Справа № 304/1218/17
Провадження № 1-в/304/85/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника Перечинського РВ з питань пробації
ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, інваліда ІІІ групи, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), українця, громадянина України, раніше судимого,

про звільнення його від покарання на підставі п. п. «В», «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», -

В С Т А Н О В И В:

до Перечинського районного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від покарання відповідно до п. п. «В», «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Подання вмотивоване тим, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року він засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробувальним строком на 1 рік. Оскільки він є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв кримінальне правопорушення з необережності, таке не є тяжким чи особливо тяжким, тому просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили таке задовольнити. Крім цього, засуджений вказав, що погоджується на застосування щодо нього п. п. «В», «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Представник Перечинського РВ з питань пробації ОСОБА_4 у судовому засіданні з урахуванням згоди ОСОБА_5 та того, що за матеріалами особової справи останній покарання відбуває благополучно, батьківських прав не позбавлений, також просив звільнити такого від призначеного йому покарання вироком Сколівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , враховуючи позицію засудженого та представника органу з питань пробації, проти задоволення даного клопотання не заперечив.

Обміркувавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 (два) роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а. с. 2-3, 16-17).

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 , є злочином невеликої тяжкості.

Визначений ОСОБА_5 іспитовий строк він відбуває благополучно, а саме за місцем проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягався, нового злочину не вчинив.

Також встановлено, що засуджений ОСОБА_5 має малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 4), та є інвалідом третьої групи довічно (а. с. 5). Відповідно до повідомлення служби у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № 457/01-05 від 13 вересня 2017 року така з позовом до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 не зверталася (а. особ. с. 28).

Так, керуючись принципом гуманізму, відповідно до статті 92 Конституції України, положень Кримінального кодексу України і Закону України "Про застосування амністії в Україні" Верховна Рада України п. п. «В», «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» постановила звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами, а також яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1 - 4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15 серпня 2014 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється, зокрема, щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та осіб, яких засуджено до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім покарання у виді штрафу, - за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника. У разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи. Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.

Згідно ч. 1 ст. 11 цього Закону рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого за час відбування покарання.

Таким чином, оскільки засуджений вчинив злочин невеликої тяжкості, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, під час іспитового строку до адміністративної відповідальності не притягався, нового злочину не вчинив, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи, має малолітню дочку, щодо якої не позбавлений батьківських прав, на застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» погодився, тому суд вважає за можливим звільнити такого від покарання, призначеного йому вироком Сколівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року, на підставі п. п. «В», «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Керуючись ст. ст. 1, 10, 11 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст. 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Сколівського районного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, на підставі п. п. «В», «Г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1