Справа № 555/303/17
Номер провадження 1-кс/555/41/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" лютого 2017 р.

Слідчий суддя Березнівського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне скаргу володільця майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , щодо повернення майна у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яке полягає у неповерненні майна у порядку ст.303 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у травні 2016 року ним придбано легковий автомобіль «Опель Омега», кузов седан, чорного кольору. При передачі даного автомобіля продавець завірив у ідентичності всіх номерів кузова та агрегатів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. При цьому їх ідентичність сумніву у скаржника не викликала. У листопаді 2016 року вказаний транспортний засіб працівниками поліції було вилучено. Під час огляду автомобіля встановлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та маркувальних позначень номера кузова, що підтвердилось відповідними експертизами. По даному факту внесено відомості до ЄРДР. Після проведення експертиз ОСОБА_5 неодноразово звертався до слідчого із усною заявою про повернення на відповідальне зберігання вищевказаного транспортного засобу. Однак, на сьогоднішній день, належний скаржнику автомобіль утримується на території Березнівського ВП та йому не повернутий під відповідальне зберігання.

Скаржник ОСОБА_5 надіслав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності у зв`язку із сімейними обставинами. В цілому скаргу підтримав з підстав викладених у ній та просить її задовольнити.

Слідчий Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши докази, якими обґрунтовується скарга, приходить до наступних висновків.

Скаржником доведено, а слідчим не спростовано обставин, описаних у скарзі, не надано матеріалів кримінального провадження, не заявлено клопотань та не представлено інших доказів. Тому, відповідно до п.2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Визначення поняття презумпції невинуватості закріплено в рішенні по справі Barbera, Messegue et Jabardo v. Spain4 Суд зазначив, що: «п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обов`язком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист"

У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Зі місту ст.307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

У ст.167 КПК зазначається, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Частиною 6 названої вище статті передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Оскільки скаржник є добросовісним набувачем та законним володільцем автомобіля, ні йому, ні будь-якій іншій особі підозра у даному кримінальному провадженні не пред`являлась, заходів тимчасового доступу до автомобіля слідчим не вживалось, арешт на тимчасово вилучене майно не накладався, слідчим всі необхідні слідчі дії по вилученому транспортному засобу, в т.ч. криміналістичні експертизи проведені, що не спростовано слідчим.

Таким чином, враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що автомобіль не перебуває під арештом, і відносно нього не встановлено будь-яких інших обмежень, підстав для відмови в поверненні власнику вилученого майна на зберігання суд не вбачає.

Подібний висновок суду ґрунтується також і на положеннях міжнародних договорів, які є частиною кримінально-процесуального законодавства України.

Так, у відповідності до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема в справах «Стретч проти Сполученого Королівства» (24.06.2003 року), «Спорронг і Леннрот проти Швеції» (23.09.1982 року), «Гаші проти Хорватії» (13.12.2007 року), визначено критерії оцінки сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи має воно суспільний, публічний інтерес; чи вважається такий захід пропорційним до визначених цілей.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності розглядається як порушення ст.1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги між інтересами держави, пов`язаними з утручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Поняття «справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення між поставленою метою та засобами, які при цьому використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки пропорційності, як і в питаннях наявності суспільного, публічного інтересу, ЄСПЛ визнає за державою достатньо широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах.

Отже, ст.1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. В оцінці дотримання справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

При цьому, ЄСПЛ звертає увагу на недопустимість надмірно тривалого порушення прав володільця майна, якщо це не обумовлено достатнім суспільним інтересом.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що в даному кримінальному провадженні мету вилучення автомобіля досягнуто, доказів вчинення ОСОБА_3 будь-яких протиправних дій не здобуто, крім того, державний орган з об`єктивних причин не спроможний забезпечити належне зберігання та схоронність вилученого майна, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.100,167,303,307 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Скаргу володільця майна ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , щодо повернення майна у кримінальному провадженні задовольнити.

Зобов`язати слідчого Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 або інших відповідальних працівників Березнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області повернути безоплатно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль марки «Опель Омега», чорного кольору, кузов седан, 1997 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 який зберігається на території Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП у Рівненській області (вул.Київська,12, м.Березне, Рівненської області) на відповідальне зберігання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1