Справа № 461/8162/17
Провадження № 1-кс/461/8272/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , особи в інтересах якої подано заяву ОСОБА_6 , розглянувши заяву адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 в порядку ст.206 КПК України,

в с т а н о в и в :

адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернулись до слідчого судді з заявою, в порядку ст.206 КПК України, в якій просять постановити ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти підзахисного ОСОБА_6 , як особу, що незаконно з 00 годин 01 хвилини 29.05.2017 року позбавлена свободи та утримується без судового рішення у Львівській установі виконання покарань (№19).

Заяву мотивують тим, що 22.05.2017 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області ухвалено вирок у справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Даним вироком суду залишено без змін до набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому, строк застосування запобіжного заходу ухвалою суду від 31.03.2017 року було продовжено до 29.05.2017 року. В подальшому вирок суду було оскаржено. Під час апеляційного розгляду питання про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не розглядалось. Таким чином, заявники вважають, що з 00 годин 01 хвилини 29.05.2017 року і до цього часу ОСОБА_6 незаконно утримується під вартою.

Захисники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та особа в інтересах якої подано заяву ОСОБА_6 в судовому засіданні, кожен окремо, заяву підтримали з мотивів, викладених у ній.

Прокурор заперечив заяву з мотивів безпідставності.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали долучені до заяви, заслухавши пояснення учасників судового процесу, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.206 КПК України:

-кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи;
-якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
В ході розгляду заяви встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Даним вироком суду залишено без змін до набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивний частині вироку зазначається рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Крім того, згідно ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Отож, з наведених норм закону вбачається, що при ухваленні вироку запобіжний захід за рішенням суду застосовується до набрання вироком законної сили.
Подання апеляційної скарги на вирок або ухвалу суду зупиняє набрання ними законної сили та їх виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.400 КПК України).
При цьому, доводи заявників щодо продовження дії запобіжного заходу до 29.05.2017 року, згідно ухвали суду від 31.03.2017 року, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує дію запобіжного заходу на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, питання продовження дії запобіжного заходу вирішується ухвалою суду лише у випадку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а у випадку завершення такого питання продовження застосування такого вирішується вироком суду.
Таким чином, враховуючи те, що підстави визначені ст. 206 ч.2 КПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви і в ході розгляду заяви встановлено наявність судового рішення, в даному випадку вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2017 року, на підставі якого ОСОБА_6 на законних підставах утримується під вартою, приходжу до переконання про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.206 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 в порядку ст.206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1