УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання начальника відділення слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0004938 від 06.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання начальника відділення слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на об`єкт нерухомості житлову нерухомість квартиру АДРЕСА_1 право власності на яку згідно інформаційної довідки № 90808707 від 29.06.2017, зареєстроване за ОСОБА_5 .
Дане клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004938 відомості про яке 06.05.2017 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом шахрайства, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_6 щодо незаконного заволодіння групою осіб квартирою АДРЕСА_2 , що належала їй на праві власності, шляхом підроблення довіреності на підставі якої 28.04.2017 укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстровано в реєстрі за номером № 441.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 показала, що 21 квітня 2015 року між нею та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 був укладений договір позики, згідно якого вона надала останній позику в сумі приблизно 60тис. доларів США, також для забезпечення договору позики між ними був укладений договір іпотеки, предметом якого являлась квартира АДРЕСА_2 .

18 липня 2015 року у зв`язку з невиконанням ОСОБА_9 своїх зобов`язань щодо повернення вищевказаної позики, між ними був укладений договір про задоволення вимог іпотеко держателя, згідно якого право власності від ОСОБА_9 перейшло ОСОБА_6 .

На протязі останніх двох років вона у вказаній квартирі не мешкала та не була зареєстрована.

З квітня 2017 року у зв`язку з тим, що вона разом з чоловіком вирішили продати вказану квартиру у квартирі почав проживати знайомий її чоловіка ОСОБА_10 НОМЕР_1 , який займався продажем квартири. Крім цього 20 березня 2017 року вона надала довіреність на продаж вказаної квартири, на підставі якої вона уповноважила ОСОБА_11 вчиняти будь-які нотаріальні дії пов`язані з купівлею-продажем вказаної квартири. ОСОБА_11 являється підлеглою ОСОБА_10 . Зазначила, що також було видана ще одна ідентична довіреність на ОСОБА_12 , який також являється підлеглим ОСОБА_10

05 травня 2017 року близько 09 години 15 хвилин їй зателефонував ОСОБА_13 та запитав, чи не надавала вона довіреність на продаж квартири ОСОБА_7 , на що вона повідомила що на ОСОБА_7 вона ніколи не надавала довіреність та з вказаною особою не знайома.

Цього ж дня коли ОСОБА_13 повернувся додому останній пояснив, що на підставі підроблених документів, а саме довіреності на прізвище ОСОБА_7 , на підставі якої відбулося незаконне відчуження вказаної квартири, а саме було укладено Договір купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2017 року між ОСОБА_6 , від якої на підставі підробленої довіреності діяв ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , на підставі якого ОСОБА_5 набув право власності на вказану квартиру. Крім цього були внесені дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, крім договору купівлю-продажу також було, укладено договір іпотеки між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , укладений приватним нотаріусом ОСОБА_15 , з вказаними особами вона ніколи знайома не була.

Зазначила, що згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей реквізити довіреності на прізвище ОСОБА_11 яку вона дійсно видавала, співпадають з реквізитами підробленої довіреності виданої на прізвище ОСОБА_7 яка указана в Договорі купівлі-продажу квартири від 08 квітня 2017 року.

Діями осіб які заволоділи її квартирою їй спричинено збиток в сумі 2,6млн. гривень в еквіваленті 100тис. доларів США, приблизна вартість квартири станом на 28.04.2017 року.

На запитання слідчого пояснила, що довіреність від 20.03.2017 згідно якої вона уповноважила ОСОБА_7 на продаж нерухомого майна, вона ніколи не посвідчувала. Підпис та текст « ОСОБА_6 » у вказаній довіреності виконано не нею, тобто вказана довіреність є підробленою. Оглянувши копію паспорту на прізвище ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка знаходиться в нотаріальній справі, зазначила на вказаній копії зображенні невідома їй жінка, підпис у паспорті виконано не нею.

Опитаний з цього приводу ОСОБА_5 , пояснив що приблизно у квітні 2017 року, він перебуваючи у квартирі свого знайомого по імені ОСОБА_16 , розташованій у м. Києві, повну адресу не пам`ятає, у Всесвітній мережі Інтернет, на одному із сайтів на якому саме він не пам`ятає знайшов оголошення про продаж квартири, де був вказаний номер мобільного телефону, який він не пам`ятає. Він зателефонував на вказаний номер зі свого номеру телефону, йому відповів чоловік який представився ОСОБА_17 , який пояснив, що квартира продається за 30тис. доларів США. Так як його влаштовувала вказана ціна, вони домовились з ним про зустріч.

Приблизно в кінці квітня 2017 року він зустрівся з раніше незнайомим йому чоловіком, який представився ОСОБА_17 , впізнати зможе. Далі вони з ним направились до приватного нотаріуса офіс якого, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , номер будинку він не пам`ятає.

По прибуттю до нотаріуса це була жінка анкетні дані якої він не пам`ятає, нотаріусом було перевірено документи, після їх перевірки остання повідомила, що наданих документів достатньо для укладення договору купівлі-продажу. Наскільки він пам`ятає того ж дня був укладений договір купівлі-продажу квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Грошові кошти на придбання квартири були його в більшій частині а саме в сумі 20тис. доларів США, які він заробив під час роботи у Фінляндії, а 10тис. доларів США у особи по імені ОСОБА_18 , який надає гроші у позику під заставу, якого йому порекомендували його знайомі. На даний час вказана квартира перебуває в іпотеці.

На початку травня 2017 року він прибув до квартири, коли він намагався до неї зайти, він не зміг так як у квартирі знаходились мешканці, хто саме йому невідомо.

Вивченням копій документів, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , встановлено, що довіреність № 57 від 20.03.2017 видавалась на прізвище ОСОБА_11 .

Вивченням копій д окументів наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , на підставі яких посвідчено угода купівлі-продажу квартири 28.04.2017 року, встановлено, що фотокартка в паспорті ОСОБА_6 не відповідає справжній фотокартці в її паспорті, який надано під час допиту. Також, копія довіреності № 57 від 20.03.2017 на підставі якої діяв ОСОБА_7 не відповідає оригіналу довіреності, що видавала ОСОБА_6 . Окрім цього, в заяві ОСОБА_7 зазначено, що ОСОБА_6 незаміжня та не перебуває у фактичних шлюбних відносинах, що спростовується наданою ОСОБА_6 копією свідоцтва про одруження з ОСОБА_13 серія НОМЕР_2 від 10.03.2012 року.

З урахуванням викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.5 ст.191 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про яку ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, а саме, те, що в разі, незастосування арешту майна, вказане майно може бути відчужене, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, передбаченої санкцією ч.2 ст.15 ч.5 ст.191 КК України.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомості житлову нерухомість квартиру АДРЕСА_1 право власності на яку згідно інформаційної довідки № 90808707 від 29.06.2017, зареєстроване за ОСОБА_5 .

Заборонити розпоряджатися будь-яким особам об`єктом нерухомості, житловою нерухомістю квартирою АДРЕСА_1 право власності на яку згідно інформаційної довідки № 90808707 від 29.06.2017, зареєстроване за ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1