УХВАЛА

05.05.2017 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копище, Олевського району, Житомирської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, не працює, пенсіонер, не одружений, раніше не судимий

за частиною 2 статті 309 та частиною 1 статті 310 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тім, що в період часу з травня по жовтень 2016 року точної дати та часу не встановлено, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, виростив на території свого домогосподарства по АДРЕСА_1 рослини коноплі, вирвав їх в жовтні 2016 року, придбавши таким чином, та переніс до сараю де утримує підсобне господарство, висушив і зберігав коноплю без мети збуту.

Під час обшуку 20.12.2016 року у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка містить тетрагідроканнабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою в перерахунку на суху речовину 747, 9 грам.

Крім того, в період часу з травня по жовтень 2016 року точна дата не встановлена ОСОБА_4 на території свого домогосподарства по АДРЕСА_1 незаконно посіяв насіння рослин коноплі. В подальшому ОСОБА_4 обробляв земельну ділянку на якій посіяв коноплю, прополював її від бур`яну та поливав рослини коноплі. В жовтні 2016 року точна дата не встановлена ОСОБА_4 зірвав 11 рослин коноплі, які виростив на території свого господарства, висушив та зберігав без мети збуту.

Сторонами укладено угоду про визнання винуватості, яку сторони прохали затвердити та призначити узгоджене покарання.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфіковано невірно, адже в обвинувальному акті та угоді відсутні ознаки ч. 2 ст. 309 КК України, які вміняються у вину обвинуваченого.

Крім того, відповідно угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо узгодженого покарання за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі не врахувавши того, що обвинувачений є пенсіонером, а згідно ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди суперечать вимогам ст. 472 КПК України в частині кваліфікації злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та не можуть бути виконані в частині призначеного покарання у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 310 КК України.

Також на думку суду визначені в угоді про визнання винуватості обставини, що пом`якшують покарання у виді позитивної характеристики та визнання вини не можуть бути пом`якшуючими, адже вони є лише обставинами, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу.

За таких обставин в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити.

Керуючись статтями 472, 474 ч. 7 п. 1 КПК України, -

УХВАЛИВ :

В затвердженні угоди про визнання винуватості від 20.04.2017 року укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі адвоката ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: