У Х В А Л А
09 лютого 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки мм. Києва, громадянки
України, зареєстрованої та проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 .
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року обвинувальний акт, яким ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.
За доводами апеляційної скарги прокурора, висновок суду про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є невмотивованим. Обгрунтовуючи свої вимоги, прокурор звертає увагу суду на те, що висновок суду першої інстанції про невідповідність фактичних обставин та формулювання обвинувачення правовій кваліфікації є необґрунтованим, оскільки, на його думку, суд вдався до аналізу правильності кваліфікації дій обвинуваченої, чим вийшов за межі своїх повноважень на стадії підготовчого провадження.
Апелянт вважає, що в обвинувальному акті вірно зазначені анкетні данні обвинуваченої ОСОБА_5 , зокрема адреса реєстрації останньої. Крім того, прокурор звертає увагу на те, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та на час направлення обвинувального акта до суду обвинувачена проживала за адресою своєї реєстрації.
Прокурор зазначає, що судом першої інстанції неодноразово приймались рішення про привід обвинуваченої до суду, проте жодна з ухвал не були виконана. Відповідно до рапортів працівників поліції було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 дійсно проживала за адресою, зазначеною в обвинувальному акті.
З огляду на викладене, прокурор вважає, що висновок суду про необхідність повернення обвинувального акта прокурору є хибним, оскільки підстав для його повернення немає, а тому просить скасувати ухвалу суду та призначити нове підготовче судове засідання в суді першої інстанції.
Ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта вмотивована тим, що викладені в ньому фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими та сформульоване обвинувачення щодо ОСОБА_5 , викладені не конкретно, містять суперечності та не відповідають зазначеній в обвинувальному акті правовій кваліфікації злочину. Зокрема, при викладі фактичних обставин та при формулюванні обвинувачення міститься посилання на те, що ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні магазину, таємно викрала майно, що належало ТОВ «Омега», тобто фактично вчинила закінчений склад злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, при цьому міститься посилання на вчинення останньою закінченого замаху на крадіжку із зазначенням відповідної правової кваліфікації за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 1 КК України, що суперечить вказаним в обвинувальному акті обставинам.
Крім того, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, зазначає, що у сформульованому обвинуваченні та при правовій кваліфікації не зазначені відомості, чи виконала ОСОБА_5 при вчиненні злочину всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, що, на думку суду, свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення, від якого ОСОБА_5 повинна захищатись.
Іншою підставою повернення обвинувального акта є те, що оскільки не встановлені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , а саме точне місце проживання останньої, суд позбавлений можливості належним чином повідомити її про судове засідання, участь в якому є обов`язковою, що унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати з призначенням нового підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Статтею 314 КПК України передбачене під час підготовчого судового провадження вирішення питання про можливість призначення судового розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Однією з них є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
На думку суду першої інстанції, дана вимога закону органом досудового розслідування в повному обсязі не виконана.
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 03 березня 2016 року, приблизно в 11 год. 35 хв., знаходячись в приміщенні магазину «Варус» по АДРЕСА_2 , впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала майно, що належало ТОВ «Омега»,після чого, не маючи наміру розраховуватись за товар, пройшла касову зону та направилась до виходу з магазину, виконавши усі необхідні дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не довела до кінця з причини, що не залежали від її волі.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення не відповідають правовій кваліфікації, зокрема обвинувальний акт не містить зазначення, чи виконала ОСОБА_5 при вчиненні злочину всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця та подію злочину, не є недоліками обвинувального акта, які перешкоджають його призначенню до розгляду. Вказані обставини можуть бути предметом дослідження під час судового розгляду.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Як правильно зазначено в апеляційній скарзі, суд при підготовчому судовому засіданні фактично вийшов за його межі та перейшов до вивчення по суті висунутого обвинувачення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості обвинуваченого (прізвище, ім`я по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що в ньому зазначені неправильні анкетні відомості щодо місця проживання ОСОБА_5 .
На думку колегії суддів, дана вимога закону щодо складання обвинувального акта органом досудового розслідування виконана в повному обсязі.
Так, в ньому є дані як щодо місця реєстрації, так і щодо місця проживання обвинуваченої ОСОБА_5 .
Після надходження кримінального провадження до суду першої інстанції 12 травня 2016 року ОСОБА_5 в підготовче судове засідання неодноразово не з`являвся, у зв`язку з чим судом неодноразово були постановлені ухвала про привід обвинуваченої, які виконані не були. Відповідно до рапортів працівників Дніпровського ГУ НП в м. Києві обвинувачена ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації проживала, проте місце знаходження останньої на даний час не відоме.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_5 отримала копію обвинувального акта щодо неї 29 квітня 2016 року (а.п.12), саме в день затвердження самого обвинувального акта, коли і були встановлені анкетні дані обвинуваченої, зокрема, місце реєстрації та проживання останньої, а відтак висновок суду про не встановлення прокурором повних анкетних відомостей щодо обвинуваченої є помилковим.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до рапорту працівників поліції від 07 липня 2016 року, обвинувачена ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації, в АДРЕСА_1 не проживає протягом двох тижнів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акта прокурору, а саме те, що обвинувачена ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не зявляється і за місцем проживання тривалий час не проживає, не може бути підставою для повернення обвинувального акта.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ч. 2, 404 ,407, 418, 419 КПК колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3