Провадження № 1-кп/369/55/17
В И Р О К
іменем України
11.01.17 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

потерпілої ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002068 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Берегово Закарпатської області, українки, громадянки України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , без освіти, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 відділення, раніше не судимої, яка утримується в умовах Київського СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області,

- у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, -

встановив:
31.05.2015 року близько 23 години ОСОБА_14 , перебуваючи в лісосмузі поблизу автодороги Київ-Чоп на відстані близько 100 метрів від автобусної зупинки «Тополя» в с. Мрія Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті малолітньому сину ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-протиправний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, на ґрунті особистих неприязних відносин, шляхом закриття носових отворів та закриття долонею ротової порожнини з подальшим стисканням задушила ОСОБА_15 .

Після чого, впевнившись у його смерті, на земельній ділянці, яка розташована в АДРЕСА_3 , з метою приховання слідів вчинення вказаного злочину, викопала яму, куди помістила труп малолітнього потерпілого та з місця вчинення злочину зникла.

В подальшому, 02.06.2015 року близько 12.30 ОСОБА_14 з метою подальшого приховання слідів злочину та знищення трупу малолітнього потерпілого, прибула в с. Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області на АЗС «БРСМ», що розташована на 29 км автодороги Київ-Чоп, де придбала 2 літри дизельного палива, після чого пішла до місця, де вона закопала тіло свого малолітнього сина, а саме в лісосмугу поблизу автодороги Київ-Чоп на відстані близько 100 метрів від автобусної зупинки «Тополя» в с. Мрія Києво-Святошинського району Київської області відкопала його труп, обгорнула шматком матерії, облила дизельним паливом та підпалила.

У зв`язку з неможливістю знищення трупу шляхом спалювання, ОСОБА_14 з метою приховання слідів злочину загасила вогонь, знайшла неподалік вказаного місця на смітнику картонну коробку, в яку помістила тіло свого малолітнього сина та пішла в лісовий масив поблизу автодороги, яка веде від дороги «Київ-Чоп» в напрямку с. Лісне, де захоронила тіло малолітнього ОСОБА_15 .

Згідно висновку експерта № 296 від 30.06.2015 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 виявлено поширені обвуглення, часткове згоряння тіла, які виникли від дії полум`я, враховуючи дані гістологічного дослідження, посмертно. Враховуючи дані розтину і гістологічної експертизи (рідкий стан крові, точкові крововиливи на поверхні серця, легень, зобної залози, імбібіція сполучних оболонок очей кров`ю, ділянки гострої альвеолярної емфіземи в легенях, калові маси навколо задньопрохідного отвору, ймовірно вогнищеві крововиливи в носі та губах) смерть ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок механічної асфіксії внаслідок закриття отворів носа і рота. Комплекс змін, перелічених в попередньому пункті, що супроводжувався розвитком механічної асфіксії, відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виходячи із ступеню розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці події 05.06.2015 року та експертизі трупа в морзі 06.06.2015 року, пори року та місця виявлення, смерть настала за 4-7 діб до виявлення. Судово-медичних даних для визначення положення потерпілого під час розвитку асфіксії немає. Характер обвуглень може свідчити, що під час дії полум`я потерпілий перебував в положенні лежачи на спині. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа спирти та їх ізомери не виявлено.

Згідно висновку судово-психологічного експерта № 228 від 29.09.2015 року стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи підозрювана ОСОБА_14 на момент вчинення злочину, у якому вона підозрюється, та після його вчинення могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Ознак будь-якої психічної хвороби у неї не виявлено.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_14 вину у вбивстві своєї дитини не визнала та суду показала, що разом з померлим сином у неї троє дітей, дати народження яких вона вказати не може, оскільки неграмотна, сама ніколи і ніде не навчалась, освіти не має, проживала разом з чоловіком останньої дитини у с. Мрія. Заробляла на життя продажем квітів на метро «Академмістечко», «Житомирська», квітами торгувала з 12 років. Її матір ОСОБА_13 була проти, щоб ОСОБА_16 жила з сім`єю ОСОБА_17 , оскільки ті були циганами, залякували ОСОБА_16 та вели не чесний спосіб життя. Останній час вона проживала з чоловіком, а син ОСОБА_17 жив з її матір`ю та сестрою. 30.05.2015 року вона зателефонувала своїй сестрі, щоб та привезла їй до місця проживання в с. Мрію, сина ОСОБА_18 . В подальшому вона посварилась з своїм цивільним чоловіком ОСОБА_19 . Їй потрібно було їхати на роботу, тому вона попросила, щоб він залишився з її сином. З дому на роботу вона поїхала близько 14.30 години 30.05.2015 року. Дома залишилась свекруха ОСОБА_20 та брати ОСОБА_17 . Додому вона повернулась близько 23 години останньою маршруткою, яка від`їжджає від метро «Академмістечко» о 22.30. Її чоловік був п`яний, п`яний був також хазяїн будинку. Між нею та чоловіком почалась суперечка, оскільки він допитувався її, чому вона так пізно прийшла додому. Близько 30-40 хвилин вони лаялися, після цього вона підійшла до свого сина ОСОБА_17 це було близько 23-23.30. Коли вона зайшла до кімнати і підійшла до ліжка, де лежав син ОСОБА_17 , то виявила, що він холодний та не дихає. Вона почала питати чоловіка, що сталось з сином, почала плакати та вимагати викликати швидку та міліцію. Чоловік відмовився викликати швидку та міліцію та сказав, що він ліг спати з її сином та випадково задушив його, але якщо вони викличуть міліцію, то в неї заберуть інших дітей, а також вони будуть ув`язнені. Вона взяла свого сина на руки, потім замотала його у свою куртку та до 3-4 години ранку 31.05.2015 року сиділа з ним на ліжку, плакала та кричала, вимагала викликати швидку, але чоловік відмовився. При цьому син був у чистому одязі та він нього не було чутно запаху фекалій. Вона була в шоковому стані, не вірила, що син мертвий, тому не викликала швидку самостійно. Вранці 31.05.2015 року ОСОБА_21 та ОСОБА_17 пішли ховати дитину, чоловік поклав дитину в ящик та мішок, сказав, що він поховає його, а потім, коли вони поховають, поїдуть до її матері і розкажуть, що сталось. ОСОБА_22 поставили на велосипед, брат чоловіка взяв лопату та вони пішли. Вона залишилась дома з донькою ОСОБА_23 , сиділа біля неї на ліжку поки вона спала до 11 години. Потім поїхала в м. Київ ходила вулицями в районі метро «Академмістечко», «Житомирська», «Нивки», «Берестейська». В цей час по телефону вона спілкувалась з чоловіком, який вмовляв її заспокоїтися, та просила віддати їй доньку ОСОБА_23 , на що чоловік відмовився. Тому вона зняла кімнату в готелі в с. Шпитьки за три зупинки до с. Мрія, за 100 грн. на добу, де прожила близько 3-х днів та весь час просила чоловіка, щоб він показав місце, де він закопав дитину. До неї приходив її цивільний чоловік, який вмовляв мовчати або тікати в Закарпаття. 02.06.2015 року вони зустрілись з чоловіком на зупинці «Тополя», де чоловік віддав їй речі сина, які вони разом запалили та зупинці «Тополя», де він вказав, що там палив дитину та повіз його в ліс. Речі дитини запалили, оскільки у них таких звичай спалювати речі після смерті людини. Чоловік сказав, щоб вона пішла на заправку та купила пальне, щоб спалити речі. Потім вона повернулась в готель, де проживає. З готелю нікуди не виходила. Потім чоловік приїхав до неї в готель на маршрутці та потім вони разом з нею поїхали до того місця, де він закопав дитину. На той час вона користувалась телефоном з абонентським номером «Київстар». Через дні чотири вона поїхала до матері, де плакала, але нічого не говорила. Коли поїхала від матері, то зателефонувала їй і сказала, що сина ОСОБА_24 більше не має. У зв`язку з цим матір написала заяву в міліцію. День ходила Києвом та потім приїхала в с. Капітанівку, де давала пояснення з приводу сина. Також повідомила, що слідчий надав їй на підпис документи, які вона не читала, оскільки не вміє читати. Шкодувала про те, що її син помер, та запевняла, що до смерті сина вона не причетна.

Під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_14 щодо кримінального правопорушення, в якому підозрюється, дала послідовні, логічні свідчення. Свої дії під час суспільно-небезпечного діяння пояснила тим, що не хотіла щоб знущалися над її дитиною. Свої відносини з співмешканцем характеризувала як негативні. З матір`ю також не ладила. Часто переходила до матері жити від співмешканця. Матір виховувала її двох старших дітей. Коли йшла в ліс рішення вже прийняла. У лісі задушила дитину. Знайшла лопату на городі в приватному секторі. Викопала ямку, положила туди дитину, прикопала. Потім на наступний день, пішла на АЗС, взяла бензин. Чоловік прослідкував за нею, як вона йшла до лісу, бачив, як вона палила труп дитини. Порадив нікому не говорити про це. Допоміг викопати їй велику ямку. Потім порадив їй поїхати на Закарпаття. Підекспертна чотири дні ночувала на залізнично-дорожньому вокзалі, не знала, що робити. Дзвонила матері, сказала, що пропала дитина, а мати про це повідомила працівникам міліції. Потім їй подзвонив працівник міліції. Потім подзвонила і повідомила матері, що вона вбила дитину. Були думки про те, щоб покінчити життя. Висловлювала наміри прийняти пігулки, але не зробила цього. Стверджує, що алкоголем не зловживає, наркотичні речовини ніколи не вживала. Критичні здібності в цілому збережені. Стосовно діяння, в якому вона підозрюється, в бесіді з експертом, відверто та безпосередньо розповіла наступне (при цьому хвилювалась, плакала): «Сошлась с мужчиною, когда младшему было 4 месяца. В 1 год и 4 месяца отвезла его к маме, но она говорила, что ей тяжело справляться с двумя (там еще старший жил), что она хочет выйти на работу. Постоянно мне говорила, что он не такой, как все дети: что он дурачок, недоразвитый, что он очень много ест. Я его водила к врачам они ничего не нашли. Сестра тогда привезла его ко мне, но муж совсем не хотел. Тогда я уже родила дочку. Начались ссоры, чтобы он не жил с нами, что я ему отдаю много своего внимания, люблю больше чем дочку. Я расстраивалась, уже не могла выдерживать, нервничала. Уехала тогда к маме, а он упрашивал вернуться. Когда вернулась он опять за свое. Уставала. Малой еще пожил у мамы, а потом его привезла сестра и начались совсем большие ссоры. Бились, он бил малого… ОСОБА_25 плакала, не знала что делать. Не хотела, чтобы над ним издевались. Сама не понимала, что я делаю. После этого никого не хотела видеть, поехала на вокзал, жила там три дня, потом поехала и рассказала все мужу. Никуда решила не бежать, зачем, надо нести наказание» (том 2 а.с. 159-162).

Потерпіла ОСОБА_13 матір ОСОБА_14 суду пояснила, що її донька ОСОБА_26 два роки проживала з циганом, з яким народила двох дітей, при цьому син ОСОБА_26 ОСОБА_17 від народження проживав з ОСОБА_27 . Останній час ОСОБА_26 проживала з іншим циганом, від якого народила доньку. Ввечері на день свята Богородиці їй зателефонувала ОСОБА_26 та попросила віддати їй сина ОСОБА_17 , так як заскучала за ним. Після цього ОСОБА_26 приїхала та забрала ОСОБА_17 , також ОСОБА_27 дала їй 100 грн. на дорогу. Наступного дня ОСОБА_27 розмовляла з ОСОБА_16 по телефону. ОСОБА_16 повідомила, що ОСОБА_17 забрала цигани та поїхали з ним на автомобілі в невідомому напрямку та просила дати їй фотографії дитини, щоб звернутися в міліцію для розшуку сина, крім того ОСОБА_27 дала їй ще 100 грн. Наступного дня ОСОБА_16 зателефонувала, плакала та сказала, що сина ОСОБА_17 немає серед живих, та що вона хоче накласти на себе руки. Протягом двох години ОСОБА_27 та ОСОБА_16 спілкувались по телефону: ОСОБА_26 плакала, кидала слухавку, деякий час в неї не було зв`язку. Після цього ОСОБА_27 разом зі своєю сестрою пішли до відділення міліції в с. Капітанівка, де заявили про зникнення дитини. Туди ж через деякий час приїхала ОСОБА_26 . З нею ОСОБА_27 не спілкувалась, так як їх розвели по різним кімнатам. Пізніше їй стало відомо від працівників міліції, що сина ОСОБА_17 вбили та в цьому звинувачують її доньку матір ОСОБА_17 ОСОБА_28 . Вважала, що ОСОБА_14 не вчиняла того злочину, в якому її обвинувачують, впевнена, що її залякали, а дитину вбила сім`я циган, де проживала її донька.

Свідок ОСОБА_29 суду показала, що ОСОБА_30 її племінниця. З 10 років ОСОБА_26 намагалась працювати та допомагала матері ОСОБА_27 , оскільки їх залишив батько. Охарактеризувала ОСОБА_28 трудолюбивою, люблячою донькою, сестрою та матір`ю. На ОСОБА_31 у 2015 році ОСОБА_32 їздила продавати квітки на метро «Академмістечко», де зустріла ОСОБА_33 , яка сказала, що вона забрала своїх дітей. О 17.30 ОСОБА_32 повернулась додому, а ОСОБА_16 залишилась продавати квітки. ОСОБА_17 був улюбленцем ОСОБА_26 . Пізніше їй зателефонувала сестра ОСОБА_34 , яка сказала, що зі слів ОСОБА_26 знає, що ОСОБА_17 вже немає. Разом зі своїм чоловіком та ОСОБА_35 поїхали в пункт міліції в с. Капітанівку. ОСОБА_26 дітей ніколи не била. З ОСОБА_26 вона спілкувалась біля відділу міліції, ОСОБА_26 сказала, що ОСОБА_17 віддала, та сказала, що в міліції все розкаже, де дитина. Останній чоловік ОСОБА_16 циган, вся його сім`я погано ставились до ОСОБА_26 , вона їм потрібна була як робоча сила, ОСОБА_26 часто забирали звідти, оскільки ті люди мають дуже погану репутацію, проте ОСОБА_26 з приводу цього нічого не розказувала, це ОСОБА_32 знає від інших людей. Зі слів брата останнього чоловіка ОСОБА_26 знає, що дитину вбив його брат ОСОБА_36 , в той час ОСОБА_26 не було вдома.

З досліджених судом документів слідує, що відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_13 за правовою кваліфікацією п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України щодо вбивства малолітнього ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були внесені 06.06.2015 року (том 2 а.с. 1).

05.06.2015 року о 18.50 в с. Мила о/у СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області у ОСОБА_13 було прийнято заяву, в якій вона просила прийняти міри до розшуку її доньки ОСОБА_37 та онука ОСОБА_15 (том 2 а.с. 8).

З огляду місця події, відео якого було відтворено в судовому засіданні, слідує, що огляд розпочався 05.06.2015 року в службову кабінеті Києво-Святошинського РВ, за участю ОСОБА_14 , захисника, спеціалістів, прокурора, двох понятих, старшого слідчого, судмедексперта, ОСОБА_38 була роз`яснена ст. 63 Конституції України та присутнім їхні права при проведенні слідчої дії. Галамбіці була запропоновано надати пояснення. На що остання пояснила, що вона вбила свою дитину, може показати як і де вона вбила свою дитину та, в подальшому, дорогою в напрямку м. Житомир попросила зупинитися біля зупинки громадського транспорту «Тополя» по Житомирській трасі та вказала напрямок від вказаної зупинки в напрямку м. Київ на відстані близько 100 метрів в лісосмугу ліворуч від вказаної зупинки. Пройшовши до лісосмуги, ОСОБА_14 вказала на місце, де вона шляхом стискання рота та носа, за допомогою дитячої шапочки задушила свого малолітнього сина ОСОБА_17 , після чого, впевнившись, що він не подає ознак життя, залишила його тіло та прикидала сміттям. Зі слів ОСОБА_14 вказана подія відбулась близько п`яти днів тому (точної дати та часу не вказала). Через два дні (точної дати не вказала) вона, попередньо придбавши на АЗС два літри дизельного пального, повернулась до зазначеного місця, де знаходився труп сина, облила його дизельним пальним та запалила, при цьому використовувала запальничку та пластикову пляшку. Труп дитини горів погано та було багато диму, вона злякалась, що її хтось побачить, тому полум`я загасила землею. Після цього ОСОБА_14 поклала обгорілий труп свого сина до картонної коробки, яку вона знайшла неподалік, та взявши штикову лопату, яку принесла з собою, а також картонну коробку з трупом дитини пішла в напрямку с. Лісне через поле. В подальшому, дорогою до с. Лісне ОСОБА_14 вказала шлях та місце, прикидане гіллям, де вона закопала труп дитини. Після цього за допомогою лопати було розкопано труп малолітнього хлопчика, який був поміщений до картонної коробки. Труп хлопчика був одягнутий в шорти синього кольору та один сандаль на правій нозі. Після цього ОСОБА_39 пояснила, що після того, як вона закопала труп свого сина, то повернулась до зупинки «Тополя», де за допомогою лопати приховала решти пожежного сміття та викинула лопату неподалік. Під час огляду застосовувалось також фотофіксація. З місця огляду було вилучено зразки ґрунту, пожежне сміття, рештки покривала та дитячий одяг, лопата, решти картонної коробки, труп хлопчика з ознаками горіння (том 2 а.с. 9-13, 17). Вилучене під час огляду визнано речовими доказами та оглянуто в судовому засіданні.

З протоколу огляду трупа, проведеного 06.06.2015 року слідчим за участю експерта в приміщенні моргу КОБ СМЕ Києво-Святошинського району слідує, що труп хлопчика ростом 80 см, одягнений в сині синтетичні труси розплавлені справа, правий сандаль синього та коричневого кольорів, підошва частково розплавлена. Мається часткове згорання м`яких покривів голови до кісток склепіння черепа, обвуглення, розтріскування та часткове згорання шкіри шиї, передньої, бокових поверхонь тулуба, верхніх кінцівок, частково нижніх кінцівок. Інших пошкоджень при зовнішньому дослідженні трупа не встановлено (том 2 а.с. 28-39).

Під час проведення слідчого експерименту 07.06.2015 року, відео якого було відтворено в судовому засіданні, ОСОБА_14 , якій перед початком слідчої дії були роз`ясненні її права, без будь-якого примусу в присутності захисника, експертів та двох понятих, в приміщенні ЦСВМ Києво-Святошинського РВ повідомила, що на початку червня 2015 року вона перебувала в домоволодінні свого цивільного чоловіка в с. Мрія, куди її сестра привезла сина ОСОБА_17 . Із-за присутності в будинку сина у ОСОБА_16 виник конфлікт з власником будинку, у зв`язку з чим ОСОБА_16 поїхала разом з сином ОСОБА_17 на метро «Академмістечко», щоб знайти сестру та віддати їй сина. Оскільки сестру вона не знайшла, то разом з сином ОСОБА_17 приїхала на зупинку «Тополя» на ОСОБА_40 трасі, де пішла в лісосмугу, розташовану вздовж дороги, присіла в кущах, посадила сина на руки, погодувала його напоєм «Растішка», після чого почала качати на руках, щоб він засинав, та вирішила задушити. Для цього однією рукою вона закрила йому носик, а іншою рукою, в якій була дитяча шапочка, закрила рота. З першого разу їй не вдалось цього зробити, тому вона затисла ноги сина між своїх ніг. Та знову закрила йому доступ повітря через ніс та рот. Дочекавшись, що син перестав пручатися та подавати ознаки життя, труп дитини поклала на знайдене поряд рядно, потім до поліетиленового пакету, який також знайшла поряд, та прикидала сміттям та гіллям. Потім направилась в с. Мрію, де на одному з подвір`їв взяла лопату, з якою повернулась до прихованого трупа, та прикопала дитину. Після чого поїхала в м. Київ, де блукала вулицями. Почала боятися, що труп можуть знайти, вирішила повернутися до місця, де вона прикопала дитину, та запалити труп. Для цього дорогою назад на АЗС придбала у пластикову пляшку 2 літри пального, з яким приїхала до схованки трупа дитини, розкопала її, облила пальним та підпалила. Труп почав димитися, тому вона злякалась, що її хтось побачить, тому загасила полум`я, обгорілий труп дитини поклала до знайденої поруч картонної коробки та вирішила його переховати в іншому місці. В подальшому, разом з усіма учасниками слідчого експерименту ОСОБА_39 прибула до будинку в с. Мрія, де вона проживала разом зі чоловіком, де вказала на поліетиленовий пакет з речами її сина, який висів на бильці ліжка, та який був вилучений під час слідчого експерименту. Також ОСОБА_39 обняла та поцілувала свою малолітню доньку ОСОБА_41 , яка лежала на ліжку в цьому ж будинку. Після цього всі учасники слідчого експерименту прибули до зупинки «Тополя» на автодорозі Київ-Чоп, за якою, як вказала ОСОБА_39 , вона задушила свого сина ОСОБА_17 . За зупинкою на відстані близько 100 метрів ОСОБА_42 вказала на стовбур зламаного дерева, на якому сиділа з сином, сіла на нього та на ляльці продемонструвала, в який спосіб вона задушила свою дитину. Потім вказала на приблизне місце, де вона знайшла рядно, в яке загорнула не дихаючу дитину, та де її прикидала гіллям та сміттям. Далі вказала, куди направилась за лопатою для приховання слідів злочину. Після цього повідомила, що вона поїхала до м. Києва, де пробула дві доби, вирішила переховати труп дитини, купила пальне на АЗС, з ним повернулась до зупинки, відкопала труп дитини, підпалила, потім злякалась, що побачать дим, тому загасила полум`я. В подальшому, всі учасники слідчого експерименту прибули на АЗС, на яку вказала ОСОБА_16 як на місце, де вона придбала два літри пального. На АЗС «БРСМ», яка розташована на а/д Київ-Чоп в напрямку м. Житомир, працівники АЗС на вимогу слідчого надали копію фіскального чеку за 02.06.2015 року про придбання двох літрів дизельного пального на «Кока-Коли», який був вилучений в якості речового доказу. Також на АЗС ОСОБА_39 вказала на автозаправну колонку, де їй наливали пальне. В подальшому, за вказівкою ОСОБА_43 всі учасники слідчого експерименту прибули до лісу, де ОСОБА_16 вказала на ґрунтову дорогу, якою вона несла труп свого малолітнього сина з метою перепоховання. Також уточнила, що дитину вона накрила своєю курткою тигрового кольору, яку викинула на зворотному шляху. Куртка тигрового кольору була вилучена в якості речового доказу в місці, вказаному ОСОБА_44 , та оглянута в судовому засіданні. В подальшому ОСОБА_39 привела до місця, де був закопаний труп дитини, де вказала, що яму вона викопала за допомогою принесеної з собою лопати, потім зістрибнула в неї та підтягнула до ями коробку з дитиною, помістила коробку в яму та закопала дитину. Також вказала, що взуття, в яке вона була взута в цей день, дуже забруднилось піском, у зв`язку з чим вона його викинула за зупинкою «Мрія» на Житомирській трасі, вказала де саме на зупинці, після чого взуття було вилучене в якості речового доказу, а також оглянуто в судовому засіданні (том 2 а.с. 76-80).

Відповідно до висновку експерта № 2-01/123 від 05.08.2015 року на пожежному смітті, обгорілих рештках покривала та дитячого одягу, обгорілих сандалях та трусах, які були вилучені під час огляду місця події 05.06.2015 року та огляду трупа 06.06.2015 року виявлено залишки зміненого світлого нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива тощо), встановити вид якого не видалось можливим з причини його фізико-хімічних змін в процесі окислення, випаровування та сорбації (том 2 а.с. 119-126).

Згідно актового запису про народження № 169 від 15.10.2013 року ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України внесені за вказівкою матері (том 2 а.с. 247).

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 296 від 15.06.2015 року ОСОБА_45 помер приблизно 01.06.2015 року у віці року від механічної асфіксії в результаті закриття дихальних шляхів (том 2 а.с. 87).

Відповідно до висновку експерта № 296 від 06-30.06.2015 року при судово-медичній експертизі трупа виявлено поширені обвуглення, часткове згоряння тіла, які виникли від дії полум`я, враховуючі дані гістологічного дослідження. Враховуючи дані розтину і гістологічної експертизи (рідкий стан крові, точкові крововиливи на поверхнях серця, легень, зобної залози, імбібіція сполучних оболонок очей кров`ю, ділянки гострої альвеолярної емфіземи в легенях, калові маси навколо задньопрохідного отвору, ймовірно вогнищеві крововиливи в носі та губах) смерть ОСОБА_24 , 2013 р. народження, наступила від механічної асфіксії, внаслідок закриття отворів носа та рота. Комплекс перелічених змін, що супроводжувався розвитком механічної асфіксії, відноситься до тяжких тілесних пошкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виходячи з розвитку трупних змін, що визначались при огляді трупа на місці події 05.06.2015 року та експертизі трупа в морзі 06.06.2015 року, пори року та місця виявлення, смерть настала за 4-7 діб до виявлення. Судово-медичних даних для визначення положення потерпілого під час розвитку асфіксії немає. Характер обвуглень може свідчити, що під час дії полум`я потерпілий перебував в положенні лежачи на спині. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа спирти та їх ізомери не виявлено (том 2 а.с. 88-92).

Експерт ОСОБА_46 суду повідомив, що трупне заклякання у дитини віком 1 року 10 місяців гірше виражене, ніж у дорослих, тому, коли виникає трупне заклякання в середньому через 2-3 години після смерті можливо рухати ногами та руками дитини. Дитина була повністю обпечена, тому не можна сказати, що це було на голові це міг бути будь-який полімерний матеріал. По забрудненню калом кількість не фіксується, зазначається лише наявність калових мас. Наявність калових мас говорить про асфіксію. По вмісту шлунку продукти харчування в шлунку не більше чим через дві години перетворюються на рідину, але, яка їжа, не можливо встановити. Що стосується випадкового удушення, то даних про це не було, мало ймовірно, щоб дитина у віці 1 року 10 місяців могла бути удушена в той спосіб, як про це говорить обвинувачена. В носі, на губах, на шиї були крововиливи, які свідчать про здавлення носа, рота та шиї, саме фізичний вплив, прикладання сили до ділянки носа, рота та шиї.

Відповідно до рапорту оперуповноваженого СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_47 в ході проведення заходів у кримінальному провадженні № 0002068 було встановлено, що ОСОБА_14 на момент вчинення злочину користувалась мобільним телефоном з сім-карткою НОМЕР_2 , та співмешкала з ОСОБА_19 , 1989 р. народження, який користується мобільним телефоном з сім-карткою НОМЕР_3 (том 2 а.с. 163).

Результати радіорозвідки за адресою розташування АЗС «БРСМ» (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Лісне, вул. Житомирське шосе, 20), за місцем вчинення злочину неподалік зупинки «Тополя» в Київській області, на місці виявлення трупа лісовий масив в с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області, на повороті з автодороги Київ-Чоп до с. Лісне Києво-Святошинського району Київської області викладені в рапортах о/у СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_48 (том 2 а.с. 164-167).

Інформацією моніторингу з`єднань абонентів стільникового зв`язку за період з 12.00 31.05.2015 року по 00.00 03.06.2015 року (том 1 а.с. 230-236), отриманої на виконання ухвал слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області (том 2 а.с. 171, 175, 179, 183, 187, 191) підтверджено перебування ОСОБА_14 , яка користувалась абонентським номером НОМЕР_2 , в лісосмузі неподалік зупинки громадського транспорту «Тополя», що поруч з с. Мрія, та на прилеглій території до місця вчинення злочину Києво-Святошинський район автодорога Київ-Чоп, поворот на с. Лісне, лісовий масив в АДРЕСА_4 .

Зважаючи на викладене, оцінивши всі докази в сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, забезпечивши змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів, суд присяжних приходить до переконання, що під час судового розгляду кримінального провадження поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_14 мала умисел на позбавлення життя свого малолітнього сина ОСОБА_24 , натомість версія захисту про непричетність ОСОБА_14 до інкримінованого їй діяння не знайшла свого підтвердження під час судового провадження, доводи захисника щодо недопустимості на неналежності доказів, наданих прокурором, є надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах КПК Україні.
Тому, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, доведена повністю та кваліфікує її дії за вказаною статтею як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті, малолітньої дитини.

Вина обвинуваченої ОСОБА_14 в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, яке суд присяжних вважає доведеним, підтвердилась в ході судового провадження даними, здобутими під час огляду місця події та слідчого експерименту, коли обвинувачена без будь-якого примусу вказала на місце, де вона задушила дитину, в який спосіб намагалась сплатити труп дитини, де придбала пальне, де приховала труп дитини, а також висновками проведених у справі експертиз і показами експерта ОСОБА_49 , який спростував версію обвинуваченої про випадкове удушення дитини під час сну. Крім того, виявлені при огляді трупа дитини калові маси навколо задньопрохідного отвору, які, відповідно до висновку експерта № 296, серед інших слідів, вказують на удушення дитини, також спростовують покази ОСОБА_14 про те, що вона виявила дитину в ліжку в будинку, де проживала разом с співмешканцем, при цьому дитина та одяг дитини не був забруднений та від дитини не була запаху фекалій.
При цьому, судом присяжних вживались заходи, спрямовані на перевірку версії захисту про причетність до вбивства малолітнього ОСОБА_50 співмешканця обвинуваченої ОСОБА_19 , його брата ОСОБА_51 та його матері ОСОБА_52 , у зв`язку з чим вказані особи були викликані для допиту судовою повісткою (том 1 а.с. 148, 150-151, 155, 198-200). Повістки, відправлені свідкам повернулись на адресу суду з поштовою довідкою «за закінчення терміну зберігання» (том 1 а.с. 177, 178, 208-210). Ухвали суду про привід зазначених осіб у судове засідання (том 1 а.с. 204, 226) виконані не були, оскільки за адресою, вказаною як їхнє місце проживання, ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та ОСОБА_52 не проживають (том 1 а.с. 227-229).

Покази потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_29 матері та тітки обвинуваченої щодо непричетності, на їх переконання, ОСОБА_14 до вбивства сина ОСОБА_17 , не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 85, 86 КПК України у виправдання обвинуваченої.

Даних про те, що труп дитини був закопаний за допомогою лопати, яка була вилучена під час огляду місця події, під час судового провадження не здобуто, оскільки згідно висновку експерта № 3-02/829 від 23.06.2015 року на слідосприймаючій поверхні лопати, яку було виявлено 05.06.2015 року під час проведення огляду в лісосмузі поблизу автодороги Київ-Чоп на відстані близько 100 метрів від автобусної зупинки «Тополя» Києво-Святошинського району Київської області, слідів папілярних візерунків не виявлено (том 2 а.с. 107-113).

Враховуючи, що суспільно небезпечними наслідками вбивства є настання смерті потерпілого, злочин за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_14 , вважається закінченим з моменту настання смерті малолітнього ОСОБА_24 , який помер від механічної асфіксії, внаслідок закриття отворів носа та рота, а тому події, які мали місце після удушення дитини приховування трупа, його закопування, відкопування та перепоховання на правову кваліфікацію дій обвинуваченої не впливають.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_14 суд враховує, що злочин за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, ОСОБА_14 раніше не судима (том 2 а.с. 243), до затримання проживала у АДРЕСА_2 відділення (том 1 а.с. 103), має постійне місце реєстрації (том 2 а.с. 246).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 228 від 29.09.2015 року ОСОБА_14 притаманні такі психологічні особливості, як невисокі показники інтелектуально-мнестичної діяльності, нестійкість уваги, нерозвинутість пізнавальних інтересів, обмежений світогляд та коло інтересів, бідний словниковий запас, скудний запас загальноосвітніх знань, не сформованість автоматизованих розумових навичок, емоційна неврівноваженість, поверхневість критики. Такі психологічні особливості особистості ОСОБА_14 , як поверхневість критики, конкретність мислення, недостатня здатність до встановлення складних причинно-наслідкових зв`язків, емоційна неврівноваженість, знайшли своє відображення під час діяння, в якому вона підозрюється, але суттєвим чином не вплинули на її поведінку (том 2 а.с. 159-162).

Обставин, що відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_14 , судом не встановлено.

Посилання захисту на наявність у обвинуваченої ОСОБА_14 на утриманні двох малолітніх дітей не підтверджено відповідними документами, а тому не враховується судом при призначенні покарання.

За таких обставин суд присяжних, враховуючи, що ОСОБА_14 вчинено особливо тяжкий злочин, з огляду на наслідки злочинних дій, які є невідворотними та полягають у смерті малолітньої дитини, позиції обвинуваченої ОСОБА_14 , яка своїми показами намагалась уникнути відповідальності за вчинене, з врахуванням даних про особу ОСОБА_14 педагогічно занедбаної молодої жінки, прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_14 покарання за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті, оскільки вважає, що обвинувачена повинна бути ізольована від суспільства та її виправлення та перевиховання має відбуватися в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Враховуючи молодий вік обвинуваченої (24 роки), посередні соціальні умови, в яких вона виховувалась та проживала, суд присяжних дійшов висновку, що саме відбування покарання у виді позбавлення волі перевиховає ОСОБА_14 та по відбуттю покарання вона буде корисною для суспільства. Підстав для призначення обвинуваченій ОСОБА_14 виключної міри покарання у виді довічного позбавлення волі суд присяжних не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_14 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 обчислювати з моменту її затримання, тобто з 06 червня 2015 року (том 2 а.с. 23-27).
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_14 до строку покарання у виді позбавлення волі строку попереднього ув`язнення з 06.06.2015 року до набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Застосований відносно ОСОБА_14 запобіжний захід у виді взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО Управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-диск з записом огляду місця події від 05.06.2015 року (том 2 а.с. 17), копію фіскального чеку з АЗС (том 2 а.с. 80), диск з записом слідчого експерименту (том 2 а.с. 84), диски з інформацією моніторингу з`єднань операторів стільникового зв`язку (том 1 а.с. 237), які приєднані до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-спецпакет № 3293966 з рештками картонної коробки, спецпакет № 2055512 з пожежним сміттям, обгорілими рештками покривала та дитячого одягу (трусів та сандалів), спецпакет № 1690010 з кросівками чорного кольору та шкарпетками червоного кольору, спецпакет № 1026306 з зразками крові ОСОБА_14 , спецпакети № 0626802, № 0626801, № 0626799, № 0144826, № 0144827 зі зразками ґрунту, спецпакет № 2174576 з дактилокартою ОСОБА_14 , спецпакет № 3288703 з лопатою, поліетиленовий пает з написом «Фора» з дитячиме речами, паперовий конверт зі зразками слини ОСОБА_14 , які передані до камери схову речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУ НП України в Київській області (том 2 а.с. 205), - знищити.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0002068, пов`язані з оплатою проведених експертиз у розмірі 998 (дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 40 коп. (том 2 а.с. 106, 118).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуюча суддя

ОСОБА_1
Суддя

ОСОБА_2

Присяжні

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5