Номер провадження: 11-сс/785/311/17
Номер справи місцевого суду: 523/2840/17
Головуючий у першій інстанції Позняк
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №90000247 від 23 лютого 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП ГУНП України в Одеській області ОСОБА_8 та до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів, тобто до 23 квітня 2017 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого допустив неповноту судового розгляду та не врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, а отже ризик того, що він буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду є необґрунтованим. Також необґрунтованим є і ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставини справи, оскільки всі речові докази по справі наразі вилученні слідчим. Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків захисник зазначила, що ухвалою суду на підозрюваного можливо покласти обов`язки заборонити спілкуватись із вказаними особами. Крім того, на думку захисника, прокурор не довів те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме в тому, що він 22 січня 2017 року, у період часу з 12:00 хвилин до 21:00 години, перебуваючи в приміщенні двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому постійно проживав ОСОБА_9 , у ході конфлікту на ґрунті вживання алкогольних напоїв, з мотивів особистої неприязні, маючи прямий умисел на вбивство ОСОБА_9 , що виник раптово у ході вказаного конфлікту, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою позбавлення життя потерпілого, наніс йому сокирою не менше двох ударів в область життєво-важливого органу - голови та один удар ножем в область життєво-важливого органу - шиї потерпілого, завдавши йому тілесні ушкодженні у вигляді двох рублених ран голови та колото-різаної рани шиї, що призвело до смерті потерпілого, після чого з місця вчинення злочину зник.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вбивства ОСОБА_9 підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:

-витягом з кримінального провадження №0000247;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , якій підтвердив факт перебування потерпілого та підозрюваного у стані алкогольного сп`яніння у день вчинення злочину, а також, що в востаннє бачив їх разом;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що в день вбивства ОСОБА_7 передавав йому грошові кошти, які, з його слів, йому повернув потерпілий ОСОБА_9 в якості боргу;

-протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України;

-протоколами допитів понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були свідками проведення особистого обшуку ОСОБА_7 та відібрання змивів з його рук, та які пояснили, що на одязі затриманого є видимі плями речовини бурого кольору, схожої на кров;

-іншими матеріалами кримінального провадження, в тому числі і речовими доказами вилученими за місцем вчинення злочину.

Апеляційний суд вважає вказані докази достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України.

При цьому, відповідно до ст.ст.89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності вказаних доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, передбачених ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин слідчий суддя дав правильну оцінку наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та на підставі наданих доказів вірно оцінив всі встановлені під час розгляду клопотання обставини кримінального провадження.

Зі змісту статей 3 та 27 Конституції України випливає, що кожна людина має невід`ємне право на життя, яке визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.

Злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином, згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Апеляційний суд також враховує, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не має постійного місця мешкання, не одружений, не має утриманців, офіційно не працевлаштований.

Крім того, з матеріалів провадження за клопотанням слідчого вбачається, що в будинку потерпілого ОСОБА_9 в день його вбивства сталася пожежа, після чого по локалізації пожежі було виявлено обгоріле тіло потерпілого з ознаками насильницької смерті.

Викладені обставини дають органу досудового розслідування підставу підозрювати ОСОБА_7 і у підпалі будинку ОСОБА_9 з метою приховати сліди вчиненого злочину, а отже існує ризик, що перебуваючи на свободі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, характер та обставини вчиненого злочину, який інкримінується ОСОБА_7 свідчить про реальність ризику того, що у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про необхідність застосування до його підзахисного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.п.1 та 2 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований йому злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України був вчинений із застосуванням насилля та призвів до загибелі людини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 23 квітня 2017 року без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3