Справа №463/3658/17
Провадження №1-кс/463/753/17
У Х В А Л А
14 вересня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скаргу мотивують тим, що 12.07.2017р. звернулися до Львівської місцевої прокуратури № 1 із заявою про скоєння головою Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 127 ч.1, 354 ч.2 КК України, з приводу зловживання службовим становищем, а саме відсутність організації заповнення і скерування у відповідний підрозділ правоохоронних органів передбачених документів щодо результатів розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_6 , яка перебувала в провадженні суду, що завдало страждань та мучення заявникам. Дана заява була прийнята, але всупереч вимог закону відомості в ЄРДР не внесені.
В судове засідання скаржники не з`явилися, хоча неодноразово повідомлялися про час та місце розгляду скарги. Прокурор також в судове засідання не прибув, подав письмові заперечення проти скарги, в яких вказав, що заява не містить об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, тому не підлягає внесенню до ЄРДР. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутності, на підставі поданих документів.

Заявниками 12.07.2017 року подано до Львівської місцевої прокуратури № 1 заяву про злочин, яка отримана прокуратурою у встановленому законом порядку, про що наявне підтвердження.

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Крім того, при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади». Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Однак, обставини, які зазначені в заяві про вчинення злочину не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі відомостей про мотив чи зацікавленість голови суду, а також будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення злочину.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури № 1з приводу невнесення заяви стосовно вчинення головою суду кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 127 ч.1, 354 ч.2 КК України до Єдиного державного реєстру є правомірними. Відтак, скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1