Дата документу Справа № 311/2293/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/451/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/2293/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія - ст. 296 ч. 1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001060, за апеляційною скаргою законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001060 від 19.05.2015 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, повернуто прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Запорізької області молодшому раднику юстиції ОСОБА_12 .

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, 11.10.2016 року до Токмацького районного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Під час підготовчого судового засідання суд встановивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України зазначив наступне.

Обвинувальний акт фактично не містить розписки про отримання підозрюваним, його законним представником копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

При цьому, діючим КПК України не передбачена можливість усунення даного недоліку досудового розслідування в судовому засіданні шляхом вручення судом неповнолітньому обвинуваченому, його законному представнику копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, відповідно до наданих суду матеріалів вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_9 та його законному представнику не було надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження після закінчення досудового розслідування.
За таких обставин, суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору.

В апеляційній скарзі представник неповнолітнього потерпілого вважає ухвалу суду необґрунтованою, оскільки обвинувачений та його представник у судовому засіданні вказали на те, що вони отримали обвинувальний акт поштою, розуміють суть обвинувачення, не заперечували проти призначення справи до судового розгляду. Такий недолік, як не ознайомлення обвинуваченим та його законним представником з матеріалами справи можливо було усунути, надавши обвинуваченому та його законному представнику час для ознайомлення, оголосивши перерву. Вважає, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів того, що обвинуваченому та його законному представнику було надано час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, також такий час було встановлено ухвалою слідчого судді.

Враховуючи викладене, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити кримінальне провадження до Токмацького районного суду Запорізької області на розгляд в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; законного представника неповнолітнього потерпілого та потерпілого, які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; неповнолітнього обвинуваченого, його законного представника та захисника, які просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та вислухавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з приписів закону, встановлених ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених частиною 3 цієї статті, у тому числі і про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам закону, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.
Так, згідно п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування. Положення ст. 293 КПК України зобов`язує прокурора з переданням обвинувального акту до суду під розписку надати його копію підозрюваному, законному представнику, тощо.
Сукупність наведених норм свідчить, що оцінка відповідності обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України має відбуватися з врахуванням як змісту останнього, так і наявності передбачених законодавством додатків, у тому числі документального підтвердження вручення обвинувального акту підозрюваному, захиснику, законному представнику.
Враховуючи, що відповідно до ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується, саме на прокурора покладений обов`язок доведення до такої особи змісту обвинувачення через вручення копії обвинувального акту.
Колегія суддів згодна з посиланням суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та доданих до нього матеріалів за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, міститься розписка про те, що підозрюваний ОСОБА_9 та його законний представник не ознайомлені з матеріалами кримінального провадження та отримання копій обвинувального акту, та реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні підписи зазначених осіб, які посвідчують факт отримання ними вказаних документів, що свідчить про те, що обвинувачений, та його законний представник не отримували копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а отже не були ознайомлені з пред`явленим органом досудового розслідування обвинуваченням.
На переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно неповнолітнього ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки фактично не містить розписки про отримання підозрюваним, його законним представником копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Також слід зазначити, щоб не порушувати права обвинуваченого на захист, у відповідності до норм ч. 3 ст. 42 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
Згідно з положеннями п. "а" ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Україною згідно з Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року у справі "Ващенко проти України" Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).
В рішенні від 25 липня 2000 року у справі "Маттоціа проти Італії" Суд зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції.

В рішенні від 09 жовтня 2008 року у справі "Абрамян проти Росії" Суд зазначив, що деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Також колегія суддів вважає слушним зазначення в ухвалі суду про те, що відповідно до наданих суду матеріалів вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_9 та його законному представнику не було надано можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження після закінчення досудового розслідування. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_13 від 02.08.2016 року встановлено строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваного ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_10 з 3 серпня 2016 року по 4 серпня 2016 року. Разом з тим, відповідно до зазначеної ухвали, вона виносилась за відсутності ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суду не надано докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про встановлені даною ухвалою строки ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Висновки суду першої інстанції щодо встановлених недоліків обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України та необхідність у зв`язку з цим повернення його прокурору, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, і сумнівів у колегії суддів не викликають.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що встановлена районним судом невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне і обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає, а апеляційна скарга законного представника неповнолітнього потерпілого відповідно задоволенню не підлягає по вказаним у ній доводам.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 12 грудня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001060 від 19.05.2015 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, повернуто прокурору відділу ювенальної юстиції прокуратури Запорізької області молодшому раднику юстиції ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4