Провадження № 11-кп/792/142/17
Справа № 689/1834/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
судового засідання
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду від 14 грудня 2016 року,
встановила:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тімяшкіно, Ломоносівського району Ленінградської області/Російська Федерація/, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, на утримані неповнолітніх дітей немає, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 14 грудня 2016 року, зарахувати, в цей строк, час його попереднього ув`язнення з 27 червня 2016 року по 13 грудня 2016 року, а всього 5 місяців 16 днів, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній - тримання під вартою.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.
За вироком суду, 26 червня 2016 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 зайшов на присадибну ділянку господарства, колишньої співмешканки, ОСОБА_9 , що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , де зустрівся з тимчасовим відвідувачем даного господарства ОСОБА_10 який прийшов до ОСОБА_9 .
ОСОБА_10 зробив зауваження ОСОБА_7 з приводу невдоволення його поведінкою, яка виражалась у перебуванні на території господарства ОСОБА_9 .
В подальшому відповідь ОСОБА_10 обурила ОСОБА_7 та викликала у нього умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці ножа, який був замотаний у поліетиленовий пакет, умисно наніс один удар даним ножем в область черевної порожнини ОСОБА_10 .
В результаті вказаних умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді однієї рани на передній черевній стінці в середній третині ліворуч від пупка, яка проникає в черевну порожнину із ушкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки, крововиливом в черевну порожнину (близько 300 мл крові), яка в клінічному перебігу ускладнилась перитонітом та за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 121 на ст. 124 КК України, або пом`якшити йому покарання.
Вказує, що саме ОСОБА_10 перший напав на нього, а задля своєї безпеки йому довелося вдарити потерпілого ножем.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, на підтримання апеляційної скарги, з викладених уній мотивів, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що, у зазначений день та час, прийшов до господарства ОСОБА_9 , щоб забрати свої речі. Взяв ніж, так як передбачав небезпеку. Заподіяв тілесне ушкодження ОСОБА_10 , оскільки, останній погрожував йому вбивством та вдарив кулаком в праве плече.
Разом з тим, потерпілий ОСОБА_10 не підтвердив показання обвинуваченого і пояснив, що, повертаючись від ОСОБА_9 , побачив ОСОБА_7 , в якого запитав, що той тут робить, у відповідь обвинувачений вдарив його рукою, в якій тримав пакет, в живіт і втік. З ОСОБА_7 не був знайомим, вбивством йому не погрожував та не бив його.
За показаннями свідка ОСОБА_9 вона бачила, як обвинувачений та потерпілий розмовляли, а потім ОСОБА_10 попросив дати скоч, оскільки у нього була рана на животі.
Вказані показання потерпілого і свідка узгоджуються між собою і з даними протоколу огляду місця події від 27.06.2016 року та фото таблиці до нього, з яких вбачається, що під час огляду господарства ОСОБА_9 , в АДРЕСА_2 , на порозі, на відстані 15 см., від правого краю порога, виявлена пляма круглої форми діаметром 2 см темно-бурого кольору, схожа на кров; від порогу на відстані 30 см та ще 30 см на килимі виявлено дві плями червоно-бурого кольору, далі дві аналогічні плями виявлено біля порогу вхідних дверей в приміщення житлового будинку (а.к.п.6-12).
Згідно даних висновку експерта № 153 від 11.08.2016 р. у ОСОБА_10 виявлено наступні тілесні ушкодження: рану на передній черевній стінці в середній третині ліворуч від пупка, яка проникає в черевну порожнину із ушкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки, крововиливом в черевну порожнину (близько 300 мл крові), яка в клінічному перебігу ускладнилась перитонітом та яка могла утворитись від одноразової колото- ріжучої дії твердого плоского травмуючого предмету, яким міг бути і клинок ножа, про що свідчать рівні краї, форма та розміри рубця, переважання глибини рани над її довжиною. В даному випадку могла утворитись від одного удару з достатньою силою колюче-ріжучим предметом в ділянку черева в напрямку спереду до заду.
Дані тілесні ушкодження могли утворитись, незадовго до госпіталізації в Ярмолинецьку ЦРЛ, в термін та за обставин, які вказані в постанові слідчим про призначення судово-медичної експертизи, тобто 26.06.2016 року, за ознакою небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Рана на передній черевній стінці, ліворуч від пупка, яка проникає в черевну порожнину із ушкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки, крововиливом в черевну порожнину могла утворитись від однієї дії.

Утворення рани на передній черевній стінці ліворуч від пупка, яка проникає в черевну порожнину із ушкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки, крововиливом в черевну порожнину при падінні з висоти власного зросту - виключається.
Судячи по характеру рубця на шкірі в ділянці черева слідує, що травмуючий предмет міг мати плоску форму (а.к.п.22-24).
Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України колегія суддів не вбачає, з огляду на наступне.
Відповідно до даних висновку експерта № 128 від 30.06.2016 р. у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді 1 садна в ділянці правого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні розміром 2x0,2см під буро-коричнево-сірою щільною шкірочкою, яка виступає над рівнем оточуючих тканин, яке могло утворитись від травматичної дії удар-тертя тупого твердого предмету можливо із обмеженою контактуючою поверхнею, або при співударі даною ділянкою до тупого твердого предмету, або при падінні з висоти власного зросту з приземленням на правий ліктьовий суглоб та ударі даною ділянкою до твердої поверхні, може мати давність утворення в межах 3,4,5 діб від моменту заподіяння до огляду проведеного 29.06.2016р., за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виявлене при судово-медичній експертизі на тілі гр. ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці правого ліктьового суглобу по зовнішній поверхні могло утворитись від не менше 1 дії (а.к.п.72-73).
З вказаного висновку експерта, з показань потерпілого і свідка ОСОБА_9 слідує, що тілесного ушкодження, в область правого плеча, про яке зазначає обвинувачений, ОСОБА_10 йому не заподіював, будь - якими іншими доказами, вказані ОСОБА_7 факти погроз та нанесення йому тілесних ушкоджень потерпілим, в судовому засіданні не підтверджені.
За таких обставин, твердження апеляційної скарги про необхідність захисту обвинуваченого від суспільно-небезпечного посягання, щодо нього, з боку потерпілого ОСОБА_10 , та перевищення ним, у зв`язку з цим, меж необхідної оборони, позбавлені підстав.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з яким погоджується й колегія суддів, суд першої інстанції, як убачається з мотивувальної частини вироку, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких, а також дані про його особу.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому, суд першої інстанції не врахував такі пом`якшуючі покарання обставини, які вказані прокурором в обвинувальному акті, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, виходячи з того, що під час судового розгляду обвинувачений, неодноразово, вказував, що наніс удар ножем потерпілому, так як захищався від нього, однак, дана обставина в судовому засіданні спростована.
А тому, враховуючи викладене та конкретні обставини справи, суспільну небезпечність скоєного, особу обвинуваченого, який не судимий, проте притягувався до кримінальної відповідальності, і який характеризується негативно, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення йому покарання лише у виді реального позбавлення волі, що є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав визнати його суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не знаходить. При цьому суд обґрунтовано не знайшов підстав для застосування ст.69 КК України відносно обвинуваченого, з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, в межах санкцій ч.1ст. 121 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.
Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, за викладеними в ній мотивами.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) ОСОБА_7 слід зарахувати в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2016 року по 25 квітня 2017 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
Керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
п о с т а н о в и л а:
Вирок Ярмолинецького районного суду від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2016 року по 25 квітня 2017 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді / підписи
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .