Справа № 562/744/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.04.2018 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Здолбунів кримінальне провадження № 0000012 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Здолбунів, зареєстрованої та приживаючої АДРЕСА_1 , прцючої продавцем, з середньою освітою, українки, громадянки України, розлученої, раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
05 січня 2017 року, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на ділянці дороги по вул. Яворницького в м. Здолбунів Рівненської області, біля воріт житлового будинку № 46, на грунті особистих неприязних відносин, що раптово виникли, нанесла ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в лобну ділянку голови справа, чим завдала потерпілому тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин та садна в лобній ділянці голови справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 07 від 06 січня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, 05 січня 2017 року, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи на ділянці дороги по вул. Яворницького в м. Здолбунів Рівненської області, біля воріт житлового будинку № 46, на грунті особистих неприязних відносин, нанесла ОСОБА_7 один удар лобною ділянкою голови по спинці носа, чим завдала потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа без зміщення, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 06 від 06 січня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину в інкримінованих їй злочинах, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України не визнала та надала суду показання, що вранці 05 січня 2017 року вона поїхала за продуктами харчування. Приблизно об 11 год. до неї зателефонував її син ОСОБА_10 та повідомив, що по подвір`ї за місцем їхнього проживання, за адресою АДРЕСА_1 , ходить тато з ломиком. Близько 11 год. 30 хв. вона приїхала до будинку та виявила, що ворота зломані. Зазначила, що сутичка розпочалася на подвір`ї, ОСОБА_7 почав виштовхати її за ворота, кричати що це його будинок та нецензурно висловлюватися в її адресу, в цей час поряд знаходилась її мати ОСОБА_11 та син ОСОБА_10 , який час від часу відходив до будинку. Через деякий час ОСОБА_7 зателефонував своєму брату ОСОБА_8 , який після приїзду знімав все на свій телефон. Вказала, що за воротами була така сама ситуація як і на подвір`ї. Стверджує, що вона захищала дітей, щоб вони не постраждали як фізично так і психологічно оскільки вважає що ОСОБА_7 створює постійну загрозу. Повідомила, що будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вона не завдавала, удар головою ОСОБА_7 не наносила, лише спіткнулася і вперлася в нього. Звідки у потерпілих з`явились тілесні ушкодження їй не відомо, хто викликав швидку не пригадує. Зазначила, що будинок належить їй та ОСОБА_7 у рівних долях, однак останній самовільно покинув будинок та не проживає у ньому з травня 2016 року, оскільки поїхав жити з іншою жінкою.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненому, її вина повністю доведена іншими зібраними у провадженні доказами, які є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та матеріалами провадження вцілому, а тому переконливими для суду.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , показав, що 05.01.2017 року, він приїхав до будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності йому та обвинуваченій, щоб забрати свої особисті речі. Однак до будинку його не впускали, ключів він не має, так як всі замки були замінені. На територію потрапив через ворота, до будинку не заходив. Приблизно о 12 год. до будинку повернулася ОСОБА_5 , розпочала з ним конфлікт та почала виштовхувати його на проїжджу частину. Після того, як вони опинилися на дорозі він зателефонував до свого брата ОСОБА_8 , який приїхав приблизно через 30 хв. на власному авто. Приїхавши ОСОБА_8 почав знімати вказану подію на відео. Окрім нього, ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_5 за воротами знаходився неповнолітній син ОСОБА_12 та ОСОБА_11 - мати обвинуваченої. Вся подія відбувалася вздовж паркану господарства по АДРЕСА_1 . Зазначив, що у ході даного конфлікту ОСОБА_11 постійно провокувала конфлікт, нецензурно висловлювалась в його та ОСОБА_8 адресу. Пізніше обвинувачена відкрила автомобіль, на якому він приїхав, та почала викидати з нього інструменти. Повідомив, що коли ОСОБА_8 став між ним та ОСОБА_5 , то остання нанесла братові три удари правою рукою в лобну ділянку голови, де утворилась рана. Зазначив, що у ході даного конфлікту він постійно просив ОСОБА_5 пропустити його на територію господарства, однак остання його не пускала. Повідомив, що коли вони знаходились навпроти хвіртки, обвинувачена головою завдала йому удар у ніс, що спричинило набухання та кровотечу. Після цього, вони з братом викликали швидку допомогу та звернулися до Здолбунівської ЦРЛ, де їм була надана медична допомога.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , показав, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розлучилися у кінці 2016 року, миритися ніяк не хотіли, не могли знайти спільної мови, а тому ОСОБА_7 виїхав звідти. Зазначив, що 05.01.2017 року ОСОБА_7 поїхав до будинку АДРЕСА_1 , щоб забрати свої особисті речі. Близько 12 год. ОСОБА_7 зателефонував до нього та попросив, щоб він приїхав. Коли він приїхав, то побачив неприязне ставлення з боку обвинуваченої до ОСОБА_7 , вона навідріз не впускала останнього до будинку, наголошуючи на тому, що там його нічого нема і що йому там робити нічого. Між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відбувався конфлікт. Враховуючи неодноразові конфлікти між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , він знімав все на відео. Окрім нього, ОСОБА_7 , та обвинуваченої ОСОБА_5 за воротами знаходився неповнолітній син ОСОБА_10 , та мати обвинуваченої ОСОБА_11 .. Наголосив, що ОСОБА_11 , замість того щоб згладити, постійно підбурювала й провокувала конфлікт, нецензурно висловлювалась в його та ОСОБА_7 адресу. Зазначив, що ОСОБА_10 теж вмішувався і казав до ОСОБА_7 «не бий маму», хоча насправді все було навпаки. Повідомив, що коли обвинувачена почала викидати інструменти з автомобіля, на якому приїхав ОСОБА_7 , він став між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щоб втихомирити конфлікт, однак отримав від обвинуваченої три удари правою рукою в лобну ділянку голови, після цього у себе на обличчі він побачив кров. Також зазначив, що коли ОСОБА_7 стояв біля хвіртки, навпроти ОСОБА_5 , остання завдала йому удар лобом у ніс, що спричинило у потерпілого набухання та кровотечу. Після цього, вони з братом викликали швидку допомогу та звернулися до Здолбунівської ЦРЛ, де їм була надана медична допомога.

Показання потерпілих суд вважає цілком обгрунтованими, оскільки від самого початку провадження вони є незмінними, повністю узгоджуються між собою та іншими дослідженими судом доказами, що доводять вину ОСОБА_5 у вчиненому, а тому приймає їх до уваги і кладе в основу обвинувального вироку.
Також судом у судовому засіданні були безпосередньо досліджені наступні докази, а саме: постанова про визнання потерпілим ОСОБА_8 від 05.01.2017 року; постанова про визнання потерпілим ОСОБА_7 від 05.01.2017 року; рапорт оперативного чергового від 05.01.2017 року, згідно якого, від ОСОБА_7 надійшла заява щодо завдання йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень; рапорт оперативного чергового від 26.01.2017 року щодо спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.01.2017 року від ОСОБА_7 щодо факту завдання йому тілесних ушкоджень колишньою дружиною ОСОБА_5 ; протокол огляду місця події від 06.01.2017 року з фототаблицею до нього; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2016 року, згідно якого, житловий будинок по АДРЕСА_1 належить обвинуваченій та ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності; висновок експерта № 06 від 06.01.2017 року згідно з яким у ОСОБА_7 виявлено садно на спинці носа та набряк м`яких тканин носа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та могли утворитися незадовго до звернення його за медичною допомогою, а саме 05 січня 2017 року; протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 06.01.2017 року року з фототаблицею; висновок експерта № 24 від 24.01.2017 року, згідно якого, механізм виникнення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_7 , показаних під час проведення слідчих експериментів не суперечить судово-медичним даним їх виникнення; заява ОСОБА_7 щодо надання дозволу на огляд його мобільного телефону від 08.01.2017 року; протокол огляду речей від 08.01.2017 року, а саме, мобільного телефону ОСОБА_7 щодо виявлення відеозаписів; заяву ОСОБА_7 про долучення відеозаписів від 05.01.2017 року, як речового доказу; протокол огляду речей від 07.01.2017 року, а саме відеозаписів наданих ОСОБА_7 та фототаблиці до нього; заява ОСОБА_8 щодо надання дозволу на огляд його мобільного телефону від 08.01.2017 року; протокол огляду речей від 08.01.2017 року, а саме, мобільного телефону ОСОБА_8 щодо виявлення відеозаписів; заяву ОСОБА_8 від 05.01.2017 року про долучення відеозаписів, як речового доказу; протоколи огляду речей від 07.01.2017 року, а саме відеозаписів наданих ОСОБА_8 з фототаблицями; заява ОСОБА_5 від 24.01.2017 року про долучення диску із відеозаписом, як речового доказу; протокол огляду речей, а саме відеозапису наданого ОСОБА_5 та фототаблицю до нього; відеозапис, що міститься на оптичному диску DVD-R 120min/4,7 Gb марки «EMTEC» та відеозаписи, що містяться на чотирьох оптичних дисках DVD-R120min/4,7Gb марки «Alerus», на яких зафіксовані обставини події між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; висновок експерта № 07 від 06.01.2017 року, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлено припухлість м`яких тканин та садно в лобній ділянці голови справа, які виникли від травматичної дії (удару) тупим предметом, що цілком можливо при нанесені удару кулаком руки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитися незадовго до проведення судово-медичної експертизи, а саме 05 січня 2017 року; протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 06.01.2017 року року з фототаблицею; висновок експерта № 25 від 24.01.2017 року, згідно якого, механізм виникнення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_8 , показаних під час проведення слідчих експериментів не суперечить судово-медичним даним їх виникнення.
Наявність цього конфлікту, його обставини, механізм утворення тілесних ушкоджень, їх характер і локалізація разом із сукупністю наведених доказів переконують суд в тому, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно були заподіяні обвинуваченою ОСОБА_5 умисно, за обставин, на які вказують потерпілі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (син обвинуваченої та потерпілого ОСОБА_7 ), показав, що 05.01.2017 року він перебував разом із малолітньою сестрою ОСОБА_13 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно об 11.00 через вікно другого поверху, він побачив зламані ворота, перейшов на кухню і через вікно, на території господарства, побачив свого батька ОСОБА_7 з ломиком. Він відразу зателефонував матері - ОСОБА_5 , яка приїхала приблизно через 30 хв., та бабусі ОСОБА_11 , яка прийшла раніше, десь за 15 хв., оскільки проживає неподалік на цій же вулиці. Зазначив, що через деякий час батьки та бабуся перемістилися за територію подвір`я та перебували за воротами на дорозі до приїзду ОСОБА_8 , він також вийшов до них пізніше. Повідомив, що під час конфлікту ОСОБА_7 кричав, плював матері в лице та штовхав її в цементну огорожу. Зауважив, що конфлікти між батьками були і раніше, вони пов`язані з поділом майна, яке не поділене на сьогоднішній день. Зазначив, що не бачив, чи чинила його мати ОСОБА_5 для ОСОБА_7 під час конфлікту перешкоди щодо можливості потрапити до будинку, крім того повідомив, що не бачив, чи наносила його мати ОСОБА_5 удари ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 (матір обвинуваченої), показала, що з потерпілими перебуває в неприязних відносинах. На даний час конфлікти між її донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є частими через поділ їх спільного майна. Повідомила, що під час конфлікту, що відбувався 05 січня 2017 року, та при якому вона була присутня, ОСОБА_7 хапав ОСОБА_5 за руки, штовхав, ображав. Пізніше ОСОБА_7 зателефонував своєму брату ОСОБА_8 та попросив його приїхати, коли ОСОБА_8 приїхав, конфлікт продовжився та останній знімав вказані події на відео. Зазначила, що її донька - ОСОБА_5 будь-яких ударів для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не наносила та постійно тримала руки у кишенях. Крім того, вказала, що ОСОБА_14 зробив їй підсічку, внаслідок чого вона впала та отримала тілесні ушкодження. Наголосила, що її дії були спрямовані на те, щоб захистити свою доньку.
Покази надані свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , враховуючи ступінь їх родинного зв`язку з обвинуваченою, суд розцінює такими, як надані задля покращення становища ОСОБА_5 й для уникнення нею відповідальності та не бере їх до уваги, оскільки вони мають суперечливий характер і не відповідають іншим доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Надані стороною захисту докази: висновок експерта № 11 від 06.01.2017 року щодо наявності у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися незадовго до проведення судово-медичної експертизи, а саме 05 січня 2017 року; висновок експерта № 22 від 23.01.2017 року, згідно якого, механізм виникнення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 , показаних нею під час проведення слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення; висновок експерта № 27 від 24.01.2017 року щодо наявності у ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, які могли утворитися незадовго до звернення її за медичною допомогою в Здолбунівську ЦРЛ, а саме 05 січня 2017 року; висновок експерта № 29 від 02.02.2017 року, згідно якого, механізм виникнення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_11 , показаних нею під час проведення слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення, суд вважає такими, що не спростовують вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.
Твердження захисту про відсутність в діях обвинуваченої факту навмисного спричинення тілесних ушкоджень та перебування останньої в стані необхідної оборони є хибними, такими, що не заслуговують на увагу та спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищезазначеними доказами у їх сукупності.

Також, суд критично оцінює покази обвинуваченої в судовому засіданні, розглядаючи це як спосіб захисту останньої, обумовлений спробою уникнути кримінальної відповідальності.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує її умисні дії за ч. 1 ст. 125 КК України, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні; за ч. 2 ст. 125 КК України, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, їїставлення до скоєного.

Злочини, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.
Дослідженням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , встановлено, що за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вище викладене, конкретні обставини провадження, особу винної, її ставлення до скоєного, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_5 покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів у межах санкцій статтей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини у виді громадських робіт.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявили цивільні позови до обвинуваченої про відшкодування моральної шкоди у сумі по 50 000 грн. кожному, окрім цього просили стягнути на їх користь з ОСОБА_5 понесені ними витрати на правову допомогу у сумі по 10 000 грн.

Відповідно до долучених до матеріалів кримінальної справи актів виконаних робіт від 10.03.2017 року та 24.03.2017 року вбачається, що послуги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримали, претензій до адвокатів вони не мають та зазначено, що останні сплатили адвокатам по 10 000 грн. за надані послуги, але в матеріалах кримінальної справи відсутні докази на підтвердження відображення сплачених потерпілими сум, а саме відсутні квитанції або касово-прибуткові ордери, що виключає можливість стягнення з обвинуваченої на користь потерпілих зазначених сум. Даний факт у судовому засіданні підтвердив й потерпілий ОСОБА_8 , зазначивши, що реальну проплату коштів за послуги адвоката він не здійснював. Таким чином, вимоги потерпілих щодо стягнення з обвинуваченої на їх користь судових витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди у сумі по 50 000 грн. кожному, суд виходить з такого.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з принципу справедливості та розумності на думку суду підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі по 5 000 грн. кожному.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи по кримінальному провадженні не застосовувалися.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 128, 129, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ятьтисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 5 000 (п`ятьтисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - відмовити.

Речові докази, а саме: один оптичний диск DVD-R 120min/4,7 Gb марки «EMTEC» та чотири оптичних диски DVD-R120min/4,7Gb марки «Alerus», залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1