ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/912/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
провівши в залі суду в м. Києві підготовче судове засідання кримінального провадження №0000307 від 17.10.2016 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Дарницького районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Прокурор, думку якого підтримав захисник та обвинувачений, в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, у відповідності з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

При цьому на підставі п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурор має право викладати фактичні обставини справи, які він вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Разом з тим саме на стадії підготовчого судового засідання суд зобов`язаний перевірити відповідність викладеного прокурором вимогам кримінального процесуального кодексу України, як про це і зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України для вирішення питання щодо можливості призначення провадження до судового розгляду, в тому числі щодо можливості роз`яснення обвинувачення судом у відповідності до вимог ст. 348 КПК України.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому обвинувальний акт не може містити положень, що суперечать одне одному.

Також, однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є негайна і детальна проінформованість обвинуваченого про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Суд має схилятись до вибору на користь «змістовного», а не «формального» поняття звинувачення в тексті ст. 6 п. 1 Конвенції. Суд покликаний бачити, що приховано за зовнішньою стороною справи і досліджувати реалії процедури, що розглядається (справа Девеер проти Бельгії).

Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду та має розглядатись у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллас проти Угорщини»).

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії»).

Проте, в порушення вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини встановлені фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, на думку суду, містять істотні суперечності, що порушує задекларовані у ст. 2 КПК України принципи охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

1. Так, відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 369-2 КК України кримінальна відповідальність передбачена за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Викладаючи фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому правопорушення, прокурор зазначив про те, що ОСОБА_5 вирішив одержати від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 5000 доларів США за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме за вплив на службових осіб Київської обласної державної адміністрації з метою забезпечення швидкого та безперешкодного затвердження проекту землеустрою.

В подальшому між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відбулась розмова, в ході якої ОСОБА_5 запропонував останньому посприяти у вирішенні питання щодо затвердження проекту землеустрою, повідомивши що ОСОБА_7 має передати в якості неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які в подальшому будуть передані службовим особам Київської обласної державної адміністрації.

При цьому в обвинувальному акті будь-які дані про те, що ОСОБА_5 безпосередньо вчинив вплив на певних осіб відсутні.

Разом з тим при правовій кваліфікації кримінального правопорушення з невідомих підстав дії ОСОБА_5 кваліфіковано саме за «вплив» на прийняття рішення.

Також не знайшло свого відображення при правовій кваліфікації дій ОСОБА_5 щодо безпосередньої передачі грошей службовим особам Київської обласної державної адміністрації, як про це зазначено у фактичних обставинах справи.

2. Крім того прокурором при викладені фактичних обставин та формулюванні обвинувачення вказано про зловживання ОСОБА_5 , який є службовою особою, службовим становищем при отриманні неправомірної вигоди (а.с. 9, 10), проте вказана обставина не відображена при правовій кваліфікації дій обвинуваченого.

3. Також, з фактичних обставин справи та обвинувачення вбачається, що ОСОБА_5 03.03.2017 р. отримав від ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США та 28.04.2017 р. 4000 доларів США. Разом з тим в обвинувальному акті вказано про відсутність матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, хоча, як вбачається з реєстру матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 був затриманий лише після отримання другої частини грошей 28.04.2017 р., при цьому доля 1000 доларів США невідома. Наведене свідчить про недотримання прокурором вимог п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.

4. Крім того в обвинувальному акті не зазначено підстав, з яких прокурор дійшов висновку, що службові особи Київської обласної державної адміністрації є особами, уповноваженими на виконання функцій держави. При цьому у формулюванні обвинувачення зазначено про вплив саме на службових осіб Київської обласної державної адміністрації.

5. Також при правовій кваліфікації злочинних дій обвинуваченого вказано, зокрема, про те, що він одержав неправомірну вигоду для себе та третьої особи, проте в обвинувальному акті ні у фактичних обставинах справи, ні при формулюванні обвинувачення будь-які дані щодо такої третьої особи, на користь якої обвинувачений отримував неправомірну вигоду, відсутні.

Враховуючи викладене суд, не вдаючись до оцінки суті пред`явленого обвинувачення вважає, що при викладенні фактичних обставин справи, формулюванні обвинувачення та правовій кваліфікації допущено істотні суперечності.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 22 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві органам досудового розслідування та державного обвинувачення.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; порушує права обвинуваченого на захист, а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.

Крім того, кримінально-процесуальний закон не містить положення про обов`язок суду чекати, коли прокурор скористується своїм правом на зміну обвинувачення в суді, а також і права суду пропонувати або примушувати прокурора змінити обвинувачення, оскільки функцією суду є лише розгляд справи, під час чого він лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 338 КПК України прокурор з метою зміни правової кваліфікації та / або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, проте вказана зміна обвинувачення не допустима в разі допущення неточностей та описок.

З огляду на викладене суд вважає, що наведені істотні порушення вимог КПК України свідчать про невідповідність направленого обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону та унеможливлюють призначення судового розгляду, у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000307 від 17.10.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя