Справа № 128/3962/16-к
ВИРОК
Іменем України
16 березня 2017 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
05.08.2002 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
06.05.2003 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
11.05.2010 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
23.07.2015 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч.1 ст. 309 КК України до 2 місяців арешту;
13.10.2015 року Заставнівським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі
за ч.1 ст. 393 КК України, -
13.10.2015 року Заставнівським районним судом Чернівецької області ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. З 29.02.2016 року ОСОБА_4 відбуває покарання у Стрижавській ВК № 81, яка розташована за адресою: Вінницька область Вінницький район, смт. Стрижавка, вул. Алеї, 30, а з 01.08.2016 року на підставі постанови начальника вказаної установи ОСОБА_4 був переведений до дільниці соціальної реабілітації Стрижавської ВК № 81.
По прибуттю до Стрижавської ВК № 81 ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 391 393 КК України.
Однак, 17.10.2016 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився на пасовищі, яке розташоване поруч із кордоном дільниці соціальної реабілітації Стрижавської ВК № 81, де згідно рознарядки на вивід на роботу засуджених від 17.10.2016 року, здійснював випас великої рогатої худоби. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення втечі. Так, ОСОБА_4 , знаючи та розуміючи наслідки своїх дій, а також бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю належного контролю за ним з боку працівників Стрижавської ВК № 81, самовільно, без відповідного на те дозволу представників адміністрації установи, залишив пасовище та через плодово ягідний садок, який знаходиться на дільниці соціальної реабілітації, попрямував до лісу смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, через який вийшов на автодорогу сполученням Житомир Могилів Подільський.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , рухаючись по вказаній автодорозі у напрямку м. Вінниці, зупинив попутній транспорт, яким 18.10.2016 року дістався до с. Добринівці, Заставнівського району Чернівецької області, в якому зареєстроване його місце проживання. Вжитими першочерговими розшуковими заходами представників адміністрації установи місце знаходження засудженого ОСОБА_4 було встановлено та в результаті останнього повернуто до місця відбування покарання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що з кінця лютого 2016 року він відбував покарання в Стрижавській ВК № 81 і в зв`язку з травмою ноги був переведений зі столярного цеху на більш легкі умови праці. 17.10.2016 року, в ранішній час, коли він випасав худобу, перебуваючи на пасовищі, яке розташоване поряд з дільницею соціальної реабілітації Стрижавської ВК № 81, розуміючи, що за ним ніхто не спостерігає, вирішив втекти в рідне село в Чернівецьку область. Тому, залишивши пасовище та пройшовши через садок, добрався до автодороги, де на попутних автомобілях дістався на слідуючий день до с. Добринівці, Заставнівського району Чернівецької області, де проживав до засудження з сім`єю. Однак, не мав можливості поспілкуватися з дружиною, так як одразу, вранці, був затриманий оперативними працівниками адміністрації Стрижавської ВК № 81 та доставлений до місця відбування покарання. Про скоєне ним, на даний час, він жалкує, просить суд його суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 393 КК України, як втеча з місця позбавлення волі особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно віднесено до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше судимий, інкриміноване правопорушення вчинив в період відбування покарання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем відбування покарання.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив: визнання вини та активне сприяння розкриттю правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 через схильність до вчинення повторних кримінальних правопорушень представляє підвищену суспільну небезпеку, тому його виправлення і перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, внаслідок чого йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з застосуванням положень ст. 71 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 393 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 х (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13.10.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 х (чотирьох) років 4 - х (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання перебування його в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадженняз 28.11.2016 року по день набрання чинності даним вироком, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Суддя: