Справа № 216/2552/17
Провадження № 1-кп/216/430/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.10.2017 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717 від 23.04.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Строкіно Верховського району Орловської області РФ, громадянки України, освіта середньо-технічна, не працюючої, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої в с. Б. Воробіївська Ново-Сіверського району Чернігівської області, мешкаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
23.04.2017 року протягом дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вживали спиртні напої в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 .

Під час вживання спиртного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, викликаних неправомірними та аморальними діями потерпілого, які супроводжувались застосуванням насильства з боку ОСОБА_4 у вигляді нанесення удару кулаком в обличчя, виникла сварка.

В процесі сварки, близько 16.20 годин 23.04.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи раптово виниклий намір на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, за мотивами неприязні до нього, не переслідуючи мети смерті ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , в положенні сидячі на стільці, утримуючи в правій руці підшукані нею ножиці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдала потерпілому ОСОБА_4 , який стояв біля неї, звернутим до неї обличчям, одного удару лезом ножиць в ліву передню ділянку грудної клітини.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітини з подальшим пораненням 3-го сегменту верхньої частки лівої легені, яка ускладнилась розвитком гемопневмотораксом та підшкірною емфіземою, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 806 від 24.05.2017 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно 23.04.2017 року він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 вживали спиртні напої в приміщенні кухні його квартири. Остання запропонувала йому поїхати з нею на цвинтар до могили її дочки, однак він відмовився. Це обурило обвинувачену та в них виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 взяла зі столу ножиці та вдарила його в груди. Після цього його син викликав швидку допомогу. Ураховуючи те, що він з обвинуваченою примирились і продовжують далі жити разом, будь-яких претензій до неї не має, просив суворо ОСОБА_5 не карати та не позбавляти її волі.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінується, визнала повністю, підтвердила свої показання, які давала під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснила, що дійсно вчинила вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давала і дає добровільно, заборонених методів до неї зі сторони обвинувачення не застосовувалось.

Обвинувачена ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просила не досліджувати обставини справи, оскільки вона фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Захисник, прокурор і потерпілий проти задоволення такого клопотання не заперечували.

Суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, якій декілька разів роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Про добровільність позиції обвинуваченої та про розуміння нею правових наслідків свідчить її письмове клопотання. Обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавала усі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у її волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченою ОСОБА_5 .

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, яке інкримінуються обвинуваченій. Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій згідно зі ст. 66 КК України, є її щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше в силу ст. 89 КК України не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебувала під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з квітня 1996 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (синдром залежності), знята з нагляду в серпні 1996 року через судимість, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має, характеризується посередньо, а також враховуючи думку обвинуваченої, яка вважає покарання, що просить призначити прокурор, справедливим, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею інших правопорушень без ізоляції останньої від суспільства не можливо, тому їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодино з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме ножиці, знищити.

Решту речових доказів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1