Справа № 149/3143/15-к
Провадження №11-кп/772/158/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження №0000366 від 29.05.2014 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_10 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 5 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, курсанта Національної академії ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

29.05.2014 року, близько 01:00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні нічного клубу "Малібу", що розташований на площі Перемоги, 3 в місті Хмільнику Вінницької області, діючи умисно, грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, що виразилося у спричиненні громадянину ОСОБА_11 згідно висновку експерта № 132 від 16.09.2014 року тілесних ушкоджень у вигляді скалкового вдавленого перелому лівої гайморової пазухи, фрагментного перелому медіальної стінки лівої верхньощелепної пазухи, скалкових переломів носових кісток зі зміщенням, які виникли від дії твердого тупого предмету (предметів) та відносять до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Крім цього, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забою мозку середнього ступеня, підшкірної гематоми верхньої повіки та субконюктивального крововиливу.
Адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду, визнати його підзахисного невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 296 КК України, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вирок суду вважає незаконним та необґрунтованим, висновки суду такими не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що у справі відсутні докази, які б підтверджували вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, судом не взято до уваги пояснення останнього.

Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду, закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Вважає, під час розгляду справи та ухвалення вироку суд першої інстанції допустив неповноту розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, відсутній об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторони інкримінованого йому злочину. Доказів, які б вказувала на вчинення ним кримінального правопорушення не має.

Прокурор ОСОБА_12 в апеляційній скарзі з доповненнями просить вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, призначити покарання у виді обмеження волі строком 5 років та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, виступи обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних скарг сторони захисту та підтримав апеляційну скаргу з доповненнями прокурора ОСОБА_12 , суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та адвоката не підлягають задоволенню, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора слід задовольнити частково.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 296 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставина кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.
Судом першої інстанції безперечно доведено грубе порушення ОСОБА_7 громадського порядку, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме безпричинним та зухвалим заподіянням обвинуваченим ОСОБА_7 середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 з хуліганських мотивів.
Вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_7 за обставин наведених у вироку суду повністю доводиться показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Зокрема, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_13 , він став очевидцем короткої словесної перепалки і сутички між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в фойє клубу. Чув звук удару, після чого ОСОБА_11 впав. Незнайомий чоловік запитав у ОСОБА_7 навіщо той вдарив. Пізніше свідок, ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 розмовляли між собою і він зрозумів, що це ОСОБА_7 вдарив потерпілого. При цьому вказав, що у фойє найближче до потерпілого стояв обвинувачений і саме він мав можливість завдати удар потерпілому з огляду на їх розташування один щодо одного.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що потерпілий ОСОБА_11 проходив у фойє кафе повз їх компанію, яка складалась з них, ОСОБА_13 та ОСОБА_17 бачили як ОСОБА_11 впав та лежав без свідомості з розбитим носом.
Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції пояснила, що 30 травня 2014 року після операції до палати її чоловіка, потерпілого у справі ОСОБА_11 , з`явився обвинувачений ОСОБА_7 просити у чоловіка вибачення. Чоловік не міг говорити, лише запитав - "за що", а ОСОБА_7 відповів - "не знаю, бо був п`яним".
Доводи сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_18 у вчиненні хуліганських дій, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду кримінального провадження.
Судом обґрунтовано відкинуті пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що між ним та потерпілим ОСОБА_11 існували неприязні стосунки через те, що приблизно за пів-року до цього випадку він автомобілем перегородив дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_11 і між ними через це виник словесний конфлікт, так як вони спростовуються переконливими та послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_11 і не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.
Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, поклав в основу вироку, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються висновком експерта, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження.
Колегія суддів вважає, що вказані докази є достовірними, допустимими та у взаємозв`язку підтверджують вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого злочину.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вчиняв хуліганських дій, тілесні ушкодження потерпілому не наносив, з останній має неприязні стосунки, не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду.

Також є безпідставними доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість скоєного злочину, відсутність пом`якшуючи та обтяжуючих відповідальність обставин, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі строком на три роки.

Як на підставу для призначення більш суворого покарання прокурор вказує на невизнання обвинуваченим своєї вини, відсутність каяття у вчиненому злочині, що на думку апелянта свідчить про бажання обвинуваченого уникнути відповідальності.

Однак апеляційний суд вважає, що невизнання вини обвинуваченим слід розцінювати як правомірний спосіб захисту, а не як обставину, яка негативно характеризує його особу.

Апеляційний суд не вбачає підстав для збільшення строку призначеного покарання.

При цьому, є обґрунтованою апеляційна вимога прокурора про звільнення обвинуваченого від відбування покарання враховуючи, що на момент апеляційного розгляду кримінального провадження закінчились строки давності виконання обвинувального вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: три роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

Враховуючи, що ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді обмеження волі за злочин невеликої тяжкості, вчинений ним понад три роки тому, колегія суддів вважає, що його слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора ОСОБА_10 задовольнити частково.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 5 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, змінити.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.49 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: