н/п 1-кс/640/7730/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,

Відповідно до ст.9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222, господарська діяльність, пов`язана з обігом прекурсорів підлягає ліцензуванню.
Відповідно до п.5. Постанови КМУ «Про затвердження порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом» від 03.06.2009 №589, діяльність, пов`язана з обігом засобів і речовин, включених до таблиць II і III та списку 1 таблиці IV переліку, препаратів, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори в кількості, що перевищує гранично допустиму, провадиться суб`єктами господарювання на підставі ліцензії, виданої Держлікслужбою.
Також під час огляду було здійснено опечатування приміщення, де виявлені каністри з надписом «сірчана кислота» та каністри з надписом «соляна кислота», а саме: 16 каністр білого кольору об`ємом 10 л з рідинами (на яких мався надпис «сірчана кислота»), 8 каністр синього кольору об`ємом 30 л з рідинами, 3 каністри синього кольору об`ємом 25 л з рідинами та одна каністра білого кольору об`ємом 25 л з рідиною (на яких мався надпис «соляна кислота»). Вказане приміщення передане на відповідальне зберігання головному технологу ТОВ «Блиск» ОСОБА_6 .
Слідчим зазначено, що вказані вилучені предмети можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Крім того, 19.09.2017 з метою з`ясування того, чи являються вилучені предмети будь-якими наркотичними засобами, психотропними речовинами чи прекурсорами, призначена судово-хімічна експертиза, провадження якої до теперішнього часу триває.
З метою забезпечення збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі, орган досудового розслідування просить накласти арешт на зазначене в клопотанні вилучене під час огляду місця події майно, що належить ТОВ «Блиск».
При розгляді клопотання у судовому засіданні слідчий його підтримала.
Представник ТОВ «Блиск», власника майна, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти накладення арешту на вилучене під час проведення огляду майно, оскільки підприємство у своїй діяльності працює з розчинами кислот та при цьому не використовує прекурсори з кінця 2016 року, коли закінчилась дія ліцензії на даний вид діяльності. Тому вважає, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт розчинни кислот, не є предметом даного кримінального провадження та не можуть бути речовими доказами у ньому.
Судом встановлено, що 22 вересня 2017 р. о 15-20 год. прокурором відділу прокуратури Харківської області, юристом 1 класу ОСОБА_5 факсимільним повідомленням до прокуратури Харківської області було отримано вищезазначене клопотання, яке згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2017 р. було повернуто прокурору для усунення недоліків, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК Ураїни у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Таким чином, після проведення огляду на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, в ході якого слідчим було відшукане і вилучене майно, слідчий, відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, протягом 48 годин після вилучення майна звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а потім звернувся з даним клопотанням в межах встановленого слідчим суддею строку для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Місцем зберігання вищепереліченого майна, що було передано на відповідальне зберігання головному технологу ТОВ «Блиск» ОСОБА_6 , визначити опечатане приміщення на території, де свою діяльність здійснює ТОВ «Блиск» за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 117.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1