АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0011571 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-24.04.2012 року Дніпровський районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі;
-02.07.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2ст. 186 КК України, до 4-х років 7-ми місяців позбавлення волі, 16.06.2014 року звільнений від відбування покарання з Бориспільської виправної колонії № 119 Київської області, згідно Закону України «Про амністію»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_7 6 000 грн., ОСОБА_10 37 500 грн., ОСОБА_8 19 000 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_5 04.08.2015 року, приблизно о 18.00 год., перебуваючи біля будинку № 1-А по проспекту Возз`єднання, в місті Києві, побачив раніше невідому ОСОБА_7 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок. В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вказаного майна та обернення його в свою користь.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_12 прослідував за ОСОБА_7 та зайшов вслід за нею до 1-го під`їзду вищевказаного будинку. В подальшому, наздогнавши потерпілу ОСОБА_12 в під`їзді з корисливих спонукань, повторно відкрито шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 8 грам, на якому знаходився золотий хрестик, вагою 2 грами, що належали ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 6000 гривень.
Крім того, 02.08.2015 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_12 , сидячи на бетонному блоці підземного переходу, який знаходиться біля будинку № 7 по вул. Харківське шосе, в м. Києві, побачив раніше невідому ОСОБА_8 , яка виходила з підземного переходу, на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з кулоном. В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вказаного майна та обернення його в свою користь.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_12 , порівнявшись з ОСОБА_8 , з корисливих спонукань, повторно, відкрито, шляхом ривка, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вартістю 15000 гривень та золотий кулон, вартістю 4000 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій, матеріальну шкоду на загальну суму 19000 гривень.

Крім того, 21.08.2015 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_12 , перебуваючи біля будинку № 11 по вулиці Ентузіастів, в м. Києві, побачив раніше невідому ОСОБА_10 , у вухах якої знаходилися сережки та на шиї якої знаходився золотий ланцюжок. В цей час у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вказаного майна та обернення його в свою користь.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_12 підійшов зі спини до ОСОБА_10 та з корисливих спонукань, повторно, відкрито, шляхом ривка, намагався зірвати з вух потерпілої ОСОБА_10 золоті сережки. В цей момент, ОСОБА_10 здійняла галас, після чого ОСОБА_12 , застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, відкрито, шляхом ривка зірвав із шиї потерпілої ОСОБА_10 золотий ланцюжок, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на загальну суму 37500 гривень.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції як незаконний та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
В якості обґрунтування зазначає, що інкриміноване йому органом досудового розслідування кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України не вчиняв, суд першої інстанції однобічно розглянув матеріали справи, що призвело до постановлення незаконного вироку, оскільки вважає, що кримінальна справа за його обвинуваченням повністю сфальсифікована, так як жодних злочинів не вчиняв, в той час, що зазначено в оскаржуваному вироку перебував на дачі з матір`ю, про що неодноразово говорив в судовому засіданні суду першої інстанції, проте вказані фактичні обставини справи суд першої інстанції залишив поза увагою, та як наслідок до незаконного його затримання. Вказує, що ніхто із потерпілих не може з достовірністю вказати, на те, що саме ОСОБА_5 вчинив грабіж їх прикрас, оскільки ніхто не бачив злочинця, та за відсутності належних доказів у справі не можна стверджувати, що даний злочин вчинив він.
В суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 змінив апеляційні вимоги, про що зазначив у відповідній заяві, та просив суд пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, зазначив, що вину у вчиненому злочині визнає в повному об`ємі.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 , який просив задовольнити його змінену апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 186 КК України.
Суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_5 , обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, особу винного, який раніше судимий, не працює, заподіяну шкоду потерпілим не відшкодував, а також обставини вчинення злочину.
Враховуючи, зухвалий характер та спосіб викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який будучи раніше судимий, знову вчинив умисне, тяжке, кваліфіковане, корисливе кримінальне правопорушення проти власності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання, підстави для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, - відсутні.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Доводи зміненої апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо призначення більш м`якого покарання, є безпідставними, оскільки призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, колегія суддів також не вбачає.

Враховуючи зазначене вище, підстав призначення більш м`якого покарання, як про те просить обвинувачений, колегія суддів не вбачає, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва ввід 21 квітня 2016 є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_5 засудженого за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду м. Києва може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3