ЄУН 389/278/18
провадження №1-кп/389/33/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 24 грудня 2017 року, стосовно

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Цибулеве Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працює не офіційно, співмешкає, утриманці відсутні, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

за участю: прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли обвинувачений сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, за наступних обставин.

ОСОБА_3 не забезпечив належну перевірку та технічну справність транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, при наявності видимих та завчасно відомих водію технічних несправностей, при яких, у відповідності до п.31.4 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), забороняється його експлуатація, а саме: робоча гальмівна система має технічну несправність у вигляді загинання металевого трубопроводу, що забезпечує подачу гальмівної рідини до регулятору тиску в гальмівних циліндрах задніх коліс, що суперечить вимогам п.п.31.4 «а» ПДР України, (п.31.4 «а»: змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;), а також відсутність на передньому лівому колесі одного болта кріплення, що суперечить вимогам п.31.4.5. «є» ПДР України (п.31.4.5.: Колеса і шини: є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс...), здійснював його експлуатацію.

24 грудня 2017 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , рухаючись на автомобілі ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в селі Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області в напрямку м.Знам`янка Кіровоградської області, порушуючи вимоги п.п.1.2,1.5,2.3 (б) і (д).2.9 (а) ПДР України (п.1.2: В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів - п.1.5.: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 2.9.: Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...), через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Під час руху, в зазначений час, на вказаному автомобілі у вказаному напрямку, ОСОБА_3 , не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння, навпроти будинку №39 по вулиці Нечаєва, с.Дмитрівка Знам`янського району Кіровоградської області, допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, де відбувся наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які рухалися по лівій стороні проїзної частини в попутному з автомобілем напрямку, чим грубо порушив вимоги п.п.10.1,12.1 ПДР України (п.10.1: Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1: Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним).
В результаті наїзду на пішоходів автомобіль ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження, проте останній, не зупинившись, продовжив рух на пошкодженому автомобілі в напрямку м.Знам`янка, Кіровоградської області, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР України (п.2.10.: У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов 'язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред 'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо- транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).
ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням Правил дорожнього руху та вчиненням наїзду на пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , поставив останніх в небезпечний для життя стан, при цьому, маючи змогу допомогти їм, завідомо залишив потерпілих без допомоги і з місця пригоди зник, переховуючись від правоохоронних органів до 02.40 години 24 грудня 2017 року.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №182 від 12 січня 2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді забою лівого колінного суглобу та лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; пішохід ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №192 від 12 січня 2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої, поєднаної травми голови, тулуба, кінцівок: садна, забійні ранки та внутрішньо-тканева гематома потиличної ділянки голови, підоболонкові крововиливи головного мозку, забій стовбурної ділянки головного мозку, розгинаючий перелом шийного відділу хребта, забої, розриви легенів з гемотораксом, внутрішньо-тканева гематома задньо-бокової поверхні грудної клітки справа, забійно-рвана рана правої гомілки, розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу, підвивих правого гомілково-ступневого суглобу, вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України визнав повністю і надав суду показання, відповідно до яких, його водійський стаж становить 4 роки.

24 грудня 2017 року, приблизно о 22.00 годині, на автомобілі, який належить його батькові, він, разом з ОСОБА_11 , з с.Цибулеве Знам`янського району, приїхали в с.Дмитрівка Знам`янського району, де відпочивали в кафе, вживали спиртне, зокрема, він випив приблизно 300 гр. горілки. Десь о 02 годині ночі, вирішили їхати до дому, він, обвинувачений, сів за кермо автомобіля, ОСОБА_12 на переднє пасажирське сидіння і, під час руху автомобілем, в районі моста, він відволікся, подивився праворуч, автомобіль поїхав ліворуч і він відчув удар. Після удару, не розуміючи, що сталося, так як нічого не побачив, злякався і поїхав в сторону м.Знам`янка. Коли виїхав з с.Дмитрівка, зупинився, вийшов з машини і побачив, що в автомобілі зліва розбиті лобове скло та скло водія. Не розуміючи, що могло трапитись, проїхавши ще 200 м. в напрямку м.Знам`янка, був зупинений працівниками поліції, яким показав документи і працівник поліції його повідомив, що збито людей і він, обвинувачений, зізнався, що саме він збив людей.

Обвинувачений вказав, що дорога, якою він рухався на автомобілі, не освітлювалась, на пішоходах не було будь-яких світлоповертальних елементів і вони ніяким іншим чином не визначали своє місце знаходження на дорозі.

Не зупинився, бо злякався того, що сталося. Відшкодував потерпілому матеріальну шкоду 20000 грн. і моральну шкоду 100000 грн. Щиро розкаюється у вчиненому.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, потерпілий, представник потерпілого, обвинувачений, захисники, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли обвинувачений сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами), звернуто увагу судів на те, що вони, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім цього, як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами), при призначенні покарання за ст.286 КК України, суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів,тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, які закон класифікує як злочини невеликої тяжкості та тяжкий, особу ОСОБА_3 , що він раніше не судимий, офіційно суспільно-корисною працею не займається, однак, проживаючи з батьками, допомагає їм по господарству, займається тимчасовими заробітками в селі за місцем проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, співмешкає, майбутня дружина є вагітною, термін вагітності станом на 26 лютого 2018 року становить 13 тижнів та звернулась з заявою про надання права на шлюб, досудову доповідь, відповідно до якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливо, у винятковому порядку, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить активне сприяння розкриттю злочину, визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, враховуючи тяжкість скоєних ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, які суттєво пом`якшують його покарання та обставину, яка обтяжує покарання, думку потерпілого та його представника, які звернувся до суду з проханням не призначати обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши до обвинуваченого положення ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України та додатково обов`язку, визначеного п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_3 , саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень зі сторони обвинуваченого.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, за проведення судових експертиз, в загальні сумі 3289,00 грн., необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України і призначити покарання: за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, за ч.1 ст.135 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнити з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 тримання під вартою - скасувати, звільнити його з-під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3289 грн. 00 коп. за проведення судових експертиз.

Речові докази, а саме: дзеркало, корпус від дзеркала заднього виду, частину світловідбивача та пластикові уламки (т.1 а.с.28), світовідбиваючу частину - знищити; автомобіль ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на який ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 грудня 2017 року, накладено арешт (т.1 а.с.29,33), що перебуває на зберіганні на території ДП «Інформ-Ресурс» (вул.Ю.Бутусова,22а м.Кропивницький) - повернути ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений, з урахуванням ч.3 ст.349 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги, через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1