Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 22 серпня 2017 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 липня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, уродженця м. Покровська Донецької області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 30 січня 2016 року о 20.15 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у коридорі готелю «Дружба», підбіг до ОСОБА_5 та з метою заволодіння майном останнього, навмисно наніс йому не менше одного удару кулаком в обличчя, застосувавши таким чином до нього насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння. Від завданого удару ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на підлогу. Подолавши тим самим волю потерпілого до опору, ОСОБА_4 відкрито заволодів майном ОСОБА_5 загальною вартістю 2 943 грн 10 коп., завдавши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Крім того, посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке убачає у невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про безпідставне застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є необґрунтованими.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 65 КК в достатній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненогокримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, на момент затримання офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак з 19 вересня 2013 року перебуває на обліку у лікаря нарколога. Крім того, взято до уваги обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, який не має претензій до ОСОБА_4 та просив призначити останньому покарання на розсуд суду, але не пов`язане з позбавленням волі.
Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, однак дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення останнього без реального його відбування та застосував до нього положення ст. 75 КК.
Крім того, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд, стверджуючи про правильність застосування судом першої інстанції до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, надав обґрунтовані відповіді на доводи апеляційної скарги прокурора, які аналогічні доводам його касаційної скарги.
Свій висновок суд апеляційної інстанції переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає.
Таким чином, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК і з наведеними в ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на те, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 цього Кодексу.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3