Справа № 455/1476/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/144/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000679 від 9 вересня 2016р. за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2016р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито у зв`язку із дійовим каяттям.

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, у відповідності із обвинувальним актом ОСОБА_7 , головний лісничий Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства «Галсільліс», який був попереджений про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну майна, здійснене особою, якій це майно ввірено, про що він розписався особисто, передано на відповідальне збереження автомобіля марки Chevrolet Niva 21230 НОМЕР_1 , ключі до нього, на яке 19.08.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП 51728538 про стягнення з Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс» заборгованості на користь «ДСЛ Вуд Юкрейн» у сумі 844 569 гривень 18 копійок, з метою забезпечення виконання рішення суду складено акт опису й арешту майна боржника.

08.09.2016р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_9 здійснено виїзд за адресою місця зберігання арештованого майна до будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 Самбір Старосамбірського району Львівської області (адмінбудівлі Старосамбірського дочірнього лісогосподарського підприємства обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Галсільліс»), де транспортний засіб за зазначеною адресою виявлено не було, а ОСОБА_7 , діючи умисно, знаючи про необхідність надати автомобіль марки «Chevrolet Niva 21230» державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , на першу вимогу державного виконавця, навмисно приховав вище перелічене майно на яке накладено арешт, відмовився назвати місце знаходження даного майна, про що складено акт державного виконавця.
Ці дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 388 КК України.
Не погоджуючись із даною ухвалою заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування покликається на незаконність оскаржуваної ухвали, яка підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу, що як на час винесення оскаржуваної ухвали, так і на момент подачі апеляційної скарги, автомобіль так і не передано державному виконавцю, а тому відсутні підстави вважати, що шкода, спричинена злочинними діями обвинуваченого, усунута. Окрім цього, вважає, що відсутні і такі ознаки дійового каяття як щире розкаяння та сприяння у розкритті злочину, а судом першої інстанції наведені ознаки не досліджувались.

Зазначає, що суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України за відсутності зазначених у цій статті ознак дійового каяття, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення. Звертає увагу, що у суді першої інстанції докази не досліджувались, ніхто з учасників процесу не заявляв клопотання про їх дослідження, а тому суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України, позбавлений можливості досліджувати докази у цьому кримінальному провадженні та ухвалити у ньому своє рішення по суті.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану ухвали і призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції, думку ОСОБА_7 , який заперечив подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не дотримані, а висновок суду про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям є передчасним.

Відповідно до ст. 45 КК України звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, у випадках, коли така особа після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані неї збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особу можна звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям лише на наявності визначених у ст. 45 КК України умов та підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України за відсутності усіх зазначених у цій статті ознак дійового каяття.

Так, у своєму рішенні суд першої інстанції покликався на те, що діями обвинуваченого не завдано матеріальної шкоди.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги те, що, з огляду на спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме шляхом приховування майна від органів державної виконавчої служби, шкода суспільним інтересам все ж таки спричинена. Будь-яких дій ОСОБА_7 до усунення такої шкоди не вчинив. На час прийняття рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, а також на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, арештоване майно, а саме: автомобіль марки «Chevrolet Niva 21230» державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , державному виконавцю не передано.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать і про те, що судом першої інстанції такі ознаки дійового каяття як щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 та його активне сприяння у розкритті злочину належним чином не досліджено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неповноту судового розгляду, яка не може бути усунута апеляційним судом, оскільки судом першої інстанції докази у кримінальному провадженні не досліджувались, клопотання про їх дослідження учасники процесу не заявляли, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України позбавлений можливості досліджувати докази у кримінальному провадженні та ухвалити у ньому рішення по суті.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2016р. про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України слід скасувати, та постановити нову ухвалу, якою призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції, який слід провести із чітким дотриманням вимог чинного законодавства, врахувавши при цьому долучені під час апеляційного провадження ОСОБА_7 документа, а саме: копії ухвал Господарського суду Львівської області, копію листа ДВС, копію акту перевірки технічного стану автомобіля, які на думку колегії суддів можуть мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 413, 415, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.11.2016р. про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України скасувати.

Призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4