УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4750/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року, якою заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без розгляду,
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд дійшов висновку, що оскільки з дня відмови у задоволенні попереднього клопотання засудженого ОСОБА_7 минуло менше одного року та відповідно до положень ч. 7 ст. 539 КПК України, ч. 7 ст. 154 КВК України він може повторно звернутись до суду з аналогічним клопотанням не раніше як через рік після відмови суду його заяву слід залишити без розгляду.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений 20.03.2008 року Чернігівським районним судом за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України на 12 років 06 місяців позбавлення волі.
27.10.2017 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду було відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за безпідставністю.
14.11.2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся з заявою про умовно-дострокове звільнення.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 539 КПК України та ч. 7 ст. 154 КВК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Системний аналіз положень ч. 7 ст. 539 КПК України та ч. 7 ст. 154 КВК України дає колегії суддів підстави для висновку, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви засудженого відповідає вимогам Закону, оскільки розгляд повторного клопотання раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову не допускається.
З врахуванням наведеного, колегія суддів підстав для скасування ухвали суду не вбачає.
Керуючись ч.6 ст. 9, ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2017 року, якою заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишено без розгляду - без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді: