АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/317/18 Справа № 711/365/18 Категорія: ст. 82 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Апеляційного суду Київської області від 28.04.2009 ОСОБА_7 засуджений за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.03.2016, згідно Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 24.10.2008 по 03.09.2009 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

16.01.2018 засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він працевлаштований на виробництві, за що має 10 заохочень правами начальника установи, був зарахований до програми диференційовано-виховного впливу «Освіта» та закінчив 12 класів в школі при установі, приймає участь у культурно-масових заходах, вину у скоєних злочинах визнає повністю, щиро розкаюється.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, має 17 стягнень, серед яких 3 оселення до ДІЗО установи, які на даний час погашені в установленому законом порядку, допускав й інші незначні порушення вимог режиму відбування покарання, в ході чого із засудженим проводились бесіди профілактично-виховного характеру, працевлаштований, має 12 заохочень, свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, веде пристосовницький спосіб життя, своєю поведінкою засуджений не довів свого виправлення та не заслуговує на застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Не погоджуючись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме - на обмеження волі. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що з перших днів відбування покарання в установі працевлаштований, бере свідому участь у суспільно-корисній праці, сумлінно виконує трудові обов`язки, відсутні прогули та відмови від роботи, за що має 10 заохочень правами начальника установи, приймає активну участь у суспільному житті установи. Також зазначає, що він працює пилорамщиком, а не шевцем по ремонту взуття, і в нього відсутні не- погашені стягнення, як про це зазначено в ухвалі суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 в підтримку поданої апеляційної скарги; думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси вказаним вимогам відповідає.

Як вбачається з ч.3 ст.82 КК України умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно вимог Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Апеляційного суду Київської області від 28.04.2009 за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

За час утримання в СІЗО м. Київ характеризується посередньо, порушень вимог режиму утримання на допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

За час відбуття покарання в Черкаській виправній колонії № 62 з 07.10.2009 характеризується посередньо, допускав порушення встановлених вимог режиму відбування покарання, за що має 17 стягнень, з яких 3 оселення до ДІЗО установи, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, допущені порушення виражались у невиконані законних вимог персоналу установи, порушенні локалізації, розпорядку для та форми одягу, зберіганні заборонених речей.

Допускав ряд інших незначних порушень вимог режиму відбування покарання в ході чого із засудженим проводились бесіди профілактично - виховного характеру.

З 19.10.2009 р. був працевлаштований на виробництві установи, а саме на деревообробній дільниці, до праці ставився задовільно, змінне завдання виконував під контролем персоналу. За підсумками роботи отримав 4 заохочення, наданих правами начальника установи.

З 16.05.2014 р. згідно особистого бажання засудженого - працевлаштований на виробництві установи, а саме - в цеху № 1 деревообробній дільниці - пилорамщиком. До праці ставиться відповідально. Встановлене змінне завдання виконує, за що 8 разів заохочувався правами начальника установи.

Засуджений ОСОБА_7 свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи, у відношенні до представників адміністрації установ припускається нетактовної поведінки, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує, належні висновки для себе робить не завжди, в колективі засуджених вживається, не конфліктує, товаришує із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

31.05.2014р. здобув повну загальну середню освіту у Черкаській вечірній (змінній) школі І-ІП ступенів при Черкаській ВК № 62 .

З 13.12.2013р. по 10.03.2015р. перебував на профілактичному обліку установи як «схильний до вживання рідини на спиртовій основі» .

30.04.2015 адміністративною комісією установи було відмовлено у застосування до ОСОБА_7 ст. 101 КВК України, оскільки засуджений не стає на шлях виправлення.

26.08.2016 та 28.09.2017 адміністративною комісією установи було відмовлено у застосуванні до засудженого ст. 82 КК України та ст. 81 КК України, так як засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

За весь період відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 веде пристосовницький спосіб життя, а його поведінка є нестабільною.

Враховуюче вищевикладене і те, що заміна невідбутого покарання має надзвичайно важливе значення, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, своєю поведінкою і ставленням до виконання обов`язків у період відбування покарання не засвідчив успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а тому ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.01.2018 слід залишити без змін.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що в мотивувальній частині ухвали невірно зазначено, що він працює шевцем по ремонту взуття та, що в нього наявні непогашені стягнення, є слушними, однак не впливають на законність рішення Придніпровського районного суду і не свідчать про наявність підстав для заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_7 .

На думку колегії суддів вказане посилання є опискою та підлягає виправленню судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419,537, 539 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.11.2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :