137/1659/17

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2017р. смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щітки Вінницького району Вінницької області Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше засудженого, останній раз 22 березня 2016 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ст.. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році",
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, яким просив застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році", зазначаючи, що повністю підпадає під застосування вищенаведеного закону не зазначаючи при цьому підстав.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого з тих підстав, що останній не підпадає під дію Закону України "Про амністію у 2016 році" та до нього, неможливо застосувати положення зазначеного закону.
Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 суд вважає, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 встановлено, що 30.12.2014 р. останнього засуджено Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (а.с. 10-12).
22.03.2016 р. останнього засуджено Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, приєднавши при цьому невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2014 р. Строк відбування покарання ОСОБА_4 визнано рахувати з моменту звернення вироку до виконання (а.с. 14-16). Вирок набув законної сили 22.04.2016 р.(а.с. 14).
Таким чином вбачається, що ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання за вчинення кількох кримінальні правопорушень, у тому числі і за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2014 р.
Згідно ст. 11 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон), рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.
Не можливо застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», адже відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, адже ним передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Відповідно до ст. 1 Закону, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який НЕ є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
Одночасно при прийняті рішення судом враховано, що відносно засудженого неможливо застосувати і положення ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році», якою передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Згідно вироку 22.03.2016 р. Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та визначено строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання. ОСОБА_5 затримано 25.07.2016 р. (а.с. 9), відтак половина строку покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 припадає на 10.08.2018 р., а Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав законної сили 07.09.2017 р. Тому з огляду на наведене відносно ОСОБА_5 неможливо застосувати положення ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин який відноситься до категорії тяжких злочинів, не відбув більше половини призначеного строку основного покарання на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити за безпідставністю, оскільки ОСОБА_5 не є суб`єктом амністії відповідно до вимог ст. 1 та ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Керуючись ст. ст. 12, 86 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», Законом України "Про застосування амністії в Україні", суд,
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році", відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя:ОСОБА_1