Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/4338/17
н/п 1-кп/490/668/2017
ВИРОК
Іменем України
29 грудня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000422, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, є громадянином України, неодруженим, має середньо-спеціальну освіту, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 31 грудня 2014 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування цього покарання з випробуванням строком на два роки;

- 08 липня 2016 року тим же судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі без конфіскації майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
04 грудня 2015 року ОСОБА_4 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні матрос на посаді стрільця-санітара десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним в умовах та порядку проходження військової служби, не маючи поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за межами вказаної військової частини до 05 січня 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно він, проходячи військову службу за мобілізацією у військовому званні матрос на посаді стрільця-санітара десантно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , 04 грудня 2015 року, не маючи поважних причин для звільнення від виконання обов`язків військової служби, через те, що стан здоров`я матері, якій була потрібна його допомога у догляді за іншими дітьми, погіршився, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , до якої повернувся 05 січня 2016 року. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім військовослужбовців строкової служби), вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, як особа, що стає на шлях виправлення, як обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів, та як обставину, що його пом`якшує щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Оскільки зазначений вище злочини вчинений ОСОБА_4 до його засудження вироком від 08.07.2016 Бобровицького районного суду Чернігівської області за злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, до п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

Крім цього, оскільки ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України та злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, за який його засуджено вироком від 08.07.2016 Бобровицького районного суду Чернігівської області вчинив після ухвалення вироку від 31.12.2014 Бобровицького районного суду Чернігівської області, яким його за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування цього покарання з випробуванням строком на два роки, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком від 31.12.2014 Бобровицького районного суду Чернігівської області, і за сукупністю вироків остаточно визначити для відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць без конфіскації майна.

Таке покарання відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості вчинених ним злочинів, а також є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування до нього амністії, проголошеної Законом України "Про амністію у 2016 році", слід відмовити, оскільки, згідно п "в" ст. 9 цього Закону, амністія не застосовується, крім інших, до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаного вище злочину і злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який ОСОБА_4 вироком від 08.07.2016 Бобровицького районного суду Чернігівської області засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, призначене вироком від 31.12.2014 Бобровицького районного суду Чернігівської області, та остаточно призначити ОСОБА_4 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць без конфіскації майна.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_4 відраховувати з 05 червня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, за результатами якого ухвалено вирок від 08.07.2016 Бобровицького районного суду Чернігівської області, у період з 05 червня 2016 року по 15 вересня 2016 року включно, зарахувати у строк відбування призначеного покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування до нього амністії, проголошеної Законом України "Про амністію у 2016 році", на підставі п "в" ст. 9 цього Закону - відмовити

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк - з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий: