24.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/4/17
Провадження № 1-кп/205/178/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001134 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 03 грудня 2016 року, приблизно о 15 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережній Заводській, Новокадацького (Ленінського) району м. Дніпро (Дніпропетровськ) з боку Кайдацького мосту в напрямку вул. Павлова. Під час руху ОСОБА_3 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не обрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, втратив контроль над керуванням автомобілем «Peugeot Boxer», виїхав на зустрічну смугу руху та в районі електроопори № 334 по вул. Набережній Заводській, м. Дніпро (Дніпропетровськ) допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №4485е від 06 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому правого надколінника зі зміщенням уламків, що за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1-1143 від 15 грудня 2016 року не виконав вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, покаявся та суду пояснив, що дійсно він 03 грудня 2016 року близько 16-00 години рухався по Кайдацькому мосту на технічно справному автомобілі «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 та виїжджаючи на вул. Набережну Заводську в м. Дніпро втратив керування автомобілем, через те що на дорозі було дуже слизько та йшов мокрий сніг, виїхав на зустрічну смугу руху та в районі електроопори № 334 по вул. Набережній Заводській, м. Дніпро (Дніпропетровськ) допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку. Після чого ОСОБА_3 одразу подзвонив до поліції та швидкої допомоги.
Окрім зізнання ОСОБА_3 його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
- показаннями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 03 грудня 2016 року близько 15-45 години він рухався на своєму автомобілі «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 у м. Дніпрі по вул. Набережній заводській в бік Кайдацького мосту та в районі світлофора біля заводу «Євраз ім. Петровського» побачив, що перед ним занесло автомобіль «Peugeot Boxer», який після заносу почав здійснювати некерований рух в бік його автомобіля та відбулося зіткнення. Внаслідок вказаного зіткнення ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому правого надколінника зі зміщенням уламків та близько двох тижнів перебував на стаціонарному лікуванні у МКЛ №16;
- витягом з кримінального провадження №0001134 від 04.12.2016 року, відповідно до якого 03.12.2016 року близько 15-40 год. по вул. Набережній Заводській, Новокадацького (Ленінського) району м. Дніпро (Дніпропетровськ) рухався автомобіль «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який в районі е/о №334 скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21099» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схемою з фото-таблицями до нього від 03.12.2016, відповідно до якого було оглянуто місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яке відбулося 03 грудня 2016 року у м. Дніпропетровську на вул. Набережна Заводська, під час якої відбулося зіткнення автомобілів «ВАЗ-21099» та «Peugeot Boxer»;

- висновком експерта №4485е від 06.12.2016 року з додатками, відповідно до якого у гр. ОСОБА_5 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правого надколінника зі зміщенням уламків, що за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), які були ним отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування, тобто і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові та які спричинені від механічної дії тупих твердих предметів або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобілю, за умов дорожньо-транспортної пригоди;
- висновком експерта №5/10.1-1143 від 15.12.2016 року, відповідно до якого у наданій на дослідження дорожній обстановці водій автомобіля «Peugeot Boxer» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.1 ПДР України. Дії ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП. В даній дорожній обстановці у водія ОСОБА_3 не було будь-яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, правильно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України.

Обставинами пом`якшуючою покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає його повне визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема визнання своєї вини в повному обсязі, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні у вигляді арешту та позбавленні права керування транспортними засобами та думку прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та без реального обмеження волі, оскільки реальне обмеження волі або тримання в умовах ізоляції не буде сприяти виправленню обвинуваченого, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення, звільнивши його від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, відповідно до ст. 75 КК України та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Крім того, суд вважає недоцільним призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_3 розкаявся у вчиненому необережному злочині та заявив про зроблені ним висновки та переоцінку свого недбалого ставлення до керування транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 заявлений цивільний позов в якому цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого 50 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, заподіяної злочином.
В обґрунтування позовних вимог цивільний позивач посилається на те, що внаслідок вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, йому завдано тілесних ушкоджень, чим спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн. 00 коп.
В судовому засіданні ОСОБА_5 позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав частково, в розмірі 5000 гривень та не заперечували проти його задоволення в цій частині, зазначивши, що на стадії досудового розслідування він пропонував потерпілому ОСОБА_5 7000 гривень моральної компенсації за спричинені йому тілесні ушкодження та інші, пов`язані з цим душевні страждання, натомість, потерпілий ОСОБА_5 відмовлявся від отримання даної суми.
Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили, що дійсно, обвинувачений ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_5 7000 гривень компенсації, натомість, пропонував взамін на надання ОСОБА_5 розписки про відсутність жодних претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_8 , на що потерпілий ОСОБА_5 погодитися не міг, оскільки на той час не було відомо повного обсягу матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та порядку і способу її відшкодування.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи із зазначених положень закону та обставин справи, характеру, глибини та тривалості фізичних, душевних і емоційних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_5 , враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 7 500 грн., що на думку суду, компенсує завдану моральну шкоду.

Оскільки цивільний позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає, що з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягнення судових витрат, понесених потерпілим для сплати судового здору в розмірі 640 гривень.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову автотехнічну експертизу №5/10.1-1143 від 15.12.2016 року, витрати на яку складають 703,68 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання, встановивши іспитовий строк в один рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 703 (сімсот три) гривні 68 копійок витрат на проведення судової автотехнічної експертизи №5/10.1-1143 від 15.12.2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок моральної шкоди, заподіяної злочином.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 640 (шістсот сорок) гривень, 00 копійок судових витрат на сплату судового збору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1