Справа №587/322/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/661/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/322/17 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 29 травня 2017 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду, оскільки він є занадто суворим для нього. При цьому зазначає, що свою вину вчиненні злочину визнає, однак наміру позбавляти життя людини потерпілого у нього не було, тому просить визнати його винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 КК України;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що умисел на спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 виник у стані емоційного збудження і він перебував в стані афекту, що підтверджується висновками експертиз.

За вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 29.05.2017 ОСОБА_10 був визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 1650,75 грн. судових витрат.

Відповідно до вироку суду 16.12.2016 ОСОБА_10 , знаходячись за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_14 численні удари кулаками рук в область голови, від яких той впав на підлогу. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_10 став наносити потерпілому численні удари ногами по тулубу, а потім кочергою наніс не менше тридцяти ударів різними поверхнями. Після чого ОСОБА_10 самостійно припинив свої протиправні дії, бо вважав, що вчинив все необхідне для заподіяння смерті ОСОБА_14 . Своїми діями ОСОБА_10 завдав ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті останнього.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги, просили змінити вирок суду, перекваліфікувавши дії обвинуваченого на ч.2 ст.121 КК України, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг захисника та обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 про перекваліфікацію дій обвинуваченого з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України, оскільки він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого та його вина була виражена у формі необережності, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки обставини вчинення ОСОБА_10 кримінального злочину були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам була дана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так, допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що 16.12.2016 він знаходився за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 разом із своєю співмешканкою ОСОБА_15 та близько 18 год. до них прийшов ОСОБА_14 . Після вживання значної кількості спиртного, 17.12.2016 близько 01 год. ОСОБА_15 пішла спати до іншої кімнати, а він з ОСОБА_14 продовжили вживати спиртне. Через деякий час ОСОБА_14 вийшов з вітальні та оскільки його не було деякий час, ОСОБА_10 пішов його шукати. Зайшовши до кімнати, де відпочивала ОСОБА_15 , він побачив ОСОБА_14 із спущеними штанами та спідньою білизною поряд із ОСОБА_15 та подумав, що ОСОБА_14 має намір вступити в статеві зносини з його співмешканкою. На ґрунті виниклих ревнощів обвинувачений наніс ОСОБА_14 декілька ударів кулаками рук в голову, від чого останній впав на підлогу, а потім наніс декілька ударів ногами по тулубу. Побачивши поряд із собою металеву кочергу, він взяв її та наніс нею декілька ударів різними поверхнями по голові потерпілого. Після цього ОСОБА_10 припинив побиття та витягнув ОСОБА_14 з будинку на подвір`я.

Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_10 об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду пояснила, що 16.12.2016 вона була вдома разом із ОСОБА_10 , а після того як до них прийшов ОСОБА_14 вони втрьох вживали спиртне. Надалі вона сп`яніла та пішла спати до іншої кімнати, а ОСОБА_10 та ОСОБА_14 залишилися та продовжували вживати самогон. Через якийсь час її розбудив ОСОБА_10 та сказав їй щоб вона пішла та ще принесла спиртного, при цьому ОСОБА_14 в цей час був за столом, а коли вона повернулася то побачила, що потерпілий лежав на подвір`ї з тілесними ушкодженнями, голова якого була у крові, штани та труси були спущені до колін.

Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 в даній частині є послідовними, логічними за своєю суттю, певною мірою відповідають фактичним обставинам провадження та узгоджуються і співпадають з іншими перевіреними в судовому засіданні доказами.

Зокрема, згідно висновку експерта № 1154/753 від 10.02.2017, смерть ОСОБА_14 наступила в результаті проникаючої відкритої травми черепа та головного мозку, що супроводжувалася переломом кісток склепіння черепа та яка ускладнилася забоєм речовини головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Всього було нанесено не менше шістнадцяти ударів руками та ногами і не менше тридцяти ударів тупим предметом (можливо кочергою). Потерпілий після утворення ушкоджень, міг нетривалий час здійснювати неусвідомлені цілеспрямовані дії. Наявність алкогольного сп`яніння важкого ступеня служили в якійсь мірі протишоковим засобом, а твереза людина при наявності таких ушкоджень, втратила би свідомість.

Відповідно до висновку експерта № 1154/753 (додаткова 1) від 05.02.2017, механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_14 , може відповідати тому механізму, який був продемонстрований підозрюваним ОСОБА_10 при проведенні з ним слідчого експерименту 20.12.2016.

Із протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним із застосуванням технічних засобів фіксування від 20.12.2016, вбачається як обвинувачений ОСОБА_10 розповів та продемонстрував, як він вчинив вбивство ОСОБА_14 .

Із показань експерта ОСОБА_16 , допитаної в судовому засіданні в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_10 в момент вчинення злочину не перебував у стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність. Також вона пояснила суду про те, що перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, в середньому або тяжкому ступені алкогольного сп`яніння виключає можливість виникнення фізіологічного афекту.

Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним у вироку доказам колегія суддів не вбачає, оскільки вони ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження і, з урахуванням вимог закону, є належними, допустимими, достовірними і у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Про направленість умислу ОСОБА_10 саме на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_17 свідчать його активні, інтенсивні, цілеспрямовані, умисні дії, які виразилися у нанесенні потерпілому великої кількості ударів як кулаками в область голови та ногами по тулубу, так і нанесення різними поверхнями кочерги не менше тридцяти ударів по голові, зокрема в область скроні не менш як десяти ударів, а також загальна кількість, локалізація і характер цих тілесних ушкоджень, тому обвинувачений ОСОБА_10 не міг не передбачати, що від ударів металевою кочергою в життєво-важливі органи настане смерть потерпілого та свідомо наносив удари в ці органи, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, що і було доведено дослідженими під час судового розгляду доказами.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що про направленість умислу обвинуваченого на протиправне заподіяння смерті потерпілому свідчить й те, що ОСОБА_10 витягнув смертельно травмованого ОСОБА_14 на подвір`я будинку, де залишив його одного непритомного в зимовий період і нічний час, не надавши йому при цьому жодної допомоги та не вживши інших заходів, спрямованих на врятування життя останнього, що свідчить про бажання настання негативних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

З огляду на викладене, обвинувачений ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, що були спрямовані виключно на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 , а не спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень без умислу на вбивство.

Що стосується доводів обвинуваченого про порушення судом вимог кримінального закону при призначенні покарання та, як наслідок, визначення останньому занадто суворого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину та часткове визнання вини. Обтяжуючими покарання обставинами судом було встановлено рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, визначивши ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, в повній мірі врахував положення ст.ст.65-67 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене обвинуваченому покарання, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діянь, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку суду ані шляхом пом`якшення ОСОБА_10 покарання, ані шляхом перекваліфікації його дій, як про це поставлені питання в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 29 травня 2017 року відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_12 на цей вирок без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_19 залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_19 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 30.05.2017 по 07.11.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4