Справа № 634/768/17
Провадження № 1-кп/634/143/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2017 рокусмт Сахновщина Харківської області

Сахновщинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт Сахновщина Харківської області кримінальне провадження № 0000290 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сахновщина Харківської області українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

встановив:

В грудні 2016 року ОСОБА_6 , за порадою колишнього чоловіка ОСОБА_7 , звернулася до ОСОБА_5 , з метою отримання від нього правової допомоги щодо вирішення в судовому порядку питання поновлення її прав на спадщину, а саме земельну ділянку (пай), яка залишилися від померлої матері.

08 грудня 2016 року ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що 27.08.2012 року ним припинено підприємницьку діяльність, як фізичної особи підприємця, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, маючи на меті заволодіння чужим майном, уклав цивільно-правовий договір з ОСОБА_6 для надання юридичних та інформаційно-консультативних послуг, а саме у судовому порядку вирішити питання поновлення її прав на спадщину, яка залишилися від померлої матері. За даним договором, ОСОБА_5 від ОСОБА_6 отримав 2500 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на здійснення шахрайський дій стосовно ОСОБА_6 , 09.01.2017 року ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, маючи на меті заволодіння чужим майном, уклав аналогічний цивільно-правовий договір з ОСОБА_6 для надання юридичних та інформаційно-консультативних послуг. Предметом договору між сторонами було також представництво інтересів ОСОБА_6 у суді для вирішення питання поновлення прав на спадщину. Один примірник договору переданий ОСОБА_6 . За даним договором ОСОБА_5 від ОСОБА_6 отримав 3 000 гривень.

У березні 2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи біля ТРЦ «Мрія», що розташований на центральній площі смт Сахновщина Харківської області передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що з 27.08.2012 року він не являється фізичною особою підприємцем, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , уклав з нею від свого імені, будучи нібито фізичною особою підприємцем два цивільно-правових договори від 08.12.2016 року та 09.01.2017 року, отримавши плату за надання юридичних послуг у розмірі 12500 грн., та у подальшому, не маючи наміру виконувати взяте на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги ОСОБА_6 , не вживши жодних заходів, спрямованих на надання юридичних послуг останній, щодо представництва інтересів ОСОБА_6 у суді для вирішення питання поновлення її прав на спадщину, заволодів шляхом зловживання довірою її грошовими коштами у сумі 12500 грн., спричинивши потерпілій матеріальні збитки на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, підтвердив суду, що злочин ним було вчинено при вищезазначених обставинах, надав пояснення щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в грудні 2016 року між ним та ОСОБА_6 , було укладено договори про надання юридичних послуг, а саме щодо вирішення в судовому порядку питання про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. За послуги, які він повинен був надати, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 12500 грн. У зв`язку з тим, що строк позовної давності сплинув, він до суду не звернувся. Також додав, що завдана шкода ним відшкодована в повному обсязі. В скоєному щиро розкаявся. Кім того, надав суду письмову заяву щодо звільнення його від покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

З показань ОСОБА_5 встановлено, що під час досудового розслідування та судового розгляду він показання дає добровільно, заходи фізичного чи психологічного примусу до нього співробітниками поліції не застосовувались. У скоєному щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, матеріальна шкода їй відшкодована, претензій не має, у зв`язку з чим, судом застосовано положення ст. 325 КПК України.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєні злочину та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам кримінального провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, який суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолятніх дітей.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини свідчать, що необхідним і достатнім призначити йому покарання в межах санкцій ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку ОСОБА_5 у вчиненому злочині, суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини свідчать про можливість виправлення підсудного без його ізоляції від суспільства.
На підставі ст.75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від реального відбування покарання у виді обмеження волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, який відповідно до статті 12 КК України не є тяжким, або особливо тяжким, вчинений ним до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року. Крім того, обвинувачений на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30.01.2013 року; дочку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 21.04.2009 року та не позбавлявся батьківських прав відносно дітей.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_5 підпадає під дію п. «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Обвинувачений надає згоду на застосування відносно нього амністії. Отже, обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання внаслідок акту амністії на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 85,86 КК України, Законом України "Про застосування амністії в Україні", Законом України «Про амністію у 2016 році» ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного цим вироком за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Сахновщинський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя:

Копія вірна. Суддя: