Справа №636/4005/17
Провадження №1-кп/636/219/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів військової прокуратури Миколаївського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаїв, громадянина України, українця, з освітою 9 класів, одруженого, працюючого неофіційно будівельником у приватної бригади, проживаючого та зареєстрованого в якості жильця в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
04 квітня 2014 року ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 у лави Збройних Сил України та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 . За наказом командира військової частини він був зарахований до списків особового складу частини на посаду номера обслуги мінометної батареї 3 батальйону оперативного призначення зазначеної військової частини.
В період військової служби на солдата ОСОБА_5 , розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України» та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Солдат ОСОБА_5 в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і діючи умисно без поважних причин, з метою тимчасового ухилення від військової служби, 08.01.2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 у місці проведення табірного збору, який дислокувався у АДРЕСА_2 , і до 26.10.2017 року до вказаної військової частини не повертався, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_5 скоїв кримінальний злочин передбачений ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, повністю визнав свою провину, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виклав суду обставини події як вказано вище.
Прокурор та обвинувачений не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у його вчинені.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у самовільному залишенні військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад місяць і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, його захисник і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в редакції статті Карного Кодексу на момент скоєння злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , це повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Дослідивши наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшують його покарання, те що він скоїв кримінальний злочин середньої тяжкості і вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також виключні обставини що склалися у його родині в період військової служби і те, що він має довідку як учасник АТО, але не отримав посвідчення, суд вважає можливим призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України і перейти до іншого більш м`якого основного покарання, не зазначеного у санкції статті у виді арешту.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити покарання із застосування ст.69 КК України у виді арешту строком на 6(шість) місяців.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , до вступу вироку у законну силу не обирати, а взяти його під варту в порядку виконання вироку.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: