Справа № 466/2350/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/833/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному провадженні №0000970 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно з вироком ОСОБА_6 07.03.2017 близько 19.00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту в м.Львові на вул.Б.Хмельницького, 52, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки ОСОБА_9 гаманець «Love Vole» вартістю 400 грн., в середині якого знаходилися кошти в сумі 200 грн., 10 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 270,20 грн., платіжні картки, які матеріальної цінності не становлять, своїми діями завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 890,20 грн.
На вирок суду прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить даний вирок скасувати в частині кваліфікації дій обвинуваченого і в цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування покликається на те, що даний вирок є незаконний та не обґрунтований, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а висновки суду, викладені в судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, так як на момент ухвалення вироку Шевченківським районним судом м.Львова вирок Галицького районного суду м.Львова від 20.02.2017, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, набрав законної сили. Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції невірно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги та потерпілого, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин справи в апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.
Однак, судом апеляційної інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_6 07.03.2017 близько 19.00 год., перебуваючи на зупинці громадського транспорту в м.Львові на вул.Б.Хмельницького, 52, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав з сумки ОСОБА_9 гаманець «Love Vole» вартістю 400 грн., в середині якого знаходилися кошти в сумі 200 грн., 10 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 270,20 грн., платіжні картки, які матеріальної цінності не становлять, своїми діями завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 890,20 грн.
Разом з цим, колегія суддів погоджується з апеляційною вимогою прокурора і вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про перекваліфікацію діянь обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст. 32 КК України, повторністю злочинів визначається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п.1 примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Згідно ч.3 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у злочинах проти власності» у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно за іншими частинами відповідних статей КК України.
Так відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 року № 7, за змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони:
1) передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України;
2) передбачені різними статтями Особливої частини КК України і в статті, за якою кваліфікується наступний злочин, вчинення попереднього злочину зазначено як кваліфікуюча ознака.
При цьому для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин.
З огляду на зазначене, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не було дотримано вимог кримінального закону.
Як вбачається із матеріалів справи, 27 березня 2017 року прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 скеровано обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за ознакою повторності його дій, так як 17 січня 2017 року до Галицького районного суду м.Львова скеровано обвинувальний акт за вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15-ч.1 ст. 185 КК України.
Більше того, вироком Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15-ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 850 грн. штрафу.
Таким чином, до моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме 07 березня 2017 року, Галицьким районним судом м.Львова ухвалено вирок щодо його засудження за ч.2 ст. 15-ч.1 ст. 185 КК України.
Тому, колегія суддів дійшла висновку, про те, що суд першої інстанції невірно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.2 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який характеризується за місцем проживання позитивно, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, обставини, які обтяжують покарання відсутні, та приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробування та покладенням на нього передбачених ч.1 ст. 76 КК України обов`язків.
Разом з тим, колегія суддів не має підстав для застосування ст. 71 КК України щодо визначення остаточного покарання за даним вироком та вироком Галицького районного суду м.Львова від 20 лютого 2017 року, оскільки в апеляційній скарзі прокурора така вимога не наведена, а суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і не може з власної ініціативи погіршити становище обвинуваченого.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у відповідності до п.3 ч.1 ст. 407 КПК України, вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2017 року в частині кваліфікації діянь обвинуваченого підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 задоволити.
Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 15 червня 2017 року щодо ОСОБА_6 в частині кваліфікації його дій скасувати та ухвалити новий вирок.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4