АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
11-сс/796/15/2018 Суддя в першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ст. 297-1 КПК України Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника шостого відділу управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_10 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що детективом не доведено належним чином факту ухилення ОСОБА_10 від явки на виклики слідчого або прокурора.

На ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким надати дозвіл на проведення спеціального досудового розслідування. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що надані детективом матеріали містять достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_10 відомо про здійснення досудового розслідування щодо нього як підозрюваного, а також дають підстави вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду.

Також, апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що прокурор не повідомлявся про розгляд клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, а тому просить визнати причину пропуску строку поважною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що прокурор не був повідомлений належним чином про дату розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань прокурора на не законність і не обґрунтованість постановленого судом рішення, то колегія суддів, дослідивши надані їй матеріали, вважає їх безпідставними з огляду на такі обставини.

Так, відповідно до положень ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ст. 297-2 КПК України, з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором. Крім того, даною нормою закону передбачено, що у клопотанні про здійснення спеціального досудового розслідування прокурор повинен зазначити, серед іншого, виклад обставин про те, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Не доведення таких обставин, відповідно до вимог ст. 297-4 КПК України, є підставою відмови у задоволенні клопотання.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 від 03 лютого 2017 року виділені з матеріалів кримінального провадження № 0000284 від 22 березня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

23 листопада 2016 року, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000284 від 22 березня 2013, детективом було складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та направлено останньому на адресу за місцем його проживання.

19 грудня 2016 року постановою старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_11 , ОСОБА_10 було оголошено в розшук.

Звертаючись з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування, прокурор зазначив, що ОСОБА_10 відомо про здійснення Національним антикорупційним бюро України щодо нього, як підозрюваного, досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000081. Також, на думку прокурора, вказані обставини свідчать про переховування ОСОБА_10 від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Однак, з такими доводами прокурора колегія суддів не погоджується.

Так, виходячи з вище зазначених положень КПК України, кримінальний процесуальний закон покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування, обов`язок довести, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Ця обставина, відповідно до положень ст. 297-4 КПК України, є однією з умов для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

Таким чином, з наведених норм закону вбачається, що встановлення факту переховування підозрюваного від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності пов`язане з з`ясуванням того, чи обізнана особа про здійснення відносно неї кримінального провадження.

Разом з тим, в клопотанні про здійснення спеціального досудового розслідування та доданих до нього матеріалах відсутні будь-які відомості, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_10 обізнаний про здійснення відносно нього досудового розслідування, про набуття ним статусу підозрюваного, а також того, що він переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, ті обставини, що на адресу за місцем проживання ОСОБА_10 направлялось повідомлення про підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України № 0000284, вказують на набуття ним статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Проте, відповідно до положень Глави 24-1 КПК України, необхідною умовою для здійснення спеціального досудового розслідування, є обізнаність особи про наявність відносно неї кримінального провадження, а тому направлення ОСОБА_10 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, не може бути беззаперечним доказом того, що він обізнаний про здійснення щодо нього досудового розслідування та переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки в наданих прокурором матеріалах не міститься відомостей про отримання ним цього повідомлення.

Відповідно до наданих суду матеріалів, ОСОБА_10 викликався до органу досудового розслідування в якості свідка, а не підозрюваного.

Не доводять факту переховування останнього від органів слідства та суму з метою ухилення від кримінальної відповідальності і протоколи обшуку житла ОСОБА_10 та протоколи допиту в якості свідків його родичів, оскільки з їх пояснень вбачається, що вони не контактували з підозрюваним тривалий час. Доказів, які б ставили під сумнів показання цих свідків, прокурором не надано.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення клопотання детектива про здійснення відносно ОСОБА_10 спеціального досудового розслідування, оскільки ним не доведено, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника шостого відділу управління процесуального керівництва підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року, задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_10 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4