Провадження № 1кп/202/180/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001720 від 28.07.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, раніше судимого:
-31.03.2015 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
22.07.2016 року, о 19:00 години, ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку за адресою: м. Дніпро, пр. П. Калнишевського, 34-а, побачив раніше незнайомого ОСОБА_5 , у якого на шиї був золотий ланцюжок. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його злочинні дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_5 , підійшов до останнього та шляхом ривку, своєю рукою зірвав з його шиї золотий ланцюжок вартістю 18 345.04 грн. Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник, отримавши змогу розпоряджатись ним на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 687 від 28.02.2017 року, потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 18 345,04 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив за обставин, викладених у обвинувальному акті у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.
Потерпілий ОСОБА_5 про слухання справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутність.
За таких обставин, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинуваченого, дослідив письмові докази надані прокурором, матеріали, що характеризують обвинуваченого, докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України віднесений до тяжких злочинів, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Крім того, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2015 року, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Відповідно до листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, дані про сплату ОСОБА_4 штрафу відсутні. При розгляді справи обвинувачений надав для огляду квитанцію про сплату ним штрафу у січні 2018 року, оскільки штраф було сплачено вже після скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд, при призначенні покарання ОСОБА_4 факт його сплати не враховує.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
З врахуванням наведених обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.71, 72 КК України. Саме таке покарання, на думку суду буде не тільки карою, а буде сприяти виправленню обвинуваченого.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 170,00 грн.
Речові докази суду не надавались.
Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до ст.71 КК України, з урахуванням ст.72 КК України за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., призначене вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2015 року, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та штрафу у розмірі 850 грн.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України, покарання призначене вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України до штрафу у дохід держави у розмірі 850 гривень, виконувати самостійно.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 170,00 грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: ОСОБА_1