Справа № 748/210/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/37/2017
Категорія - ст. 309 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2016 року, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мньов Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньо-технічною освітою, раніше судимого:

- вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.03.2009 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- вироком Славутицького міського суду Київської області від 25.06.2009 року за ч. 2 ст. 185, 71,72 КК України до 4 років 8 місяців позбавлення волі;

- вироком Славутицького міського суду Київської області від 10.09.2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20.01.2014 року після закінчення строку відбування покарання;

- вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18.01.2016 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.122, 70 КК України до 1 року позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2016 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2016 року, більш суворим, що призначене за даним вироком, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 1473 грн. 12 коп. процесуальних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. 00 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого звернувся з апеляційною скаргою, в якій, просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_9 зі ст. 121 ч. 2 на ст. 124 КК України та обрати йому міру покарання відповідно санкції ст. 124 КК України у вигляді арешту на строк до шести місяців. Визнати такими обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Вирішити питання про необхідність задоволення цивільного позову ОСОБА_7 за наявності у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст. 124 КК України.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та підлягаючим зміні внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те, що суд проігнорував пояснення ОСОБА_9 стосовно обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , про перевищення обвинуваченим меж необхідної оборони, давши цим обставинам неправильну оцінку та правову кваліфікацію. Звертає увагу на істотні порушення як слідчим органом так і судом вимог кримінального процесуального закону, яке полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення перевірки правдивості показань ОСОБА_9 з використанням поліграфа. Зазначає, що суд допустивши помилку у правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_9 та не врахувавши обставини, що пом`якшують його відповідальність, суд невірно вирішив і питання цивільного позову, заявленою потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_7 не погодившись з апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 подала заперечення в яких просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок без зміни. Вважає, що вирок суду ухвалений з додержанням КПК України та суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 не погодившись з вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, перекваліфікувавши його дії зі ст. 121 ч. 2 на ст. 124 КК України та обрати йому міру покарання відповідно санкції ст. 124 КК України у вигляді арешту на строк до шести місяців. Вирок суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_14 шкоди у сумі 200 000 грн. 00 коп. - скасувати.

Доводи обвинуваченого викладені в апеляційній скарзі аналогічні доводам апеляційної скарги захисника.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченого прокурор подав заперечення в яких просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вважає, що при ухваленні вироку та призначенні покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції у повному обсязі враховано обставини, які впливають на ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, всебічно досліджено матеріали кримінального провадження, зібраним та дослідженим доказам надано належну правову оцінку, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 є необґрунтованими та не об`єктивними.

Як встановив суд першої інстанції, 03 листопада 2015 року близько 00 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_13 не менше восьми ударів руками і ногами в область голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо¬черепної травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, переломами кісток лицевого черепа, субдуральним та субарахноїдальними крововиливами, крововиливами в м`які тканини голови, синцями, саднами та забитою раною обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 925 від 07.12.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких ОСОБА_13 помер на місці події.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги та просили задовольнити їх з вказаних в них підстав, потерпілу ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала вирок суду законним та обґрунтованим прокурора, який також заперечив проти задоволення апеляційних скарг та вважав вирок суду обґрунтованим, законним, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням по ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково та показав, що 02.11.2015 року він йшов додому до своєї співмешканки ОСОБА_15 . Приблизно між 20.00-21.00 годинами, біля магазину він зустрів потерпілого, якого знав наглядно на кличку «Бухгатлер», на прохання останнього він провів його додому, де розпивали спиртні напої. Випивши декілька чарок, потерпілий пішов до іншої кімнати, а коли вийшов на ньому була лише футболка, при цьому потерпілий став до нього словесно приставати. На що він вдарив потерпілого правою рукою в щелепу. Від чого потерпілий похилився на стіл. Після цього він одразу вийшов з будинку і пішов додому до співмешканки. Посварившись із співмешканкою, пішов до себе додому, де виявив відсутність ключів від будинку, після чого пішов шукати ключі. Зайшовши в будинок потерпілого він підійшов до стола, де раніше сидів з потерпілим, біля якого і знайшов свої ключі та хотів йти додому. В цей час на виході побачив потерпілого, в руках якого були коса і рогачі. Потерпілий почав наближатися і замахуватися на нього косою. Рогачі в цей час знаходилися на підлозі. Забравши у потерпілого косу, він кинув її на підлогу. Потім потерпілий взяв пляшку вина, яка знаходилася неподалік від нього, та почав нею замахуватися. Так як потерпілий закрив собою вихід з будинку, він вибіг до іншої кімнати. Коли біг відчув легенький удар в спину. Повернувшись він наніс потерпілому правою рукою 2-3 удари в ліву частину голови і можливо 1 удар лівою рукою в праву частину голови. Після цих ударів потерпілий відступив назад, а потім продовжив йти на нього. Далі він наніс прямою ногою удар потерпілому в область грудей та 1 удар ногою зверху вниз в область голови, шиї чи затилку, точно вже не памґятає. Після цього потерпілий впав на підлогу та втратив свідомість. Намагаючись потерпілого привести до тями, він вилив йому на обличчя воду, після чого потерпілий відкрив очі. Побачивши, що потерпілий прийшов до свідомості, він пішов додому до співмешканки так як у нього була розсічена голова, оскільки потерпілий вдарив його пляшкою по голові, від чого пляшка розбилася і розбитою горловиною від пляшки вдарив його в лоб. Коли виходив з будинку помилково забрав пакет потерпілого, який стояв біля столу, оскільки думав, що забирає свій пакет, з яким він прийшов до потерпілого, коли проводив. Про те, що взяв не свій пакет, виявив коли підходив до будинку співмешканки. Після цього пакет потерпілого викинув, а його пакет, в якому знаходився його реглан, так і залишився в будинку потерпілого. Співмешканка вдома надала йому першу медичну допомогу, викликала таксі, і вони поїхали у лікарню у м. Славутич, де йому надали медичну допомогу. Після лікарні він пішов додому до батьків, які проживають у м. Славутич. Позбавляти ОСОБА_13 життя у нього на меті не було. Вину визнає частково, оскільки вважає, що він таким чином захищався від потерпілого. Заявлений по справі позов не визнає. Потім зазначив, що на даний час, в зв`язку з травмою голови, яку завдав йому ОСОБА_13 , він не все пам`ятає, а тому стверджує, що всі події відбувалися так як він розповідав під час слідчого експерименту.

Як вбачається з дослідженого в суді першої інстанції протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2016 року, ОСОБА_9 , у присутності захисника повідомив та на місці показав про обставини заподіяння ним тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , зокрема розповів, що він з 02.11. на 03.11.2015 р направляючись із центру села Мньов до своєї співмешканки ОСОБА_15 зустрів потерпілого, який попросив його провести додому. Після того як вони розпили деяку кількість спиртних напоїв, у потерпілого була спроба його домагатися, тому він його вдарив один раз та направився до своєї співмешканки, з якою посварився і пішов до свого дому, де зґясував, що втратив свої ключі. Через деякий час він знову прийшов до господарства потерпілого Він зайшов у будинок, але там нікого не було. В будинку він знайшов ключі і направився до виходу, де в дверях зустрів господаря з косою, з якою останній накинувся на нього. Після того як він забрав косу, потерпілий накинувся на нього з пляшкою, яку в ході бійки розбив об його голову та горловиною якої розрізав йому голову. Після цього він наніс потерпілому два удари кулаком в обличчя, від чого потерпілий посунувся назад, але продовжував наступати. Тоді він наніс потерпілому удар прямою ногою в тулуб, від чого потерпілий посунувся назад, але знову продовжував йти на нього та замахувався розбитою горловиною пляшки. Тоді він наніс потерпілому удар ногою зверху вниз в голову, від чого потерпілий впав на підлогу. Потім він взяв 2-х літрову пляшку з водою, полив на потерпілого, від чого той відкрив очі та щось незрозуміле почав бурмотати та намагався піднятися. Після цього він забрав пакет з документами потерпілого, оскільки думав, що то його пакет в якому знаходився його реглан та покинув приміщення. Під час проведення слідчого експерименту, здійснювалась фіксація на відеокамеру. Потім додав, що допускає, що від його дій могли бути спричинені потерпілому тілесні ушкодження, які зазначені у висновку судово-медичної експертизи № 925 від 07.12.2015 року, і свою вину у нанесені тяжких тілесних ушкоджень визнає, але зазначив, що він діяв в стані необхідної оборони так як відчував загрозу своєму життю. Обвинувачений попросив вибачення у потерпілих та щиро розкаявся.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними та перевіреними у суді доказами.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_13 був її громадянським чоловіком, разом вони прожили 15 років, є спільна дитина. З 2013 року по 2015 рік її чоловік проживав у с. Мньов і доглядав за своєю матір`ю, яка померла за декілька днів до його смерті, а вона проживала у м. Славутич, але кожний вихідний приїжджала до чоловіка. 03.11.2015 року приблизно о 09-00 годині ранку до неї зателефонував ОСОБА_16 та повідомив про смерть чоловіка. Приїхавши в с. Мньов, після проведення слідчої дії, вона зайшла у будинок о 14.00 14.30 год., та помітила, що на столі знаходився серед битого посуду та продуктів тарілка з попілом від сигарет, при цьому її чоловік взагалі не курив. На підлозі акуратно лежали рогачі, а коса була засунута під двері, які ведуть у коридорчик. Зазвичай коса знаходиться у сараї. На тумбочці лежала куртка чоловіка, яку він носив. У спальні був розстелений диван. На дивані знаходилися розкиданий одяг. Біля дивану на підлозі лежала жіноча білизна. Стінка, антресоль, шафа були відкриті, а всі речі перевернуті. Також вона помітила, що з вхідних дверей був вирваний гачок. Цивільний позов, який заявлений нею в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_12 підтримує та просила задовольнити. Зазначила, що на місці злочину вона була наступного дня і ніякого пакету з регланом, про який розповідав обвинувачений, вона не бачила і не знаходила. Також такий пакет не був виявлений і працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 03.11.2015 року, приблизно о 9.00 год., вона разом з ОСОБА_18 проходили повз господарство ОСОБА_13 та помітили, що у будинку горіло світло, а двері були розкриті, і вони вирішили зайти в будинок. В будинку побачили розбитий посуд, скляну банку. На підлозі знаходилися в складеному стані коса та рогачі, а на килимі лежав ОСОБА_13 . Біля нього була розбита пляшка. Про виявлене вони одразу повідомили голову сільської ради та викликати міліцію. Щодо схильності ОСОБА_13 до нетрадиційної сексуальної орієнтації, їй нічого не відомо.

Аналогічні показання в судовому засіданні суду першої інстанції дала свідок ОСОБА_18 .

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_19 , який працює завідуючим фельдшерсько-акушерським пунктом с. Мньов, показав, що до нього зателефонувала голова сільської ради і повідомила про те, що ОСОБА_20 та ОСОБА_21 виявили тіло ОСОБА_13 без ознак життя. Коли він зайшов в будинок ОСОБА_13 , помітив, що там був безлад, біля котла лежала розбита чашка чи чарка, на столі стояла на половину розбита скляна банка з під огірків чи помідорів, на підлозі лежала коса та вили. У другій кімнаті лицем до дверей знаходився труп ОСОБА_13 . Неподалік від нього лежало горлечко від пляшки. Констатувавши смерть ОСОБА_13 , сказав викликати міліцію. Раніше в домогосподарстві ОСОБА_13 був, так як останній доглядав за матіґрю, до якої часто його викликав. Схильності у ОСОБА_13 до нетрадиційної сексуальної орієнтації не помічав.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 показала, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого. 02.11.2015 року близько 21-00 години до неї прийшов обвинувачений та розповів, що він проводив додому чоловіка на прізвисько « ОСОБА_22 » ОСОБА_13 , який був пґяний і попросив його провести додому. Оскільки обвинувачений прийшов до неї в стані алкогольного сп`яніння, то вони посварилися і він пішов до себе додому. Близько 24-00 години чи на початку першої години ночі, до неї знову прийшов обвинувачений з розбитою головою, на лобі у нього була глибока рана. Вона промила рану, викликала таксі, і поїхала разом з ним в лікарню у м. Славутич, де йому надали медичну допомогу. Після лікарні, він пішов до своїх батьків, які проживають у м. Славутич, а вона поїхала додому. Пакет, який обвинувачений помилково забрав у потерпілого, оскільки думав, що то його пакет, він залишив на вулиці біля її двору. Цей пакет вона віднесла в інше місце, щоб мали змогу його знайти, так як там були документи. Після лікарні обвинувачений їй розповів, що він побився з ОСОБА_13 , який вдарив його перший. Також говорив, що ОСОБА_13 пропонував йому інтимні стосунки. Про те, що ОСОБА_13 схильний до нетрадиційної сексуальної орієнтації знає все село, тому це її не здивувало. Про смерть ОСОБА_13 дізналася від працівників міліції. З обвинуваченим мешкали разом з літа 2014 року. Може охарактеризувати його як спокійного, уважного, доброзичливого.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №925 від 07.12.2015 року, на тілі трупу ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-черепної травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, переломами кісток лицевого черепа, субдуральним та субарахноїдальними крововиливами, крововиливами в мґякі тканини голови, синцями, саднами та забитою раною обличчя; Закритою травмою грудної клітки з саднами грудної клітки та переломами ребра зліва, садно лівого плеча та правого стегна, що утворились від дії тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати строку в ніч з 02.11 на 03.11.2015 року.

Внутрішньо-черепна травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, переломами кісток лицевого черепа, субдуральним та субарахноїдальними крововиливами, крововиливами в мґякі тканини голови, синцями, саднами та забитою раною обличчя оцінюються експертом в комплексі, оскільки кожен із наступних ударів може обтяжувати перебіг черепно-мозкової травми та знаходяться в прямому причинно-наслідковому звґязку з настанням смерті і за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Закрита травма грудної клітки з переломами ребер має ознаки середнього ступеню тяжкості. Закрита травма черевної порожнини з крововиливами в діафрагму, нирку мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровґя. Садна тулубу, лівого плеча та правого стегна мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Виявленні тілесні ушкодження могли виникнути від дії руками та ногами (обутих у чоботи).

Згідно морфологічних властивостей тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_13 , він міг піддаватися не менше ніж 13 травматичних дій, а саме - 8 травматичних дій в ділянку голови, 3 в ділянку тулубу, 1- в ділянку лівого плеча та 1 в ділянку лівого стегна.

На думку експерта, вищеперераховані тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту.

Характер та локалізація ушкоджень на різних поверхнях тіла та різних його ділянках, не дають змоги однозначно висловитись щодо послідовності їх утворення.

Взаєморозташування потерпілого та нападника і положення ОСОБА_13 по відношенню до нападника, у момент заподіяння ушкоджень могло змінюватись, оскільки локалізація ушкоджень знаходиться на різних поверхнях тіла та різних ділянках.

Після отримання всього комплексу тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 , міг здійснювати цілеспрямовані рухи, в тому числі рухатись на протязі доволі короткого проміжку часу, що вимірювався від хвилин до десятків хвилин, до втрати свідомості.

Смерть ОСОБА_13 після отримання ним всього комплексу тілесних ушкоджень, настала через відносно короткий проміжок часу, що може вимірюватись від кількох хвилин до десятків хвилин. Навіть за умов надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_13 , експерт вважав, що прогноз щодо життя його був би сумнівним.

Експерт вважав, що причиною смерті ОСОБА_13 є набряк головного мозку, що є ускладенням внутрішньо-черепної травми з переломом кісток основи та склепіння черепа, перелому кісток лицевого черепа, субдуральним та субарахноїдальними крововиливами, крововиливами в мґякі тканини голови, синцями, саднами та забитою раною обличчя. Даний висновок, щодо причини смерті підтверджується наявністю наступних патологічних проявів: крововиливів у мґякі тканини голови правої лобної, правої тімґяної ділянки, лівої скроневої ділянки, синців обличчя та забитої рани обличчя, переломів основи та склепіння черепа, багато уламкового перелому кісток носа та перелому нижньої щелепи, субдуральної гематоми над випуклими поверхнями правих лобної, тімґяної, над випуклими та базальними поверхнями правої скроневої долей, субарахноїдальних крововиливів правої та лівої лобної, правої тім`яної та лівої скроневої долей; крововиливи в речовину стовбура; набряку м`якої мозкової оболонки; набряку мозку: на основі мозку наявні виражені полоси втиснення від країв великого потиличного отвору та верхівок пірамід скроневих кісток, а також великих крил клиновидної кістки.

Виходячи з результатів дослідження трупних явищ, експерт вважає, що смерть ОСОБА_13 настала приблизно за 14-18 годин до початку судово-медичної експертизи трупа в приміщенні моргу, тобто від 22:00 години 02.11.2015 року до 02:00 години 03.11.2015 року.

У крові ОСОБА_13 виявлений етанол у концентрації: в крові - 0,7 г/л, в гематомі-1,0 г/л, що по відношенню до живої людини може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння.

Крім показань потерпілої, свідків та вищезазначених доказів винність ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні, також підтверджується іншими доказами, а саме:

Згідно протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього від 04.11.2015 року, оглядалось господарство по АДРЕСА_4 , вилучені три змиви речовини бурого кольору, які були виявлені в кімнаті №2 біля дверей, що ведуть до кімнати №3 та в кімнаті №3 біля крісла, що розміщується справа від входу.

З висновку судово-медичної експертизи №235 від 25.11.2015 року, слідує, що змиви з підлоги, з підлоги біля крісла, з підлоги біля плінтусу, вилучених під час огляду господарства АДРЕСА_5 , знайдена кров людини і походження її від потерпілого ОСОБА_13 не виключається. Даних за присутність крові підозрюваного ОСОБА_9 не отримано.

З протоколу огляду місця події та ілюстрованою фототаблицею до нього від 04.11.2015 року, вбачається, що за місцем реєстрації ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено чоловіче взуття чорного кольору 44 розміру, чоловічий одяг: светр світлого кольору розміру «М» , коричневий реглан із білим воротом розміром «L» марки «Coton traders», куртка чорно-сірого кольору з капюшоном розміру «М», військовий квиток на ім.»я ОСОБА_13 .

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №283 від 05.01.2016 року, на куртці, светрі та джемпері, вилучених у підозрюваного ОСОБА_9 , плям схожих на кров не знайдено.

Згідно протоколу огляду від 03.11.2015 року з фототаблицею до нього слідчим в приміщенні моргу був вилучений одяг зі слідами РБК та взуття ОСОБА_13 .

Відповідно до протоколу огляду речей від 19.12.2015 року з фототаблицею до нього, проводився огляд жіночої білизни трусів, що підтверджує покази потерпілої про наявність в будинку її громадського чоловіка чужої жіночої білизни;

З протоколу освідування обвинуваченого ОСОБА_9 від 04.11.2015 року з ілюстрованою фото таблицею до нього, слідує, що зафіксовано на голові ОСОБА_9 в тім`яно-лобній частині з лівої сторони перемотану білим бинтом рану та на правій руці на щиколотці між середнім та безіменним пальцем дві рани близько по 0,5 мм. Інших тілесних ушкоджень не виявлено.

Як вбачається з висновку експерта № 1062 від 13.11.2015 року, у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лоба, саден тильної поверхні правої кисті, котрі виникли від дії тупих предметів або при ударі об таки. Забита рана лоба відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна тильної поверхні правої кисті, як усі в сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватися впливу, які мінімуму трьох травмуючих дій. По давності утворення можуть відповідати даті 03.11.2015 р. Тілесні ушкодження, виявленні у ОСОБА_9 знаходяться в зонах досяжних для власної руки. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 , утворення їх комплексу при падінні з висоти власного зросту на площину, експерт вважає неможливим. Експерт не виключає можливості, що тілесні ушкодження могли утворитися за обставин на які вказував ОСОБА_9 , а саме, забита рана лоба від одного удару пляшкою з під вина зверху вниз по голові в районі лівої сторони тім`яної частини та лоба, а на руці від двох ударів кулаком правої руки в голову в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 .

З відеозапису проведення слідчого експерименту, слідує, що ОСОБА_9 повідомив учасникам експерименту про обставини вчинення злочину.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 13 від 11.01.2016 року, у ОСОБА_9 не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, тому протиалкогольне лікування йому не показане.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 12 від 11.01.2016 року, ОСОБА_9 психічним захворюванням на теперішній час не страждає та не страждав в період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому примусові заходи медичного характеру йому не показані. На теперішній час у ОСОБА_9 не виявлено таких психічних та поведінкових розладів, які б перешкоджали його участі у проведенні досудового слідства та судовому розгляді по даному кримінальному провадженню. Він здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки у належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки у достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, повністю доведена показаннями потерпілої, свідків та дослідженими письмовими доказами, а також підкріплюються речовими доказами.

Висновки суду є переконливими, ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах і сумніву у колегії суддів не викликають.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які підтвердили винуватість обвинувачених. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_13 ним заподіяно у стані необхідної оборони, оскільки в момент їх заподіяння він відчував реальну загрозу своєму життю та здоров`ю не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною є дії, вчиненні із метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж.

Разом з тим, ОСОБА_9 зазначено, що після того, як його по голові вдарив ОСОБА_13 , ОСОБА_9 у відповідь наніс йому декілька ударів правою рукою в область голови та удар ногою в груди. Така кількість ударів Ляшка, нанесена у відповідь на один удар потерпілого ОСОБА_13 не відповідає поняттю «необхідної оборони», оскільки після першого ж свого удару ОСОБА_9 міг припинити посягання на своє життя та здоров`я.

Крім того, з показань ОСОБА_9 слідує, що після того, як йому ОСОБА_13 наніс удар пляшкою по голові, у ОСОБА_9 на деякий час запаморочилося в голові, а в цей час потерпілий ОСОБА_13 не вчиняв будь- яких дій, спрямованих на заподіяння шкоди ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_9 завдав декілька ударів в область голови та тулубу потерпілого ОСОБА_13 вже після фактичного припинення посягання ОСОБА_13 , що ще раз засвідчує про прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Крім того, ОСОБА_9 під час заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 усвідомлював, що завдає ударів в область життєво важливого органу потерпілого (голову), а тому показання ОСОБА_9 в цій частині є спробою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26.04.2002, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, без дозволу власника господарства у нічний час зайшов до будинку, а тому, фактично, посягання ОСОБА_13 не могло бути таким, яке б викликало у ОСОБА_9 невідкладну необхідність заподіяти шкоду потерпілому, для того, щоб відвернути таке посягання, оскільки дії самого ОСОБА_13 можливо розглядати як захист недоторканості свого житла та майна.

Разом з цим, з матеріалів кримінального провадження слідує, що фізичні дані потерпілого ОСОБА_13 значно поступалися фізичним даним ОСОБА_9 , зокрема, ОСОБА_13 мав суттєво нижчий зріст, а також те, що під час конфлікту ОСОБА_9 знаходився ближче до виходу з будинку, тим самим ОСОБА_9 мав реальну можливість уникнути посягання на своє життя та здоров`я без заподіяння численних ударів в область голови потерпілого ОСОБА_13 .

Доводи захисника про те, що суд не прийняв до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_15 про те, що потерпілий мав нетрадиційну сексуальну орієнтацію є безпідставними, оскільки ця інформація була спростована показами свідків. Крім того у потерпілого є син та цивільна дружина.

Колегія суддів вважає, що така версія обвинуваченого є метою уникнення від кримінальної відповідальності в межах ст. 121 ч. 2 КК України.

Використання поліграфа (детектора брехні) діючим КПК не передбачене і результати цього дослідження судом не можуть бути прийняті як належний і допустимий доказ, тому суд правильно відмовив в клопотання про його застосування.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, конкретні обставини справи, вік потерпілого, наслідки, що настали від злочину, ставлення обвинуваченого до цього, його особу, попередні судимості за злочини проти власності та проти життя та здоров`я людини, наявність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, відповідно до даних, що надані прокурором, захисником та повідомлені самим обвинуваченим, обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, обтяжує покарання - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наявність цивільного позову у кримінальному провадженні, що моральна шкода за позовом не відшкодована, те, що обвинувачений просив пробачення у потерпілої, думку потерпілої, яка вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі і вважає, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Урахувавши той факт, що ОСОБА_9 18 січня 2016 року згідно вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.122, ч.2 ст.185,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і вирок суду набрав законної сили, суд призначив по даному вироку покарання остаточно відповідно до вимог ч.4ст.70 КК України, оскільки після постановляння вироку у справі встановлено, що ОСОБА_9 винний ще і в іншому злочині, вчиненому ним у листопаді 2015 року

З огляду на обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для скасування вироку у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, як на те вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі, оскільки обставини, на які він посилається судом місцевим судом враховані, і доводи прокурора не є переконливими задля призначення більш суворого покарання.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо зменшення сум моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку повно та всебічно досліджено характер вчиненого кримінального правопорушення та повністю враховано наслідки, які настали для фізичного та духовного розвитку неповнолітнього сина потерпілого ОСОБА_12 .

Вирок суду є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КІ1К України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2016 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4