Провадження № 1-кп/484/112/17
Справа № 484/587/17

11.05.17 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1
секретар судового засідання: - ОСОБА_2
у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України
за участю учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
законного представника особи, щодо якої вирішується клопотання - ОСОБА_7
01.12.2016р. приблизно о 12:00год. ОСОБА_3 прийшов до магазину «АТБ», розташованого за адресою: вул.. Грушевського, 41 в м.Первомайську Миколаївської області для здійснення покупок. В цей час потерпілий ОСОБА_6 біля вказаного магазину залишив свій велосипед, на багажному відділенні кого знаходився пакунок з бензопилою марки «Бел-Маш». Після здійснення покупок ОСОБА_3 вийшов з магазину та шляхом вільного доступу таємно викрав зазначений велосипед вартістю 450грн. разом із бензопилою, вартістю 1400грн., чим спричинив потерпілому майнову шкоду в сумі 1850грн.
24.12.2016р. приблизно о 23:00год. ОСОБА_3 прийшов до ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спілкування ОСОБА_3 помітив на столі мобільний телефон марки «Nokia 222 Duas sim bleck» вартістю 450грн. з карткою мольного оператора «Київстар» вартістю 25грн., який таємно викрав, завдавши потерпілому майнову шкоду в сумі 475грн.
Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечних діянь підтверджується наступними доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 01.12.2016р. приблизно о 12:00год. він на своєму велосипеді під`їхав до магазину «АТБ», розташованого за адресою: вул.. Грушевського, 41 в м.Первомайську Миколаївської області. У багажному відділенні велосипеда знаходився мішок білого кольору з бензопилою. Велосипед він залишив біля магазину. В магазині він перебував хвилин 5. Коли вийшов, то помітив, що велосипед з бензопилою зник. З цього приводу він звернувся до працівників поліції. Велосипед був старий, із ознаками зварювання. Частина його була синього кольору, частина зеленого. Через декілька днів йому повернули велосипед, вказавши, що його викрав ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_9 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, претензій він не має.
Відповідно до ч.1 ст. 512 КПК України справа розглянута у відсутність ОСОБА_3 .
Законний представник ОСОБА_7 в судовому засіданні проти застосування заходів медичного характеру до сина не заперечував, але просив призначити йому амбулаторне лікування за місцем проживання.
Свідок ОСОБА_10 пояснив, що йому по господарству іноді допомагає ОСОБА_3 . До нього приходив пішки, іноді приїжджав на велосипеді. У грудні 2012р. ОСОБА_3 залишив у нього велосипед. Коли до нього прийшли працівники поліції, він їм видав велосипед, на якому до цього приїхав ОСОБА_3 . При цьому свідок зазначив, що він побачив велосипед, на якому приїхав до суду ОСОБА_6 та впізнав в ньому той самий велосипед, який ОСОБА_3 залишив у нього, та який він в подальшому видав працівникам поліції.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що деякий час у грудні 2016р. він проживав у підвальному приміщенні ОСОБА_9 , оскільки посварився з дружиною та пішов з дому. Якщо ОСОБА_9 було щось потрібно, стукав йому по трубі, та він піднімався до будинку. Одного дня, точної дати він не пам`ятає, до будинку ОСОБА_9 прийшов ОСОБА_3 . З ним він познайомився раніше, коли разом з ним допомагав по господарству людям. Протягом дня ОСОБА_3 допомагав ОСОБА_9 по господарству. Ввечері цього ж дня ОСОБА_9 постукав по трубі та коли він піднявся, повідомив, що ОСОБА_3 викрав його мобільний телефон. Він намагався наздогнати ОСОБА_3 , але його вже не було. Більше ОСОБА_3 він не бачив.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.12.2016 року та таблиці зображень до нього, була оглянута територія біля магазину «АТБ», розташованого за адресою: вул.. Грушевського, 41 в м.Первомайську Миколаївської області, де ОСОБА_6 вказав на місце, де він залишив свій велосипед.
Із заяви ОСОБА_10 вбачається, що він добровільно видав працівникам поліції велосипед марки «Україна», який у нього залишив на зберіганні ОСОБА_3 на початку грудня 2016р.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 19.01.2017р. ОСОБА_9 показав та розповів про обставини заволодіння ОСОБА_3 його мобільним телефоном, так він зазначив, що 24.01.2016р. близько 23.00год. ОСОБА_3 зайшов до його кімнати та почав шукати на столі хліб. Потім він сказав, що хліб йому не потрібен, та пішов. Після цього ОСОБА_9 виявив зникнення мобільного телефону.
Відповідно до протоколу огляду від 13.01.2017р. була оглянута сім-картка мобільного оператора «Київстар».
Таким чином, суд вважає доведеними факти заволодіння ОСОБА_3 01.12.2016р. приблизно о 12:00год. біля магазину магазину «АТБ», розташованого за адресою: вул.. Грушевського, 41 в м.Первомайську Миколаївської області, велосипедом, на багажному відділенні кого знаходився пакунок з бензопилою марки «Бел-Маш», що належав ОСОБА_6 та 24.12.2016р. приблизно о 23:00год. мобільним телефоном марки «Nokia 222 Duas sim bleck» з карткою мольного оператора «Київстар», що належав ОСОБА_9 .
Відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка на час вчинення суспільно-небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст.. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Частиною 2 статті 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до довідки з місця проживання та характеристики ОСОБА_3 проживає разом із батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , з сусідами не скандалить, нарікань на його поведінку не було.
У лікаря-нарколога ОСОБА_3 на обліку не перебуває. З дитинства він перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №35 від 01.02.2017р. ОСОБА_3 страждав в період часу, до якого відносяться правопорушення, які йому інкримінують, та страждає в теперішній час помірною розумовою відсталістю (неглибокою імбецильністю) з порушенням поведінки. В період часу, до якого відноситься діяння, що йому інкримінується, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, до нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричній установі із звичайним наглядом.
Таким чином, на момент вчинення діянь, які інкриміновані ОСОБА_3 , він перебував у стані неосудності та перебуває у вказаному стані й на теперішній час.
В судовому засіданні захисник вважав, що в діях ОСОБА_3 по епізоду крадіжки мобільного телефону вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака повторність може бути застосована лише до вчинення злочину, а не суспільно-небезпечного діяння.
Відповідно до ст..11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом злочину. До складу злочину входять суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Різниця між злочином та суспільно небезпечним діянням, вчиненим особою у стані неосудності, полягає у відсутності в останньому випадку суб`єкта та суб`єктивної сторони. Повторність це кваліфікуюча ознака об`єктивного складу злочину, отже вона може застосовуватись і як кваліфікуюча ознака суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою у стані неосудності.
Таким чином, суд вважає правильним кваліфікацію дій ОСОБА_3 за фактом заволодіння 01.12.2016р. велосипедом як суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за фактом заволодіння 24.12.2016р. мобільним телефоном, як суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005р. №7, метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є: вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, а також запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів).
До ОСОБА_3 раніше застовувались заходи медичного характеру. Так 17.08.2006р. постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області до нього був застосований примусовий захід медичного характеру у виді амбулаторного лікування за місцем проживання, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.02.2009р. та ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.03.2014р. у виді примусового лікування в психіатричному закладі з посиленим наглядом.
З висновку судово-психіатричного експерта №35 вбачається, що ОСОБА_3 з березня 2016р. отримує амбулаторну психіатричну допомогу за місцем проживання, однак в цей період він знову вчинив суспільно-небезпечні діяння.
Таким чином, враховуючи вище викладене, висновок судово-психіатричної експертизи, поведінку ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речовий доказ велосипед марки «Україна», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне залишити у його власності.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст. 372, 512-513, 516 КПК України, суд -
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речовий доказ - велосипед марки «Україна», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у його власності.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

СУДДЯ: