арешту, як того вимагають положення ч. 2 ст. 170 КПК України, у клопотанні та у судовому засіданні слідчим наведено не було, як і не було обгрунтовано необхідність для вилучення саме такого обсягу спиртовмісної рідини для прведення експертного досліждення.
Так, відповідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Однак, з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчим слідчому судді вбачається, що останнім не доведено належними та достовірними даними існування обставин, які б давали підстави для заборони або обмеження користування, розпорядження майном.
Таким чином, слідчим належним чином не обґрунтовано та не доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КК України для накладення арешту на нерухоме тимчасово вилучене майно.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС УРКП ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 15.08.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України відмовити.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя