Справа № 456/290/17
Провадження № 1-кп/456/174/2017
ВИРОК

іменем України
06 квітня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.03.2012р. за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_5 07 грудня 2016р. приблизно о 0 год. 30 хв., маючи прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, переліз через огорожу присадибної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розміщений приватний житловий будинок та господарські будівлі і, переконавшись, що його ніхто не бачить, повторно таємно викрав камеру відео спостереження марки «FLA-QJ 100 WH» вартістю 850 грн., зірвавши її з фасаду господарського приміщення, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на зазначену суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердив наведені вище обставини, пояснив, що повністю відшкодував завдані потерпілому збитки, вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо обставин вчиненого злочину, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю.

Обвинувачений та потерпілий погодилися із запропонованим прокурором порядком дослідження доказів.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченомуположення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо фактичних обставин вчиненого ним злочину із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Окрім особистого визнання, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який ствердив, що дійсно за наведених вище обставини обвинувачений викрав камеру відеоспостереження, яка кріпилася на фасаді належного йому господарського приміщення. Завдані йому збитки обвинувачений відшкодував повністю, претензій до нього немає, просив суворо не карати.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченогоОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, шляхом проникнення на огороджену територію приватного житлового будинку, тому кваліфікація дій останнього за ч.3 ст.185 КК України є вірною.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до тяжких, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують обвинуваченому покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання та рахує за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_1