Дата документу 30.11.2016
Справа № 334/8958/15-к
Провадження № 1-в/334/303/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Ленінського районного суду м. Запоріжжя подання Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого базову середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року за ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4, 70 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2016 року до суду надійшло подання інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_4 погоджене із начальником Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_7 про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком.

В обґрунтування подання інспектор Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_4 зазначає, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 358. ч. 4 ст. 358. ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (а.с.2,3). На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено судом обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції: повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання: періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.

Вирок відносно засудженого ОСОБА_5 надійшов на виконання до кримінально-виконавчої інспекції 03 лютого 2016 року та заведено особову справу №28/2016.

11 лютого 2016 року ОСОБА_5 під особистий підпис було ознайомлено з правилами відбування покарання та обов`язками, покладеними на нього судом, а також попереджено про те, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку, порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і він

буде направлений для відбування призначеного покарання, про що надав підписку (а.с. 13).

Згідно ч. 3 ст. 13 Кримінально-виконавчого кодексу України, засудженому було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію 1-ша та 3-я середа кожного місяця (а.с. 16).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 втратив паспорт, офіційно працевлаштуватись він не може, існує за рахунок тимчасових підробітків, фахівцями з соціальної роботи засудженому була запропонована поміч у відновленні втраченого паспорту (а.с.33,41,54). Проте з 16 березня 2016 року по теперішній час за допомогою ОСОБА_5 до інспекції не звернувся, необхідні документи для відновлення паспорту не надав, тобто засуджений не зацікавлений у відновленні документів та відповідно, в офіційному працевлаштуванні.

Оскільки Засуджений ОСОБА_5 веде аморальний спосіб життя, неодноразово з`являвся до інспекції в неопрятному стані та в стані алкогольного сп`яніння - психологами Ленінського РВ КВІ неодноразово проводились бесіди про наслідки вживання алкоголю та засудженому було запропоновано відвідування центрів реабілітації « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_2 та «Святість та соборність» по АДРЕСА_3 , де з людьми, які потребують лікування від наркотичної та алкогольної залежності працюють кваліфіковані працівники та психологи. Від допомоги психологів засуджений відмовився, тобто позбутися алкогольної залежності ОСОБА_5 не бажає, засудженого влаштовує такий спосіб життя (а.с.42,55).

Незважаючи на обов`язок, покладений на ОСОБА_5 судом, з`являтись на реєстрацію, 17 серпня 2016 року на реєстрацію засуджений не з`явився, причин неявки не повідомив. Оскільки засуджений веде аморальний спосіб життя, інспекцією був здійснений виїзд за адресою засудженого для встановлення причин неявки до інспекції для реєстрації. Засуджений знаходився неподалік від свого дому, біля гаражів, у стані алкогольного сп`яніння, у супроводі інспектора був доставлений до інспекції для надання письмових пояснень. Оскільки поважні причини неявки на реєстрацію в засудженого були відсутні йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження, та повторно роз`яснено про наслідки ухилення від відбування покарання та невиконання обов`язків, покладених на нього судом (а.с. 29).

Засуджений ОСОБА_5 висновків не зробив, на реєстрацію 05 жовтня 2016 року знову не з`явився, причин неявки інспекції не повідомив, на виклик на 12 жовтня 2016 року не відреагував, до інспекції не з`явився.

Таким чином, в діях засудженого ОСОБА_5 вбачається систематичність порушень правил та умов відбування призначеного судом покарання, про що свідчать дві неявки на реєстрацію без поважної причини. Згідно п. 5.4 Розділу IV Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань» невиконання обов`язків вважається, коли особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом, не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин.

Можна зробити висновок, що в діях ОСОБА_5 вбачається умисне порушення правил та умов відбування призначеного судом покарання, поведінка засудженого свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Відповідно до висновку психолога, засуджений схильний до скоєння повторних правопорушень, оскільки веде аморальний спосіб життя та своєю поведінкою унеможливлює здійснювати контроль з боку інспекції за відбуванням ним покарання призначеного судом. Засуджений ніде не працює, на які кошти існує та де мешкає невідомо (а.с. 55).

Згідно з вимогами ч.2, ч.3 ст. 166 Кримінально - виконавчого Кодексу України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція зобов`язана внести до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

У судовому засіданні представник Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій

області ОСОБА_4 , підтримала подання та просила направити ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком, оскільки останній випробування не витримав.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що він двічі не з`являвся на реєстрацію у зв`язку з тим, що він тяжко хворів і не мав фізичної можливості з`явитись до КВІ, однак виправдовуючих документів у нього не має. На даний час цілком зрозумів всі негативні наслідки, які для нього можуть настати у вигляді вірогідного скасування випробувального терміну та направлення в місця позбавлення волі. Зобов`язується в подальшому порушень ст.ст. 75,76 КК України не допускати, просить суд подання залишити без задоволення, надавши йому останній шанс на виправлення.

Прокурор у судовому засіданні просила задовольнити подання Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області.

Вислухавши думку сторін, проаналізувавши матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4, 70 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

11 лютого 2016 року засуджений прибув до кримінально-виконавчої інспекції за викликом, йому були роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом, а також було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, ознайомлено з вимогами ч. 3 ст. 164 та ст. 166 КВК України, відібрано підписку, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію першу та третю середу кожного місяця. Також засуджений попереджений, що у разі ухилення від виконання покладених судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 2 ст. 78 КК України, може бути скасовано судом.

Постановою інспектора кримінально-виконавчої інспекції від 11 лютого 2016 року засудженого ОСОБА_5 зобов`язано з`являтися на реєстрацію до інспекції першу та третю середу кожного місяця.

17 серпня 2016 року, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію до КВІ без поважних причин. 23 серпня 2016 року ОСОБА_5 було винесено застереження у виді письмового попередження про наслідки невиконання ним обов`язків, покладених на нього судом та вчинення правопорушень, що тягнуть за собою скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 164 КВК України кримінально-виконавча інспекція веде персональний облік засуджених протягом іспитового строку, спільно з органами внутрішніх справ та відповідними громадськими формуваннями проводить індивідуально-профілактичну роботу із засудженими та контролює додержання ними громадського порядку і виконання обов`язків, покладених на них судом; вносить подання органу внутрішніх справ щодо здійснення приводу засуджених, які не з`явилися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції; організовує початковий розшук засуджених, місцезнаходження яких невідоме, та надсилає матеріали до органів внутрішніх справ для оголошення розшуку таких засуджених. Звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання: з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. У разі неприбуття до кримінально-виконавчої інспекції без поважних причин до засудженого може бути застосовано привід, який здійснюється органом внутрішніх справ.

Згідно ст. 166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що

потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений статтею 539 цього кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про звільнення та направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, подається до місцевого суду, в межах території юрисдикції якого проживає засуджений.

Суд враховує, що засуджений хоча формально й допустив вищевикладені порушення, але в направленому до суду поданні та доданих до нього матеріалів відсутні дані про систематичне вчинення засудженим правопорушень. Причини неявки на реєстрацію до КВІ, на які посилається засуджений в судовому засіданні хоч і не є поважними відповідно до ч. 5 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України, разом з тим не свідчать про умисне ухилення засудженого від відбування призначеного судом покарання чи небажання ставати на шлях виправлення. Також суд враховує, що засуджений має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєному розкаявся, зобов`язався в подальшому не допускати порушень правил та умов випробувального строку, займатися суспільно-корисною працею.

За таких обставин суд вважає доцільним призначене засудженому випробування не скасовувати, надавши ОСОБА_5 можливість довести своє каяття та виправлення.

Керуючись ст. 537 ч.1 п.8, ст.539, ст.395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання інспектора Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_4 погоджене із начальником Ленінського РВ КВІ УДПтСУ в Запорізькій області ОСОБА_7 про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд міста Запоріжжя протягом семі днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1