н/п 1-кс/640/9240/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Ст. слідчий в ОВС ВР ДТП СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_3 29.11.2016 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , у якому просив: 1) накласти арешт на майно ОСОБА_5 - автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; 2) відповідальність за зберіганням автомобіля «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 покласти на слідчий відділ з розслідування ДТП СУ ГУНП в Харківській області.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 28.11.2016 біля 22:30 на 12км + 200м автошляху «Харків-Ахтирка», на території смт Солоніцевка Дергачівського району стався наїзд автомобілем «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_7 1986 р.н., яка намагалася перетнути проїжджу частину з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 загинула на місці пригоди.
29.11.2016 о 2:30 год., під час огляду місця пригоди, автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 був вилучений як речовий доказ і поставлений на майдан тимчасового тримання транспортних засобів міста Харкова.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 1998 року випуску належить ОСОБА_5 , який мешкає в АДРЕСА_1 .
Автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 в наслідок ДТП отримав механічні пошкодження усієї правої передньої сторони кузову.
Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий просив накласти арешт на автомобіль з метою забезпечення збереження речового доказу автомобіля «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 .
Слідчий ОСОБА_3 про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлений своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з"явився, проте 29.11.2016 до суду слідчим надано заяву ОСОБА_5 від 29.11.2016, якою він вказав, що не заперечує проти задоволення клопотання слідчих органів про накладення арешту на його автомобіль Мерседес Спрінтер. Просив судове засідання щодо розгляду вказаного клопотання проводити без його участі (а.с.11).
Також додана заява слідчого СУ ГУ НП в Х/о ОСОБА_3 від 29.11.2016, в якій він просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля та слідчого.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.11.2016, автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , відчуження, продаж, керування та ремонтування, зазначеного автомобіля, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «Mersedes-Benz» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу, керування та ремонтування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1