Справа № 639/279/17
Номер провадження 1-кп/639/191/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд,
встановив:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №2 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, вважаючи, що по справі дотримані всі вимоги, передбачені КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.
В обґрунтування скарг адвокат посилається на те, що слідчою ОСОБА_9 під час досудового слідства по кримінальному провадженню був порушений порядок одержання доказів, їх визнання та залучення до матеріалів кримінального провадження, оскільки медична документація щодо потерпілої ОСОБА_5 , яка містить охоронювану законом лікарську таємницю, отримана органом досудового слідства згідно із запитом слідчої ОСОБА_9 , в порушення вимог ст.159 КПК України, якою встановлений порядок тимчасового доступу до речей і документів під час досудового слідства. Крім того, слідчий ОСОБА_9 , 26.09.2016 року винесла постанову про визнання та залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів із порушенням вимог ст.100 КПК України, а саме не зазначила мотивів і обґрунтування прийняття такого рішення, вказані речові докази не оглянула.
Крім того, слідчий ОСОБА_9 здійснила ряд слідчих дій по кримінальному провадженню перебуваючи у щорічній тарифній відпустці, а саме, 29.11.2016 року звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, які становлять банківську таємницю, яке ухвалою слідчого судді від 02.12.2016 року було задоволено, а також 22.11.2016 року склала повідомлення про підозру та повідомила 22.11.2016 року ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, перебуваючи у офіційній відпустці з 16.11.2016 року по 15.12.2016 року, будучи звільненою у цей час від виконання покладених на неї службових обов`язків, що підтверджується листом начальника управління кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області від 01.03.2017 року.
За таких обставин сторона захисту вважає, що слідчою ОСОБА_9 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилося упереджено, із особистою зацікавленістю, із порушеннями норм КПК України, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та просить суд визнати: процесуальні дії старшого слідчого СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 щодо порядку збирання доказів по кримінальному провадженню, витребування медичної документації на ім`я потерпілої ОСОБА_5 ; визнання вилучених документів речовими доказами та їх залучення до матеріалів кримінального провадження; винесення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів; повідомлення про підозру ОСОБА_7 , незаконними та такими, що здійснені з порушеннями норм Конституції України та кримінально - процесуального законодавства.
Також захисником заявлено клопотання про скасування арешту з майна, а саме автомобіля «Шевроле Епіка», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.01.2017 року у забезпечення цивільного позову потерпілої, оскільки це порушує права власника зазначеного майна, так як обвинувачений ОСОБА_7 не є власником вказаного вище автомобіля, а також вартість автомобілю є набагато більшою ніж розмір заявлених потерпілою позовних вимог.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав скарги та клопотання захисника.
Прокурор, потерпіла та її представник заперечували проти задоволення скарг і клопотання сторони захисту посилаючись на те, що такі задоволенню на підлягають оскільки судом будь які докази по кримінальному провадженню не досліджувалися.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, матеріали додані до скарг, суд приходить до наступного висновку.
Обвинувальний акт в суд надійшов відповідно до вимог ст. 314 КПК України.
Учасники судового провадження вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.
Підстави для закриття кримінального провадження чи його зупинення відсутні.
Кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Харкова.
Однак, в судовому засіданні під час розгляду скарг сторони захисту на дії слідчого встановлені обставини, які є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Частиною 1 статті 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно із правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт обов`язково має містити: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Вищевказані вимоги процесуального закону прокурором виконані при затвердженні обвинувального акту по кримінальному провадженню.
Однак, як встановлено в судовому засіданні старший слідчий СВ Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 в період часу з 16 листопада по 15 грудня 2016 року перебувала у черговій відпустці за 2016 рік, що підтверджено листом начальника кадрового забезпечення ГУ НП в Харківській області від 01.03.2017 року за №12/П-11аз на запит адвоката ОСОБА_8 .
Слідчим ОСОБА_9 , 30.11.2016 року під час знаходження у відпустці, складено та направлено до Жовтневого районного суду м. Харкова клопотання по кримінальному провадженню про надання тимчасового доступу до речей і документів, яке розглянуто слідчим суддею 02.12.2016 року. Крім того, слідчою ОСОБА_9 , 22.11.2016 року по кримінальному провадженню складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке оголошено ОСОБА_11 слідчим ОСОБА_9 того ж дня.
Відповідно до Наказу МВС України №686 від 09.08.2012 року «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України», а саме, п.п. 5.1, 5.3.1, слідчий має статус службової особи, яка має відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними повноваженнями в кримінальному провадженні; слідчий при виконанні своїх службових обов`язків зобов`язаний дотримуватися вимог Конституції України, КПК та законів України під час досудового розслідування.
Вказані вище недоліки та порушення вимог законодавства по кримінальному провадженню з боку слідчого фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду обвинувального акту та є перешкодою для призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який у свою чергу по даному кримінальному провадженню складений слідчим, на підставі повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 28.11.2016 року, складеному слідчим, який не мав на це повноважень.
Зазначені вище обставини позбавляють суд можливості прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим та у разі призначення обвинувального акту до судового розгляду заздалегідь перекладають по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним, складеним уповноваженою на це особою. Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає складання обвинувального акту по кримінальному провадженню на підставі повідомлення про підозру, складеного слідчим, який не мав на це повноважень.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та проведення перевірки відомостей викладених у скаргах сторони захисту щодо дій слідчого по кримінальному провадженню.
Щодо клопотання адвоката ОСОБА_12 про скасування арешту з майна, суд приходить до наступних висновків.
Арешт на автомобіль «Шевроле Епіка», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.01.2017 року.
Приймаючи рішення про арешт майна, слідчий суддя виходив із того, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, або інтересам потерпілої сторони.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Арешт може бути накладено у тому числі на рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного або осіб, які за законом несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного, і перебувають у нього або в інших фізичних, юридичних осіб з метою забезпечення конфіскації майна або цивільного позову.
Таким чином, оскільки на автомобіль «Шевроле Епіка», д.н.з. НОМЕР_1 , який не належить обвинуваченому, накладений арешт у забезпечення цивільного позову потерпілої, по кримінальному провадженню судом не ухвалене остаточне рішення по справі, враховуючи, що основним завданням накладення арешту на майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314- 316 КПК України, суд,
ухвалив:
У задоволенні інших вимог скарги сторони захисту відмовити.
У задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту з майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1