Справа № 592/5234/16-к
Провадження № 1-кп/592/80/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого: ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого: адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого: ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми кримінальне провадження № 0000757, відомості за яким 11.02.2016 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Суми, який утримується в державній установ Сумський слідчий ізолятор , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно ніде не працевлаштований та ніде не працює, неодруженого, який проживав в цивільному шлюбі із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має професійно-технічну освіту, громадянина України, українця, невійськовозобов`язаного, раніше неодноразово засудженого:

- 12.09.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 45 (сорок п`ять) діб, вирок набрав законної сили 13.10.2016 року;

- 17.01.2017 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців без конфіскації майна, вирок набрав законної сили 01.06.2017 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

11.02.2016 року близько 05 години 45 хвилин, знаходячись в магазині ТОВ АТБ-Маркет , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, ОСОБА_8 звернувся до раніше йому незнайомого ОСОБА_11 , який знаходився разом із своїм знайомим, невстановленим в ході досудового розслідування хлопцем (невстановленою особою) , з проханням довести його додому до будинку по вул. Новомістенській в м. Суми, на що останні погодились. В подальшому, 11.02.2016 року близько 06 години 00 хвилин, ОСОБА_11 разом з невстановленою особою, ведучи ОСОБА_8 додому, проходячи біля буд. 43 по вул. Троїцькій в м. Суми, попросили останнього назвати яка година, на що він дістав свій мобільний телефон Nokia XL Black, та показав їм. Після чого, ОСОБА_11 разом із невстановленою особою, відійшли на крок назад та, попередньо домовившись, вирішили вчинити на ОСОБА_8 напад з метою заволодіння чужим майном, а саме: його мобільним телефоном Nokia XL Black, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я останнього. Одразу після цього, 11.02.2016 близько 06 години 00 хвилин, реалізуючи попередню злочинну змову з невстановленою особою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди та бажаючи їх настання, з корисливим мотивом, з метою спільного збагачення, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, йдучи на півкроку позаду ОСОБА_8 , раптово напали на останнього, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, який зазнав нападу. Так, ОСОБА_11 наніс один удар долонею правої руки в потилицю та один удар кулаком правої руки в область лівого ока ОСОБА_8 , тим самим повалив останнього на землю. Також він наніс спільно з невстановленою особою близько 20 ударів ногами в обличчя потерпілого. Після чого вони вирвали з рук ОСОБА_8 належний йому мобільний телефон Nokia XL Black, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1874 від 28.04.2016 року, в розмірі 1500 грн. , та тілесні ушкодження у виді гематоми та саден вік лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та у виді ментального перелому нижньої щелепи зліва зі зміщенням, який відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичної експертизи № 428 від 18.04.2016 року. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 разом з невстановленою особою зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_11 , які виразилися у нападі із метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, були кваліфіковані органом досудового розслідування, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у відкритому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав та пояснив суду про те, що він відмовляється давати показання, що в повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ст. 63 Конституції України, ст. 42 КПК України.

Він просив суд зупинити, закрити судове провадження стосовно нього на підставі того, що те, на чому базувалось обвинувачення, а саме: свідчення потерпілого та свідків (було спростовано в суді самим потерпілим) , який свідчив про те, що на нього зробила напад інша людина, яка на нього не схожа зовні. Також речові докази, які начеб то доводять його провину, не співпадають з тими речами, які безпосередньо мають відношення до даного злочину, якщо він мав місце. Також він зазначив про те, що слідчим та опергрупою не були виконані належним чином слідчі дії, а саме: на місці злочину не були зняті протектори підошви та не була зроблена фотофіксація з місця події. Слідчі дії проводилися фактично 5 місяців після даного злочину, якщо даний злочин мав місце (т. 2 а. с. 239) .

Таке клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зупинення, закриття судового провадження суд розцінює як його прохання визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та виправдати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані органом досудового розслідування під час досудового розслідування, які є наявними в кримінальному провадженні, які були досліджені, оголошені, оглянуті та перевірені в судовому засіданні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив суду про те, що саме ОСОБА_11 вчинив на нього напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для його здоров`я як особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_11 не пред`являв, він просив обвинуваченого ОСОБА_11 суворо покарати (т. 1 а. с. 235 237, 242 245) .

Показаннями свідка ОСОБА_13 , допитаного у відкритому судовому засіданні (т. 2 а. с. 49, 50, 70 72) .

Показаннями свідка ОСОБА_14 , допитаної у відкритому судовому засіданні (т. 2 а. с. 100 102) .

Показаннями свідка ОСОБА_15 , допитаної у відкритому судовому засіданні (т. 2 а. с. 115, 117, 121, 122) .

Показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаного у відкритому судовому засіданні (т. 2 а. с. 115, 116, 121, 122) .

Показаннями свідка ОСОБА_17 , допитаної у відкритому судовому засіданні (т. 2 а. с. 115, 117, 121, 123) .

Рапортом старшого інспектора-чергового Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_18 про отримання повідомлення про вчинення розбійного нападу щодо ОСОБА_8 , яке надійшло по лінії 102 по телефону НОМЕР_1 від бабусі останнього ОСОБА_19 (т. 1 а. с. 226) .

Рапортом старшого інспектора-чергового Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_20 про отримання повідомлення про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , яке надійшло по лінії 102 з нейрохірургічного відділення Сумської обласної клінічної лікарні (т. 1 а. с. 227) .

Протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням технічних засобів фіксування від 21.03.2016 року, під час якого потерпілий ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином двоє осіб заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним телефоном (т. 1 а. с. 2, 228) .

Ілюстративною таблицею до протоколу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням технічних засобів фіксування від 21.03.2016 року, в якій зафіксовано як потерпілий ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином двоє осіб заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним телефоном (т. 1 а. с. 2, 229 231) .

DVD-R диском з відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням технічних засобів фіксування від 21.03.2016 року, в якій зафіксовано як потерпілий ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином двоє осіб заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним телефоном (т. 1 а. с. 2, 231а) .

Протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням технічних засобів фіксування від 29.04.2016 року, під час якого потерпілий ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином двоє осіб заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним телефоном (т. 1 а. с. 2, т. 2 а. с. 1) .

DVD-R диском з відеозаписом ходу проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням технічних засобів фіксування від 29.04.2016 року, в якій зафіксовано як потерпілий ОСОБА_8 продемонстрував, яким чином двоє осіб заподіяли йому тілесні ушкодження та заволоділи його мобільним телефоном (т. 1 а. с. 2, т. 2 а. с. 2) .

Висновком експерта № 427 від 15.04.2016 року, згідно висновкам якого: 1. ОСОБА_8 був оглянутий лікарем окулістом Сумської обласної клінічної лікарні 11.02.2016 року о 13 годині 50 хвилин, був встановлений діагноз: ментальний перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням. ОСОБА_8 , 1996 року народження, знаходився на стаціонарному лікування в щелепному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні в період часу з 11.02.2016 року до 18.02.2016 року з діагнозом: ментальний перелом нижньої щелепи зі зміщенням. 2. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитися при нанесенні ударів руками, ногами та т. п. предметами. Характер та локалізація описаних предметів виключає можливість їх утворення при падінні з вертикального положення (навіть при неодноразовому падінні) . Кількість травматичних впливів не менше двох (в область лівого ока та в область нижньої щелепи зліва) . 3. Вказані тілесні ушкодження не являлися небезпечними для життя, для зрощення перелому нижньої щелепи необхідний строк понад 21 день та за цими ознаками відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження в області лівого ока кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. 4. Описані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові, що підтверджується медичною документацією (т. 1 а. с. 4, т. 2 а. с. 3, 4) .

Довідкою комунального закладу Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна лікарня , із змісту якої вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся за медичною допомогою 11.02.2016 року: о 13 годині 20 хвилин до ургентного нейрохірурга, встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови, обличчя; о 13 годині 50 хвилин до ургентного офтальмолога, встановлений діагноз: гематома, садна повік лівого ока. В період часу з 11.02.2016 року до 18.02.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні з діагнозом: ментальний перелом нижньої щелепи зі зміщенням (т. 2 а. с. 5) .

Висновком ургентного нейрохірурга комунального закладу Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна лікарня № 603 від 11.02.2016 року, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_8 , 19 років, був обстежений ургентним нейрохірургом 11.02.2016 року о 13 годині 20 хвилин, встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови (т. 2 а. с. 6) .

Висновком ургентного офтальмолога комунального закладу Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна лікарня № 348 від 11.02.2016 року, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_8 , 19 років, був обстежений ургентним офтальмологом 11.02.2016 року о 13 годині 50 хвилин, встановлений діагноз: гематома, садна повік лівого ока (т. 2 а. с. 7) .

Картою стаціонарного хворого комунального закладу Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна лікарня № 3171 від 11.02.2016 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_8 був встановлений діагноз: ментальний перелом нижньої щелепи зі зміщенням (т. 1 а. с. 2, т. 2 а. с. 8 11) .

Висновком експерта № 428 від 18.04.2016 року, згідно висновкам якого: 1. ОСОБА_8 був оглянутий лікарем окулістом Сумської обласної клінічної лікарні 11.02.2016 року о 13 годині 50 хвилин, встановлений діагноз: ментальний перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням. ОСОБА_8 , 1996 року народження, знаходився на стаціонарному лікування в щелепному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні в період часу з 11.02.2016 року до 18.02.2016 року з діагнозом: ментальний перелом нижньої щелепи зі зміщенням. 2. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитися при нанесенні удару кулаком в область лівого ока та удару ногою в область нижньої щелепи зліва, як було продемонстровано потерпілим при проведенні слідчого експерименту з ним (т. 1 а. с. 4, т. 2 а. с. 12) .

Висновком експерта (судової товарознавчої експертизи) № 1874 від 28.04.2016 року, згідно висновкам якого: 1. Ринкова вартість викраденого майна, з урахуванням зносу від експлуатації, станом на момент викрадення, могла становити 1663 гривні (одна тисяча шістсот шістдесят три) гривні 18 копійок. Докладніше по кожному найменуванню окремо зазначено в таблиці 1 дослідницької частини висновку (т. 1 а. с. 4, т. 2 а. с. 14 18) .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , із змісту якого вбачається, що він заявив про те, що впізнав чоловіка, який тримає в руці табличку з № 3 ( ОСОБА_11 ) , який в лютому 2016 року неподалік магазину АТБ по вул. Леваневського в м. Суми заподіяв йому тілесні ушкодження та відібрав мобільний телефон Nokia Lumia , за зовнішнім виглядом, рисами обличчя (т. 2 а. с. 19, 20) .

Фототаблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17.03.2016 року, в якій зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав чоловіка, який тримає в руці табличку з № 3 ( ОСОБА_11 ) , який в лютому 2016 року неподалік магазину АТБ по вул. Леваневського в м. Суми заподіяв йому тілесні ушкодження та відібрав мобільний телефон Nokia Lumia , за зовнішнім виглядом, рисами обличчя (т. 2 а. с. 21, 22) .

Оригіналом фіскального чеку магазину Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, від 11.02.2016 року 05:47:00 на продаж сірників 10 шт. м/уп. (т. 1 а. с. 3/зв, т. 2 а. с. 23) .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2016 року за участю свідка ОСОБА_14 , із змісту якого вбачається, що вона заявила про те, що впізнала третього зліва направо хлопця, який 11.02.2016 року в магазині АТБ , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, купував сірники ( ОСОБА_11 ) , за світлим обличчям, рисами обличчя (т. 2 а. с. 25, 26) .

Ілюстративною таблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2016 року, в якій зафіксовано, що свідок ОСОБА_14 впізнала третього зліва направо хлопця, який 11.02.2016 року в магазині АТБ , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, купував сірники ( ОСОБА_11 ) , за світлим обличчям, рисами обличчя (т. 2 а. с. 27) .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2016 року за участю свідка ОСОБА_13 , із змісту якого вбачається, що він заявив про те, що впізнав четвертого зліва направо хлопця, який 11.02.2016 року в магазині АТБ , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, купував сірники ( ОСОБА_11 ) , за характерними рисами обличчя (т. 2 а. с. 28, 29) .

Ілюстративною таблицею до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.03.2016 року, в якій зафіксовано, що свідок ОСОБА_13 впізнав четвертого зліва направо хлопця, який 11.02.2016 року в магазині АТБ , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, купував сірники ( ОСОБА_11 ) , за світлим обличчям, рисами обличчя (т. 2 а. с. 30) .

Протоколом огляду предмету від 05.03.2016 року, із змісту якого вбачається, що був оглянутий мобільний телефон Nokia Lumia , чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , без sim-карти та карти пам`яті, який 05.03.2016 року був добровільно виданий свідком ОСОБА_21 , та який в подальшому був опечатаний печаткою Для пакетів № 1 Сумського МВ , що забезпечує його герметичність (т. 1 а. с. 2/зв, 3/зв, т. 2 а. с. 52) .

Фототаблицею до протоколу огляду предмета, в якій зафіксовано загальний вид упакування та загальний вид мобільного телефону Nokia Lumia , чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , без sim-карти та карти пам`яті, який 05.03.2016 року був добровільно виданий свідком ОСОБА_21 , та який в подальшому був опечатаний печаткою Для пакетів № 1 Сумського МВ , що забезпечує його герметичність (т. 1 а. с. 2/зв, 3/зв, т. 2 а. с. 53, 54) .

Протоколом огляду відеозапису від 17.05.2016 року, згідно якому були оглянуті відео-файли, які містять відеозаписи подій, які відбувалися 11.02.2016 року в магазині Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22 (т. 1 а. с. 2/зв, т. 2 а. с. 84) .

DVD-R диском із написом магазин Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет за 11.02.2016 року, на якому містяться 7 відеозаписів із магазину Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22 (т. 1 а. с. 2/зв, 3/зв, т. 2 а. с. 85) .

Протоколом обшуку від 28.05.2016 року, із змісту якого вбачається, що під час обшуку житла ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені: - чорна в`язана шапку та темно-червоні кросівки із білою брудною вставкою по периметру підошви, шириною близько 2 см, та із значком Nike із зовнішньої сторони кросівок, належні ОСОБА_11 (т. 1 а. с. 2/зв, 3/зв, т. 2 а. с. 148 150) .

В судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 виступила з промовою, в якій вона зазначила про те, що завершився судовий розгляд кримінального провадження № 0000757 від 11.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за наступних обставин. Сторона обвинувачення вважає встановленим, що 11.02.2016 року близько 06 години 00 хвилин ОСОБА_11 разом з невстановленою ані в ході досудового слідства, ані в ході судового розгляду, особою вступив в злочинну змову, направлену на здійснення нападу на потерпілого ОСОБА_8 , поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, напали на останнього та завдали тілесні ушкодження, після чого відкрито викрали з рук ОСОБА_8 мобільний телефон, чим спричинили потерпілому майнову шкоду. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку, та обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) ; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Ч. 1 ст. 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Заслухавши пояснення потерпілого, свідків та дослідивши інші надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку вона вважає, що обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні стороною обвинувачення у ході судового розгляду не доведені, в зв`язку з чим у відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 343 КПК України, вона просить суд ухвалити виправдувальний вирок з наступних підстав. 04.02.2016 року допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що після 5-ї години ранку він йшов з залізничного вокзалу в м. Суми до магазину АТБ, що знаходиться по вул. Леваневського у м. Суми. В приміщенні магазину до нього підійшов обвинувачений та ще один хлопець та спитали котра година. Після цього потерпілий показав годинник на мобільному телефоні. Потерпілий попросив хлопців провести його додому. Хлопці погодились. Дійшовши на вулицю Троїцька один з хлопців вдарив його, другий поставив подножку, внаслідок чого потерпілий впав, а хлопці почали бити його ногами. Після цього один з хлопців, який був обутий в кросівки відібрав в нього телефон. Після цього хлопці пішли. Крім цього, потерпілий пояснив, що вважає, що саме ОСОБА_11 вчинив напад на нього через те, що у ОСОБА_22 знайшли його телефон. Крім цього, потерпілий пояснив, що при проведенні слідчої дії впізнання потерпілий впізнав ОСОБА_22 за татуюванням на руках у вигляді йолочки . Показання потерпілого спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: рапортами про прийняття повідомлення про злочин. Згідно рапорту старшого інспектора-чергового Сумського відділу поліції (м. Суми) майора поліції ОСОБА_18 (т. 1 а. с. 226) 11.02.2016 року о 06 годині 10 хвилин до чергової частини Сумського відділу поліції (м. Суми) по лінії 102 від громадянина ОСОБА_8 надійшло повідомлення про те, що о 05 годині 00 хвилин в районі магазина АТБ біля заводу Фрунзе ОСОБА_8 познайомився з 2-ма невідомими: зріст 160-165 см, побриті налисо, один з них одягнений у військове взуття, забрали мобільний телефон Нокія чорного кольору. Згідно рапорту старшого інспектора-чергового Сумського відділу поліції (м. Суми) майора поліції ОСОБА_20 (т. 1 а. с. 227) . 11.02.2016 року о 13 годині 55 хвилин до чергової частини Сумського відділу поліції (м. Суми) по лінії 102 від Сумської обласної клінічної лікарні надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_8 на прийомі у лікаря повідомив, що о 07 годині 00 хвилин по вул. Троїцька його побили невідомі. Діагноз: забій м`яких частин голови та обличчя. Таким чином, 11.02.2016 року потерпілий ОСОБА_8 фактично двічі звертався до поліції: один раз з приводу того, що в нього забрали мобільний телефон, а другий раз з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень. Вона звертає увагу суду на те, що заволодіння майном потерпілого та завдання йому тілесних ушкоджень відбувалось у різних місцях та у різний проміжок часу. Оскільки в матеріалах справи відсутній витяг з реєстру досудових розслідувань та будь-яких інших процесуальних рішень органу досудового розслідування, підстави об`єднання цих двох подій в одне та кваліфікація їх саме за 2 ст. 187 КК України, а не за 186 КК України та 125 КК України є недоведеними. Протокол пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого від 17.03.2016 року (т. 2 а. с. 19 22) є недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія була проведена з порушенням вимог ст. 228 КПК України, що полягає в наступному. По-перше, потерпілий пояснив, що впізнав обвинуваченого за ознакою татуюванням на руках у вигляді йолочки , проте в протоколі слідчої дії, всупереч вимог ст. 228 КПК України, про це не зазначено. По-друге, потерпілий пояснив, що впізнав ОСОБА_11 через те, що йому напередодні проведення слідчої дії повідомили, що саме у ОСОБА_11 знайшли викрадений у нього мобільний телефон. По-третє, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 228 КПК України, особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Проте, згідно фототаблиці до вищевказаного протоколу, статисти та ОСОБА_11 мають суттєві відмінності у зовнішності: Турута має коротку зачіску, волосся світлого кольору, а статисти мають довге волосся темного кольору. Крім цього, допитана 09.06.2017 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що вона була понятою на опознании. До участі її запросила слідча. Були 4 молодих чоловіка і потерпілий в її присутності впізнав нападника. Чи пояснював потерпілий за якими ознаками впізнав ОСОБА_22 свідок не пам`ятає. Проте свідок повідомила, що всі особи, яких впізнавав потерпілий були одягнені у різний одяг. Крім цього, свідок зауважила, що перебувала у відділку поліції у своїх справах. На запитання сторони захисту щодо наявності татуювань як ознаку за якою потерпілий впізнав нападника, свідок повідомила, що такого не пам`ятає. Хто казав що нападник відібрав у потерпілого телефон, свідок не пам`ятає. Крім цього, свідок повідомила, що під час проведення слідчої дії в кабінеті слідчого були присутні сторонні особи, яких, до речі, до протоколу проведення слідчої дії внесено не було. Свідок повідомила, що при проведенні слідчої дії потерпілий не пояснив за якими саме ознаками він впізнав нападника, а просто відразу вказав на Туруту. Таким чином, протокол пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого від 17.03.2016 року є недопустимим доказом у зв`язку з порушенням порядку проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання, а тому на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення. Допитаний в судовому засіданні 05.04.2017 року свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснив, що він працював в магазині АТБ на Леваневського охоронцем. Час доби під ранок. Він помітив як потерпілий прийшов і сів в мазані. Після того як свідок поцікавився в потерпілого, чи не трапилось чогось, потерпілий пояснив, що все добре і попросив погрітись. Потерпілий нервував. Після зауваження адміністратора магазину потерпілий вийшов та сів між дверима магазину. Після цього до магазину зайшли 2 молодика. На зауваження адміністратора про те, що в магазині не можна просто так перебувати, молоді люди придбали коробку сірників та покинули магазин. Більше з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті, свідок нічого не пояснив. Повідомив, що про подію, що сталася, він дізнався зранку віл працівників поліції, коли останні просили показати їм відеозапис з камер спостереження. Крім цього, свідок пояснив, що тих хлопців він розгледів не добре, оскільки один з них був в капюшоні. Свідок пояснив, що він не впевнений, що саме обвинувачений саме в той день заходив до магазину. Факт спілкування потерпілого з двома хлопцями свідок бачив лише на відеозаписі камер спостереження, особисто він розмови не чув та не бачив. Самої події злочину свідок не бачив, про те, що сталося, він дізнався від працівників поліції. Згідно протоколу обшуку у домоволодінні ОСОБА_11 , військового взуття, на яке вказує потерпілий як на ознаку, за якою він запам`ятав саме обвинуваченого, не виявлено та не вилучалось. Допитаний в судовому засіданні 09.06.2016 року свідок ОСОБА_16 повідомив, що він був понятим при проведенні обшуку в домі ОСОБА_22 . Свідок повідомив, що в домоволодінні знайшли старі кросівки та шапку. Кольору кросівок свідок не запам`ятав, оскільки кросівки були брудні. Жодних особливих речей під час обшуку не вилучалось. Аналогічні пояснення дала свідок ОСОБА_17 . Протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим є недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія не відповідає вимогам ст. 240 КПК України в тій частині, що слідча дія слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проте в дослідженому під час судового розгляду диску з відеозаписом вищевказаної слідчої дії міститься не слідчий експеримент, а допит потерпілого, лише з одною відмінністю не в приміщенні кабінету слідчого, а на вулиці. Повідомлені під час проведення слідчого експерименту показання потерпілого не можуть бути використані судом, оскільки згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Згідно розписки ОСОБА_21 від 05.03.2016 року (т. 2 а. с. 51) та протоколу огляду предмету від 05.03.2016 року (т. 2 а. с. 52 54) про добровільну видачу та огляд мобільного телефону Нокіа, мобільний телефон, викрадений у потерпілого ОСОБА_8 знаходився у ОСОБА_21 . Правомірності набуття ОСОБА_21 добровільно виданого майна під час судового розгляду не встановлено, оскільки даний свідок під час судового розгляду не допитувався. Крім цього, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей щодо пред`явлення свідка ОСОБА_21 для впізнання потерпілому ОСОБА_8 . Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) ; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Ч. 3 ст. 373 КПК встановлено, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 373 виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Згідно ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо, зокрема, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати (п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України) . На підставі вищевикладеного, вона просила суд винести виправдувальний вирок, яким виправдати ОСОБА_11 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України (т. 1 а. с. 62, 63, т. 2 а. с. 234 238) .

Керуючись кримінальним процесуальним законом, даючи остаточну оцінку доказам, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд категорично встановив їх належність, допустимість, достовірність і достатність для повного і правильного вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України, при постановленні вироку.

Крім того, суд критично відноситься до правової позиції ОСОБА_11 , який своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав та відмовився давати показання у відповідності до положень ст. 63 Конституції України, ст. 42 КПК України. Невизнання обвинуваченим ОСОБА_11 своєї вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд розцінює як бажання обвинуваченого ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання.

Крім того, суд враховує вкрай негативну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 (то бажання, то небажання отримання послуг адвоката ОСОБА_9 , а в подальшому заявлення їй відводу з явно надуманих підтав, а саме: у зв`язку з тим, що в них з нею не виникло довіри та з`явилися розбіжності в деяких позиціях у справі) , спрямовану на штучне затягування розгляду справи, яку, наприкінці кінців, суд розцінює як бажання обвинуваченого ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання (т. 1 а. с. 3/зв, 18 20, 46 50, 54, 62 67, 90) .

Крім того, суд враховує вкрай негативну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 (відкриту відмову обвинуваченого ОСОБА_11 у виході з камери спеціального автомобіля для його конвоювання в зал судового засідання, у зв`язку з чим до нього було застосовано фізична сила, кайданки (для конвоювання) ) , що підтверджується актом про застосування спеціальних засобів та фізичного впливу від 15.06.2016 року, спрямовану на штучне затягування розгляду справи, яку, наприкінці кінців, суд розцінює як бажання обвинуваченого ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання (т. 1 а. с. 60) .

Крім того, суд враховує вкрай негативну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_11 (симуляцію захворювання, яке нічим більше, ніж його заявою, поданою ним 18.01.2017 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми, не підтверджується, оскільки карету швидкої медичної допомоги він просив не викликати) , спрямовану на штучне затягування розгляду справи, яку, наприкінці кінців, суд розцінює як бажання обвинуваченого ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання (т. 1 а. с. 204) .

Крім того, суд критично відноситься до версії обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_8 він не заподіював, а їх заподіяв невстановлений в ході досудового розслідування хлопець (невстановлена особа) , без участі обвинуваченого ОСОБА_11 , викладену ним в його клопотанні, зданому 14.12.2017 року в судовому засіданні, та висловлену в промові в судових дебатах, оскільки це у повному обсязі спростовується зібраними в справі доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні. Суд розцінює таку версію обвинуваченого ОСОБА_11 як його намагання, бажання та активне сприяння самому собі в уникненні кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання (т. 2 а. с. 239) .

Крім того, суд враховує навмисно помилкову правову позицію обвинуваченого ОСОБА_11 (заявлення клопотання про зупинення судового провадження) метою якої є штучне затягування розгляду справи, яку, наприкінці кінців, суд розцінює як бажання обвинуваченого ОСОБА_11 уникнути кримінальної відповідальності та піти від невідворотного кримінального покарання.

Що стосується прохання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 про ухвалення виправдувального вироку, яким вона просила виправдати її підзахисного ОСОБА_11 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, то суд дійшов наступного висновку.

Допитаний 10.02.2017 року в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив суду про те, що взимку 2016 року, більш точної дати він не пам`ятає, близько 05 години 00 хвилин він йшов із залізничного вокзалу додому, та зайшов до магазину АТБ , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, для того, щоб зігрітись та дочекатись світанку. Оскільки він нічого не купував, то охоронець попросив його вийти, на що ОСОБА_8 погодився та вийшов за перші двері магазину, де став чекати в тамбурі між дверима виходу та входу в магазин. Близько 05 години 45 хвилин до магазину зайшло 2 хлопців, які запитали у ОСОБА_8 про те, яка зараз година, на що він показав їм годинник на мобільному телефоні. Одним із двох хлопців був ОСОБА_11 . При виході із магазину ОСОБА_8 попросив хлопців провести його додому. По дорозі хлопці дали ОСОБА_8 попити води, тому відносини на той час склалися нормальні. Проходячи по вул. Троїцькій м. Суми хлопці знову спитали у ОСОБА_8 про те, яка зараз година, на що він дістав мобільний телефон, а хлопці сповільнили крок, опинившись позаду потерпілого, та одночасно почали його бити, при цьому ОСОБА_11 наніс ОСОБА_8 два удари кулаком в обличчя, а інший хлопець підставив підніжку із іншої сторони, внаслідок чого вони повалили потерпілого на землю та нанесли не менше 20 ударів ногами по обличчю ОСОБА_8 , зокрема, в область щелепи зліва. Тілесні ушкодження заподіяв ОСОБА_11 разом із другим хлопцем одночасно, після чого ОСОБА_11 вирвав у потерпілого ОСОБА_8 із рук мобільний телефон, який йому належить, та зник разом із іншим хлопцем. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_11 за рисами обличчя, оскільки познайомився з ним в магазині АТБ та бачив його значно тривалий період часу. Слідчим чи іншими особами перед впізнанням йому не повідомлялось про те, що у ОСОБА_11 знайшли викрадений у нього належний йому мобільний телефон. Окрім цього, під час впізнання у ОСОБА_11 були тимчасові татуювання на руках у вигляді ялинок , які змивалися, тому він зрозумів, що вони намальовані, тобто є нестійкими. Один із хлопців був взутий у кросівки, а другий у коричневі чоботи. На даний час хто був взутий у яке взуття він не пам`ятає. Після злочину він прийшов додому, а бабуся ОСОБА_19 зателефонувала до поліції. Перелом щелепи зліва він лікував у лікарні на стаціонарі.

Показання потерпілого ОСОБА_8 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом пред`явлення особи для впізнання особи, яка вчинила відносно потерпілого злочин, протоколами слідчих експериментів, проведених 21.03.2016 року із потерпілим з метою уточнення механізму спричинення тілесних ушкоджень та 29.04.2016 із потерпілим з метою уточнення місця вчинення злочину, а також інших обставин вчинення злочину, зокрема, для розмежування злочинних дій ОСОБА_11 та іншої особи, а також копіями медичних документів та висновками судово-медичних експертиз (т. 1 а. с. 2, 229 231, т. 2 а. с. 1, 3, 4, 8 12, 19 22) .

Під час судового розгляду було досліджено протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_8 від 17.03.2016 із додатком у виді фототоблиці. У протоколі зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_11 за рисами обличчя як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження та заволоділа його мобільним телефоном. При цьому, згідно протоколу ОСОБА_11 був пред`явлений для впізнання разом із іншими трьома особами тієї ж статі, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Згідно протоколу, особи, які були пред`явлені для впізнання, були приблизно одного віку, зросту, статури, мали світле волосся, що підтверджується доданою до протоколу фототаблицею (т. 1 а. с. 2, т. 2 а. с. 19 22) .

Твердження сторони захисту про те, що статисти відрізнялись темним волоссям та довжиною зачіски, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки поняття відтінку волосся та його довжини є оціночними, а з протоколу та доданої фототаблиці не встановлено явно очевидної розбіжності у відтінку та довжині волосся осіб, які були пред`явлені для впізнання разом із ОСОБА_11 . Так, із фототаблиці вбачається, що особи не мають явно чорного чи темного волосся, яке має все ж таки світлий відтінок, про що зазначено і в протоколі, до змісту якого відсутні будь-які заяви та зауваження з боку як учасників слідчої дії, так і понятих, так і самого ОСОБА_11 , який не будучи обмежений у своїх правах, добровільно вибрав місце серед інших осіб.

До того ж, показання потерпілого ОСОБА_8 підтверджуються протоколом слідчого експерименту, проведеного 21.03.2016 року з його участю. Так, згідно зазначеному протоколу, 11.02.2016 року близько 06 години 00 хвилин в районі Троїцької церкви по вул. Троїцькій в м. Суми двоє невстановлених осіб нанесли йому спочатку два удари рукою та поставили підніжку, від якої він впав на асфальт, а саме: спочатку була під-ніжка із заду із лівої сторони, одночасно із якою був удар рукою у верхню праву частину голови. Одразу після цього йому був нанесений удар кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого від хлопця, який тільки що наніс удар долонею, та стояв праворуч від потерпілого. Підніжку вчинив хлопець у коричневих чоботах, а два удари руками наніс хлопець у кросівках, якого на час проведення відтворення, потерпілий вже впізнав, і ним виявився ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_8 впав на правий бік, а невстановлені особи вдвох продовжили наносити йому удари ногами в голову. Всі удари в голову наносились підошвою взуття. Перший удар ногою, коли ОСОБА_8 лежав на землі, наніс хлопець, який був у коричневих чоботах, а потім його бив ОСОБА_11 , також хлопці били його вдвох. Мобільний телефон ОСОБА_8 постійно тримав у руках біля поясу посередині. Загалом хлопці нанесли йому близько 20 ударів, точно він не рахував. Після того як його перестали бити, то одразу, ривком вирвали у нього з рук мобільний телефон, та пішли (т. 1 а. с. 2, 228 231) .

Свої показання ОСОБА_8 підтвердив також під час слідчого експерименту 29.04.2016 року на місці події, привівши учасників слідчої дії від магазину АТБ-Маркет , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, до місця вчинення злочину, розташованого біля буд. 43 по вул. Троїцькій в м. Суми, яке знаходиться у 8 хвилинах ходьби між собою. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 пояснив та показав два місця, де у нього питали про те, яка година, із-за чого він діставав свій мобільний телефон, що відбувалось вперше в магазині АТБ , а потім за декілька секунд до вчинення злочину, а також надав аналогічні показання на місці вчинення злочину з приводу заподіяних йому тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , який був взутий у кросівки під час вчинення ним злочину, який вдарив потерпілого ОСОБА_8 два рази рукою в голову, одночасно із тим, як хлопець, взутий у коричневі чоботи підставив йому підніжку, від чого потерпілий впав. Одразу після чого ОСОБА_11 із іншою особою нанесли не менше 20 ударів підошвами свого взуття в обличчя, зокрема, в область щелепи потерпілого зліва, та вирвали з рук мобільний телефон (т. 1 а. с. 2, т. 2 а. с. 1, 2) .

Показання потерпілого підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 428 від 18.04.2016 року, згідно висновкам якого: 1. ОСОБА_8 був оглянутий лікарем окулістом Сумської обласної клінічної лікарні 11.02.2016 року о 13 годині 50 хвилин, встановлений діагноз: ментальний перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням. ОСОБА_8 , 1996 року народження, знаходився на стаціонарному лікування в щелепному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні в період часу з 11.02.2016 року до 18.02.2016 року з діагнозом: ментальний перелом нижньої щелепи зі зміщенням. 2. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитися при нанесенні удару кулаком в область лівого ока та удару ногою в область нижньої щелепи зліва, як було продемонстровано потерпілим при проведенні слідчого експерименту з ним (т. 1 а. с. 4, т. 2 а. с. 12) .

Окрім цього, вина ОСОБА_11 підтверджується зібраними по справі наступними доказами.

Зокрема, медичною картою комунального закладу Сумської обласної ради Сумська обласна клінічна лікарня хворого ОСОБА_8 та висновком судово-медичної експертизи № 427 від 15.04.2016 року, згідно висновкам якого: 1. ОСОБА_8 був оглянутий лікарем окулістом Сумської обласної клінічної лікарні 11.02.2016 року о 13 годині 50 хвилин, встановлений діагноз: ментальний перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням. ОСОБА_8 , 1996 року народження, знаходився на стаціонарному лікування в щелепному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні в період часу з 11.02.2016 року до 18.02.2016 року з діагнозом: ментальний перелом нижньої щелепи зі зміщенням. 2. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли утворитися при нанесенні ударів руками, ногами та т. п. предметами. Характер та локалізація описаних предметів виключає можливість їх утворення при падінні з вертикального положення (навіть при неодноразовому падінні) . Кількість травматичних впливів не менше двох (в область лівого ока та в область нижньої щелепи зліва) . 3. Вказані тілесні ушкодження не являлися небезпечними для життя, для зрощення перелому нижньої щелепи необхідний строк понад 21 день та за цими ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тілесні ушкодження в області лівого ока кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. 4. Описані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові, що підтверджується медичною документацією (т. 1 а. с. 2, 4, т. 2 а. с. 3, 4, 8 11) .

В ході судового розгляду був досліджений протокол огляду мобільного телефону Nokia Lumia , чорного кольору, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який 05.03.2016 року добровільно видав свідок ОСОБА_21 (т. 1 а. с. 2/зв, 3/зв, т. 2 а. с. 52 54) .

До того ж, вина ОСОБА_11 підтверджується дослідженими в суді матеріалами відеозапису від 11.02.2016 року із магазину Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, та протоколом огляду відеозапису. На відеозаписі видно як в період часу з 05 години 00 хвилин до 05 години 48 хвилин у вказаному магазині відбувалося наступне. 11.02.2016 року з 05 години 00 хвилин потерпілий ОСОБА_8 знаходився в магазині. О 05 годині 35 хвилин до потерпілого підійшов охоронець, після чого ОСОБА_8 вийшов в тамбур між дверима входу та виходу із магазину. З 05 години 43 хвилини до 05 години 48 хвилин до магазину зайшли двоє хлопців (один із них був одягнений в чорну шапку, темно-синю болоньєву куртку, темні кросівки із світлою підошвою та світлим значком Найк з боку, та другий хлопець, який був одягнений в темно-чорну куртку, трохи світліші штани, світло-коричневі чоботи) , які мали при собі пляшки з водою та напоєм, купили сірники, та вийшли з магазину разом із потерпілим ОСОБА_8 , зникаючи з поля зору камер в сторону вул. Троїцька м. Суми (т. 2 а. с. 84, 85) .

Дослідженим в ході судового розгляду протоколом обшуку житла ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено в кімнаті ОСОБА_11 чорну в`язану шапку та темно-червоні кросівки із білою брудною вставкою по периметру підошви, шириною близько 2 см, та із значком Nike із зовнішньої сторони кросівок, які відповідають за зовнішніми ознаками шапці та кросівкам, зазначеним на відеозаписі із магазину АТБ-Маркет , на першій особі, яка пішла разом із потерпілим, та якого потерпілий описує як ОСОБА_11 (т. 1 а. с. 2/зв, 3/зв, т. 2 а. с. 148 150) .

Окрім того, вина ОСОБА_11 підтверджується протоколом пред`явлення ОСОБА_11 для впізнання свідку ОСОБА_13 від 23.03.2016, який 11.02.2016 року працював охоронцем в магазині АТБ-маркет , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, та який бачив як потерпілий ОСОБА_8 зайшов до магазину близько 05 години 00 хвилин та знаходився у ньому близько до 05 години 47 хвилин, до того часу, коли в магазин зайшли двоє інших невідомих хлопців та один із них купив сірники, після чого вони разом із потерпілим пішли в напрямку вул. Троїцької м. Суми. Свідок ОСОБА_13 під час впізнання попросив статистів зняти капюшони, після чого надягнути шапки, що вони і зробили, після чого ОСОБА_13 заявив про те, що впізнає четвертого зліва направо хлопця, який схожий на хлопця, що купував у цей час сірники в магазині АТБ-Макет , та яким виявився ОСОБА_11 (т. 2 а. с. 28 30) .

Свідок ОСОБА_13 підтвердив в суді надані показання, а також пояснив суду про те, що бачив як в тамбурі магазину потерпілий показував цим особам свій мобільний телефон, а також те, що всі троє осіб, включаючи потерпілого, були в тверезому стані, а у потерпілого не було тілесних ушкоджень.

Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_14 , яка пояснила суду про те, що 11.02.2016 року вона працювала в магазині АТБ-Маркет , розташованому за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, де близько 05 години 47 хвилин раніше невідомий їй хлопець, якого вона під час досудового розслідування впізнала як ОСОБА_11 , тобто як хлопця, який дуже схожий на одного із хлопців, які купували упаковку сірників.

Допитана як свідок понята ОСОБА_15 , яка була присутня під час проведення пред`явлення ОСОБА_11 для впізнання потерпілому, пояснила про те, що потерпілий ОСОБА_8 одразу впізнав ОСОБА_11 по обличчю, як тільки зайшов до кабінету, де проводилось впізнання, чітко вказавши на нього серед інших трьох схожих хлопців, як на особу, яка заподіяла йому разом із іншою особою тілесні ушкодження та вирвала його мобільний телефон.

Припущення сторони захисту, висунуте на підставі рапортів чергових Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області, про відсутність події злочину чи наявності двох окремих подій злочинів, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки потерпілий безпосередньо не телефонував до поліції із-за відсутності у нього мобільного телефону, а телефонували інші особи, зокрема, вперше бабуся ОСОБА_19 11.02.2016 року о 06 годині 10 хвилин, яка повідомила поліцію про те, що у ОСОБА_8 вирвали мобільний телефон, що повністю узгоджується за часом і місцем вчинення злочину, оскільки від магазину АТБ до місця злочину йти пішки 8 хвилин, що підтверджено слідчим експериментом. Із магазину АТБ потерпілий з обвинуваченим та невстановленою в ході досудового розслідування особою вийшли 11.02.2016 року о 05 годині 48 хвилин. Друге повідомлення надійшло з лікарні та стосувалось виключно заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, що відноситься до обов`язків лікарів. Також дане припущення спростовується дослідженими в суді доказами в їх сукупності (т. 1 а. с. 226, 227) .

Щодо позиції сторони захисту з приводу недопустимості, як доказу протоколу пред`явлення ОСОБА_11 для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , то суд встановив, що злочин був вчинений ОСОБА_11 у шапці, тому відтінок волосся та його довжина ніяк не вплинула на об`єктивність проведення даної слідчої дії та встановленню особи, яка вчинила злочин, а наявність тимчасових, намальованих самим обвинуваченим, татуювань на пальцях рук у виді ялинки не було ознакою, за якою потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_11 одразу, як зайшов до кабінету, оскільки впізнав він його саме по обличчю, оскільки бачив його не миттєво, а протягом пішої ходи від магазину АТБ до місця вчинення злочину (т. 2 а. с. 19 22) .

Протоколи слідчих експериментів, проведених з участю потерпілого ОСОБА_8 та відомості, зафіксовані в них суд бере до уваги, оскільки вони уточнюють обставини вчинення злочину, зокрема, місце вчинення злочину та механізм утворення тілесних ушкоджень, та переконують суд в достовірності наданих потерпілим ОСОБА_8 показань (т. 1 а. с. 2, 228 231а, т. 2 а. с. 1, 2) .

Суд не бере до уваги довідку лікаря поліклінічного відділення № 2 комунальної установи Сумська клінічна лікарня № 1 ОСОБА_23 , оскільки ані обвинувачений ОСОБА_11 , ані його захисник адвокат ОСОБА_10 не змогли назвати повний діагноз його захворювання. До того ж, повний діагноз захворювання обвинуваченого ОСОБА_11 , зазначений у вищевказаній довідці, не читабельний, його не змогли прочитати ані обвинувачений ОСОБА_11 , ані його захисник адвокат ОСОБА_10 , ані прокурор ОСОБА_7 , ані суд. Більш того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 зазначив про те, що він взагалі не хворий на будь-яке захворювання, в тому числі, на захворювання, вказане в неповністю читабельному діагнозі (т. 1 а. с. 99) .

При цьому суд керувався принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Керуючись законом, даючи остаточну оцінку доказам, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд категорично встановив їхню належність, допустимість, достовірність, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, для повного та правильного вирішення питань, зазначених в ст. 368 КПК України, при ухваленні вироку.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Оцінюючи докази в сукупності, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, у повному обсязі.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_11 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_11 , згідно ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо.

Як особа обвинувачений ОСОБА_11 характеризується наступним чином.

Має постійне місце реєстрації та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 2/зв, т. 2 а. с. 59) .

Раніше неодноразово був засуджений: - 12.09.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 45 (сорок п`ять) діб, вирок набрав законної сили 13.10.2016 року; - 17.01.2017 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців без конфіскації майна, вирок набрав законної сили 01.06.2017 року (т. 1 а. с. 2/зв, т. 2 а. с. 60, 61, 208 214, 229 232) .

Згідно довідці обласного комунального закладу Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер № б/н від 29.03.2016 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернення з приводу надання психіатричної допомоги в закладі відсутні (т. 1 а. с. 2/зв, 3, т. 2 а. с. 62) .

Згідно довідці диспансерного відділення комунального закладу Сумської обласної ради Обласний наркологічний диспансер № 326 від 23.03.2016 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному обліку не перебуває (т. 1 а. с. 3, т. 2 а. с. 63) .

Згідно довідці обласного комунального закладу охорони здоров`я Сумський обласний клінічний протитуберкульозний диспансер № 32 від 24.03.2016 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на диспансерному обліку не знаходиться (т. 1 а. с. 3, т. 2 а. с. 64) .

Згідно довідці ІНФОРМАЦІЯ_6 № 2/Т7 від 28.03.2016 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на військовому обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_6 з 17.02.2014 року (т. 2 а. с. 65) .

Негативно характеризується за місцем проживання (т. 1 а. с. 2/зв, т. 2 а. с. 66) .

Негативно характеризується за колишнім місцем навчання (т. 1 а. с. 3, т. 2 а. с. 67, 68) .

Відрахований достроково з державного навчального закладу Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту у зв`язку з випуском з 09.03.2016 року з числа учнів первинної професійної підготовки на базі базової загальної середньої освіти, група № 33 за професією: Електрогазозварювальник, слюсар з ремонту автомобілів , що закінчив інтегрований курс навчання відповідно до типових навчальних планів та програм і здобув кваліфікацію електрогазозварювальник другого розряду (т. 2 а. с. 69) .

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебуває на диспансерному обліку в медичній частині державної установи Сумський слідчий ізолятор з діагнозом: вторинна кардіоміопатія, нейроциркуляторна дистонія (НЦД) за змішаним типом, хронічний гастродуоденіт в стадії нестійкої ремісії. На теперішній час загальний стан здоров`я ОСОБА_11 відповідає перебігу захворювань, показань для термінової госпіталізації в заклади Міністерства охорони здоров`я України немає (т. 2 а. с. 156) .

Незадовільно характеризується за місце попереднього ув`язнення державної установи Сумський слідчий ізолятор (т. 2 а. с. 233) .

Проживав в цивільному шлюбі із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а. с. 56, 57, 59, 172) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (т. 1 а. с. 1, 39 41, т. 2 а. с. 66, 67, 176, 177, 240 243) ; - молодий вік винного у вчиненні злочину (т. 1 а. с. 39) .

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки людини. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, пояснюється тим, що особа знаходиться під виливом відповідних негативних зовнішніх чинників (тяжких особистих, сімейних чи інших обставин) , які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно небезпечного діяння. Крім того, наявність цієї обставини свідчить, як правило, про випадковість злочину, про відсутність у винного антисоціальних установок. КК України не розкриває змісту цієї обставини, яка пом`якшує покарання. Визнання тих чи інших чинників тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами здійснюється судом. Встановити вичерпний перелік їх у законі неможливо. Юридична теорія та судова практика тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами визнає: тяжку хворобу винного, його рідних, близьких або інших осіб; складні взаємовідносини в сім`ї; пережиту душевну травму; стихійне лихо, гострий конфлікт в сім`ї, на роботі; відсутність заробітку; неможливість утримувати сім`ю; негативні життєві умови; складне матеріальне становище; безробіття; несприятливі житлові умови; ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тощо. Збіг цих обставин здійснює вплив на формування мотивів вчинення злочину, послаблює волю особи та обумовлює вибір злочинної поведінки. Особа вчиняє злочин з метою усунення або послаблення впливу тяжких обставин, їх негативних наслідків, або в результаті того, що вплив цих обставин на психіку особи послабив її вольовий контроль, знизив її увагу, обережність, здатність керувати своїми діями. Навіть одна, але тяжка обставина може вплинути на психіку особи, послабити волю, знизити її опірність ситуації, що згідно з морально-етичними нормами суспільства викликає поблажливе ставлення до особи, яка вчинила злочин. Таким чином, враховуючи те, що певні тяжкі обставини (обставина) виступають домінантою у мотивації злочинної поведінки особи, і вона вчиняє злочин для того, щоб уникнути подальшого негативного впливу цих обставин (обставини) , або внаслідок того, що вплив цих обставин (обставини) на психіку особи знизив її здатність керувати своїми діями, вчинення злочину під впливом тяжкої особистої, сімейної чи іншої обставини (обставин) є підставою для поблажливого ставлення до особи, яка вчинила злочин, з боку суду та визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, що також підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми 08.09.2015 року по справі № 592/8680/15-п, провадження № 3/592/1830/15, яка набрала законної сили 22.09.2015 року (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/49943264) (т. 1 а. с. 1, 39 41, т. 2 а. с. 66, 67, 176, 177, 240 243) .

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, молодий вік винного у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що молодий вік винного межує з віком неповнолітнього, що може свідчити про відсутність у винного стійких злочинних навиків, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи (т. 1 а. с. 39) .

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані (т. 1 а. с. 89, 91, 114, 162б, 202, 203, 215, 226) .

Можливість врахування обставини, яка обтяжує покарання винної особи, вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані, щодо потерпілого ОСОБА_8 , обґрунтовується тим, що безпорадний стан це обумовлений об`єктивними і суб`єктивними факторами стан особи, в якому вона не може чинити опір злочинцеві або уникнути злочинного посягання. В основу розуміння даного поняття може бути покладено вироблене судовою практикою поняття безпорадного стану потерпілого це фізичний чи психологічний стан потерпілого (фізичні вади, розлад душевної діяльності, хворобливий або непритомний його стан тощо) , за якого він не міг вчинити опір насильнику (т. 1 а. с. 89, 91, 114, 162б, 202, 203, 215, 226) .

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки після постановлення вироку Зарічним районним судом м. Суми від 17.01.2017 року по справі № 592/7937/15-к, провадження № 1-кп/591/35/17 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, було встановлено що обвинувачений ОСОБА_11 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а саме: у вчиненні 11.02.2016 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, щодо потерпілого ОСОБА_8 , відтак, призначивши покарання за даний злочин, суд дійшов висновку про необхідність визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_11 за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який наполягав на призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 суворого покарання з реальним його відбуванням.

Таким чином, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, враховуючи думку прокурора ОСОБА_7 , думку потерпілого ОСОБА_8 , думку захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , думку обвинуваченого ОСОБА_11 , суд дійшов висновку про можливість і доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі на певний строк із конфіскацією майна. Строк позбавлення волі суд визначив, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив злочин не вперше, а обвинувальний вирок щодо нього ухвалюється втретє.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_11 слід обчислювати з дня його затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 06.05.2016 року з 18 години 00 хвилин (т. 2 а. с. 57) .

Цивільний позов у справі потерпілим ОСОБА_8 під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_11 пред`явлений не був (т. 1 а. с. 1/зв) .

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (т. 1 а. с. 3/зв, т. 2 а. с. 23, 24, 51 56, 86 88, 151, 152) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 1874 від 28.04.2016 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 263 (двісті шістдесят три) гривні 88 копійок, слід відшкодувати за рахунок обвинуваченого ОСОБА_11 на користь держави (т. 1 а. с. 4, т. 2 а. с. 13) .

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний 06.05.2016 року слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми, під час досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_11 , слід залишити колишнім тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців (т. 1 а. с. 4, 29, т. 2 а. с. 58) .

В строк відбування ОСОБА_11 покарання, остаточно визначеного судом за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати час його знаходження під вартою в період часу з 06.05.2016 року до набрання вироком законної сили (т. 1 а. с. 29, т. 2 а. с. 58) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50 52, 59, 63, 187 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_11 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з дня його затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 06.05.2016 року з 18 години 00 хвилин.

Речові докази, а саме:

- фіскальний чек магазину Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, від 11.02.2016 року 05:47:00 на продаж сірників 10 шт. м/уп. , зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

- мобільний телефон Nokia Lumia , imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який 17.03.2016 року був переданий на відповідальне зберігання під охоронну розписку потерпілому ОСОБА_8 , вважати йому повернутим;

- DVD-R диск із написом магазин Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет 11.02.2016 , на якому містяться 7 відеозаписів із магазину Продукти-806 ТОВ АТБ-Маркет , розташованого за адресою: м. Суми, вул. Леваневського, 22, зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

- чорну в`язану шапку та темно-червоні кросівки із білою брудною вставкою по периметру підошви, шириною близько 2 см, та із значком Nike із зовнішньої сторони кросівок, вилучені в ході проведення обшуку житла ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які зберігаються у камері схову речових доказів Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області, повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_11 , оскільки це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 1874 від 28.04.2016 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 263 (двісті шістдесят три) гривні 88 копійок, відшкодувати за рахунок ОСОБА_11 на користь держави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний 06.05.2016 року слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми, під час досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_11 , залишити колишнім тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців.

В строк відбування ОСОБА_11 покарання, остаточно визначеного судом за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати час його знаходження під вартою в період часу з 06.05.2016 року до набрання вироком законної сили, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області.

Апеляційна скарга подається на вирок, ухвалений судом першої інстанції, через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (вирок) .

Апеляційна скарга може бути подана на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1