Провадження № 11-кп/792/115/18
Справа № 671/1486/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому та в режимі відеоконференції з приміщення Волочиського районного суду кримінальне провадження №0000398 від 24 липня 2017 року за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду від 13 листопада 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Городоцького районного суду від 13 листопада 2017 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачево Закарпатської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною загальною середньою освітою, не працює, перебуває в цивільному шлюбі, раніше судимий:

- 21 червня 1977 року вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області за ч.1 ст.141, ч.2 ст.81, ст.42 КК УРСР 1960 року на 4 роки позбавлення волі;
- 04 серпня 1978 року вироком того ж суду за ч.2 ст.140, ст.17, ч.2 ст.140, ст.42 КК УРСР 1960 року на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 30 серпня 1984 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.3 ст.140, ч.3 ст.141, ч.1 ст.143, ч.1 ст.222, ст.42 КК УРСР 1960 року на 6 років позбавлення волі;
- 05 червня 1986 року вироком Толочинського міського суду Вітебської області БРСР за ч.2 ст.141 КК БРСР на 7 років позбавлення волі;
- 12 лютого 1991 року вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області за ч.2 ст.196-1 КК УРСР 1960 року на 1 рік позбавлення волі;
- 04 березня 1993 року вироком того ж суду за ч.2 ст.141 КК України 1960 року на 6 років позбавлення волі;
- 09 березня 1993 року вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області за ч.4 ст.140 КК України 1960 року на 9 років позбавлення волі;
- 28 жовтня 1999 року вироком судової колегії в кримінальних справах Хмельницького обласного суду за ч.4 ст.117, ч.2 ст.118, ст.42 КК України 1960 року на 13 років позбавлення волі;
- 19 лютого 2013 року вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 6 місяців арешту;
- 03 липня 2014 року вироком того ж суду за ч.2 ст.185, ст.69 КК України на 240 годин громадських робіт;
- 13 лютого 2015 року вироком того ж суду за ч.3 ст.186, 71 КК України на 4 роки 15 днів позбавлення волі; згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року на підставі ч.3 ст.82 КК України невідбута частина покарання 07 місяців 17 днів замінена на 240 годин громадських робіт;
визнаний винуватим за ч.3 ст.187 КК України з призначенням покарання у виді 7 років 11 місяців 20 днів позбавлення волі з конфіскацією усього майна, крім житла.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 лютого 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_7 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, крім житла.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього увязнення за один день позбавлення волі, починаючи з 24 липня 2017 року до 13 листопада 2017 року включно.
За вироком суду, ОСОБА_7 з корисливого мотиву, з метою наживи, в ніч з 23 на 24 липня 2017 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на домогосподарство ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 та шляхом відкриття незамкнених вхідних дверей проник у житловий будинок. У подальшому в приміщенні вищевказаного житлового будинку ОСОБА_7 був помічений потерпілою ОСОБА_9 , яка почала його проганяти. Однак, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою протиправного заволодіння чужим майном, напав на потерпілу, вчинив насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, а саме, схопив її рукою за шию та почав душити, схопивши рукою в ділянці ротової порожнини, перекрив доступ повітря, вимагаючи в останньої гроші. Після цього ОСОБА_9 , усвідомлюючи небезпеку для життя та здоров`я з боку ОСОБА_7 , проти власної волі передала на вимогу останнього грошові кошти в сумі 150 грн., які ОСОБА_7 вирвав у ОСОБА_9 із рук та вийшов з будинку.
В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.

Зазначав, що суд в порушення ст.73 КК України призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, окрім років та місяців, ще й у днях, що є неприпустимим.

Уважав, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, суд в достатній мірі не врахував, що він раніше 10 разів судимий, з них 9 разів до реальних мір покарання, в тому числі за вчинення злочинів, пов`язаних із насильством, та, не відбувши покарання за попереднім вироком, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив особливо тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

Просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України остаточно призначити покарання у виді 10 років 30 днів позбавлення волі з конфіскацією усього майна, крім житла.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів про скасування вироку і ухвалення нового вироку; заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ОСОБА_7 з корисливого мотиву, з метою наживи, в ніч з 23 на 24 липня 2017 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов на домогосподарство ОСОБА_9 , 1936 року народження, у АДРЕСА_2 , та шляхом відкриття незамкнених вхідних дверей проник у житловий будинок. У подальшому в приміщенні цього житлового будинку ОСОБА_7 був помічений потерпілою ОСОБА_9 , яка почала його проганяти. Однак, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою протиправного заволодіння чужим майном напав на потерпілу, вчинив насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, а саме: схопив її рукою за шию та почав душити, схопивши рукою в ділянці ротової порожнини, перекрив доступ повітря, вимагаючи в неї гроші. ОСОБА_9 , усвідомлюючи небезпеку для життя та здоров`я з боку ОСОБА_7 , проти власної волі передала на його вимогу грошові кошти в сумі 150 грн., які ОСОБА_7 вирвав у ОСОБА_9 із рук та вийшов з будинку.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду від 13 листопада 2017 року про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження з цих підстав залишено без задоволення.
Доводи ж апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, на думку колегії суддів, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.2 ст.63 КК України таке покарання як позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Згідно зі ст.73 КК України строки покарання обчислюються відповідно у роках, місяцях та годинах. Лише при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення, допускається обчислення строків покарання у днях.

Утім, ці вимоги місцевим судом були порушені та за ч.3 ст.187 КК України ОСОБА_7 призначено покарання у виді 7 років 11 місяців 20 днів позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, що є неприпустимим.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин провадження, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Водночас обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Проте, зазначені вимоги судом були порушені, оскільки при призначенні ОСОБА_7 покарання не повною мірою взято до уваги обставини, які впливають на призначення покарання, що свідчить про незаконність і необґрунтованість вироку.

Так, місцевим судом визнано обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Проте, судом достатньою мірою не враховано особу обвинуваченого, який раніше 11 разів судимий (судимості не зняті та не погашені), з них 10 разів засуджений до реальних мір покарання, зокрема, за вчинення злочинів, пов`язаних із насильством. Не відбувши покарання за попереднім вироком, він належних висновків для себе не зробив та за короткий проміжок часу після звільнення (менш ніж за два місяці) знову вчинив особливо тяжкий злочин, що являє підвищену суспільну небезпечність, а не тяжкий, як це визнав у вироку суд.

Отже, призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімального розміру, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на переконання колегії суддів, не можна визнати необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів через його м`якість і явну несправедливість.

Відповідно до ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку і застосуванням більш суворого покарання.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 420, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Городоцького районного суду від 13 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла.

На підставі ст.ст.71,72 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 13 лютого 2015 року у виді 240 годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років 30 днів позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 24 січня 2018 року, зарахувати до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 липня 2017 року по 23 січня 2018 року включно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення.

На вирок може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:/підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2