Справа №585/2027/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/638/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2017 року, якою засудженому

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Каралаш Республіки Молдова

судимого:

28 березня 2007 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п. 6 ч. 2 ст. 115 ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

відмовлено у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі.

Своє рішення суд мотивував тим, що згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. Заміна довічного позбавлення волі можлива лише на підставі ч. 2 ст. 87 КК України, що виходить за межі повноважень суду. Можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на строк не менше 25 років на підставі ч. 2 ст. 87 КК України свідчить про відсутність порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Засуджений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вказує, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про залучення перекладача на російську мову, оскільки він народився в Молдавській РСР та спілкується російською мовою. Також посилається на рішення ЄСПЛ «Вінтер проти Сполученого Королівства» від 09 липня 2013 року в якому суд визнав довічне позбавлення волі без можливості його перегляду порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому просить скасувати ухвалу суду та замінити покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі строком 15 років.

Заслухавши доповідача по справі, засудженого і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З журналу та звукозапису судового засідання вбачається, що ОСОБА_9 не обґрунтував необхідності залучення перекладача саме в судове засідання, а пояснив таку потребу необхідністю допомоги для грамотного складення апеляційної скарги. Суд відмовив ОСОБА_9 у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що останній тривалий час проживає на території України, є громадянином України та не пояснив, що йому є незрозумілим в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи на те, що судом була забезпечена можливість ОСОБА_9 давати пояснення більш зручною йому мовою, він є громадянином України, тривалий час проживає на території України та не надав пояснень, що є незрозумілим у судовому засіданні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання засудженого, оскільки засудженим не було доведено такої необхідності.

Посилання засудженого ОСОБА_9 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» (заяви № 66069/09, 130/10 та 3896/10) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі, колегія суддів також вважає необґрунтованим, оскільки ч. 1 ст. 87 КК України передбачено таку можливість шляхом помилування Президентом України індивідуально визначеної особи.

У зв`язку із наведеним, місцевий суд, правильно проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_9 ..

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5