Провадження № 1-кп/714/49/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" червня 2017 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю : прокурора ОСОБА_3
захисникаОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000039 від 17 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз :

- Герцаївським районним судом Чернівецької області 18 червня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 місяців арешту;

обвинуваченого у вчинені злочинів передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимий за злочини проти власності, 16 лютого 2017 року, біля 23 год. скориставшись тим, що вхідні двері житлового будинку належного ОСОБА_6 , що в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області були відкриті, проник до нього, та побачивши що потерпіла ОСОБА_7 спить, таємно викрав ноутбук марки «Ацер» з зарядним пристроєм та сумкою для носіння ноутбука загальною вартістю 6000 грн., мобільний телефон марки «Алкател» вартістю 1000 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з обмеженнями адміністративного нагляду встановленого йому постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області 07 липня 2016 року, з метою ухилення від нього, 23 лютого 2017 року самовільно залишив місце проживання - с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області та виїхав за межами області де знаходився до 08 березня 2017 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у порушенні правила адміністративного нагляду визнав повністю та обставини вчинення злочину не оспорює. У своїх показах в означеній частині послався на те, що злочин ним було вчинено свідомо, так як набридло щонеділі з`являтися на реєстрацію до органів поліції, через що не мав можливості влаштувався на роботу в м. Чернівці як найближче до місця проживання.

Щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 , то свою винуватість визнав частково, посилаючись на те, що житловий будинок де проживає потерпіла належить його рідній сестрі ОСОБА_8 . Тобто потерпіла є рідною донькою останньої. До вказаного будинку сам він неодноразово навідувався та деякий час проживав у ньому. Вказане є свідченням того, що він мав вільний доступ до будинку.

Так само і у вечорі 16 лютого 2017 року, він зайшов на подвір`я господарства сестри так як через незадовільний стан здоров`я внаслідок вживання спиртних напоїв, хотів випити води. Підійшовши до вхідних дверей будинку відкрив їх. Оскільки вони не були зачиненні на ключ, зайшов до приміщення, де після того як випив воду став відпочивати. У будинку на той час спала потерпіла. Через деякий час, не подумавши про наслідки викрав ноутбук та мобільний телефон. Вказані обставини не оспорює, однак вважає, що крадіжку було вчинено ним без ознак проникнення у житло, так як викрадення відбулося під час перебування у житловому будинку до якого мав вільний доступ. При призначенні покарання просив суд прийняти до уваги добровільне відшкодування шкоди потерпілій та з`явлення зі зізнанням до органів поліції.

Попри таки покази обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що його винна у вчиненому повністю доведена та підтверджується сукупністю зібраних по справі доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 , суду показала, що обвинувачений є рідним братом її матері ОСОБА_8 . Сам обвинувачений неодноразово бував у їх будинку в т.ч. і проживав у ньому з дозволу матері, але останнім часом матір`ю було заборонено йому у її відсутність приходити до них у господарство. На час викрадення речей, матері вдома не було так як вона була за межами області, а за нею доглядала сестра матері - ОСОБА_9 . Того вечора вона була вдома одна і через втому заснула, при тому вхідні двері на ключ не закрила. Коли прокинулася уночі виявила відсутність мобільного телефону який на час коли лягала поклала біля себе на ліжко. Тоді же виявила пропажу ноутбука, який було придбано її матір`ю у кредит, яким користувалася здебільше вона. З приводу пропажі речей на ранок вона повідомила тітці, яка подзвонила в поліцію. Телефон і ноутбук їй повернуто обвинуваченим, тому претензій до нього не має.

Допитана як свідок ОСОБА_8 суду показала, що дійсно обвинувачений приходиться їй рідним братом, який неодноразово приходив до неї у гості в т.ч. заходив до житлового будинку, а деякий час останній жив в неї на час його хвороби. Разом із тим, місце проживання обвинуваченого зареєстровано в будинку їх батьків, де він і проживає. Після того як у січні поточного року обвинувачений став зловживати спиртними напоями, вона заборонила йому навідуватися у такому стані до них у гості. В лютому вона поїхала на заробітки до Польщі, а донька ОСОБА_7 залишилася вдома. З нею спілкувалися за допомогою телефону, який вона їй подарувала та ноутбуку який був придбаний у кредит, яким також здебільшого користувалася донька. Про обставини крадіжки їй повідомила донька, в т.ч. повернення викраденого. Просила суд при можливості не призначати суворе покарання обвинуваченому.

Згідно з протоколом огляду місця події від 17 лютого 2017 року, об`єктом огляду є житловий будинок розташований в с. Цурень Герцаївського району Чернівецької області де проживає потерпіла ОСОБА_7 , звідки у ніч 16 лютого 2017 року було викрадено ноутбук марки «Ацер» з зарядним пристроєм та сумкою для його носіння та мобільний телефон марки «Алкател» (а.с. 8-19).
Вартість ноутбук марки «Ацер» з зарядним пристроєм та сумкою для носіння ноутбука та мобільний телефон марки «Алкател» відповідно до листа підприємця ОСОБА_10 складає усього 7000 грн (а.с. 72).

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази щодо обставин вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ст. 395 КК України, оскільки ніхто з учасників процесу їх не оспорював.

Ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185 КК України є вірною, так як обвинувачений будучи раніше судимий за злочин проти власності, повторно, таємно викрав чуже майно, з проникненням у житло.

Правильною є також кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 395 КК України так як він, як особа яка перебувала під адміністративним наглядом самовільно виїхав за межі району, тим самим порушив правила адміністративного нагляду.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 та міркувань захисника ОСОБА_4 на необхідність перекваліфікації дії обвинуваченого з ч.3 ст. 185 КК на ч.2 ст. 185 КК України через відсутність у його діях кваліфікуючої ознаки проникнення до житла, на думку суду є безпідставні та не заслуговують на увагу. Такі доводи обвинуваченого суд розцінює їх як обраний спосіб захисту.

Зокрема, статтею 12 Загальної декларації прав людини, яка прийнята і проголошена Резолюцією 217 А (Ш) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, передбачено, що «…ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла… Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань».

Таке саме положення міститься у статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, який набув чинності для України 23 березня 1976 року.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) передбачено, що: «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції».

Виходячи з цих міжнародно-правових актів, Україна закріпила принцип недоторканості житла у статті 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Потерпіла ОСОБА_7 та допитана судом свідок ОСОБА_8 суду показали на заборону для обвинуваченого навідуватися до їх помешкання, за обставин перебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Сам обвинувачений в судовому засіданні показав, що через свій стан сп`яніння зайшов до господарства ОСОБА_8 аби попити води. Тобто попри заборону зі сторони власника житла зайти до нього до господарства у випадку коли сам він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений, зневажаючи на таке, діючи умисно, проникає до даного господарства, до житлового будинку, звідки вчиняє крадіжку.

Зазначені докази у їх сукупності спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про його невинуватість у проникненні до житла звідки було вчинено крадіжку речей потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно.

За даними Герцаївської ЦРЛ ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини, суд згідно ст. 66 КК України визнає сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину та відшкодування шкоди потерпілій.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд ураховуючи роз`яснення які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вважає за необхідне зазначити, що один з злочинів вчинений обвинуваченим є умисно тяжкий злочин.

З урахуванням вищевказаних обставин, даних про особу винного, виходячи з положень ч. 2 ст. 50 КК України щодо необхідності призначення покарання у межах необхідності й достатності для виправлення особи і попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 не можливе без його ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України і призначити йому покарання

-за ч.3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;

-за ст. 395 КК України 3 місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 місяць.

Обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 24 березня 2017 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню за період з 24 березня 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі, ноутбук марки «Ацер» з зарядним пристроєм та сумкою для носіння ноутбука та мобільний телефон марки «Алкател», які були повернуті потерпілій ОСОБА_7 залишити останній як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя