Справа № 527/871/17
провадження № 1-кс/527/264/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_3 , власником вказаного автомобіля є ОСОБА_8 .
Слідчий ОСОБА_4 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що клопотання підтримує, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому.
У судовому засіданні володілець автомобіля ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, прохав повернути йому автомобіль.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Ч.2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що автомобіль «ВАЗ», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_8 , був вилучений 26.04.2017 в ході огляду та набув статусу тимчасово вилученого майна на підставі протоколу огляду від 26.04.2017 .
Клопотання слідчого подане в строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України.
У кримінальному провадженні є достатньо доказів, які вказують що автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критерію, зазначеному у п.1 ч.2 ст. 167 КПК та підлягатиме дослідженню в рамках кримінального провадження, а тому незастосування арешту може призвести до його приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження.
З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 167, 170-173, 175, 372, 309 КПК України, -
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали направити слідчому Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , начальнику Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 , іншим зацікавленим особам - для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1