ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Туапсе Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.04.2009 р. Апеляційним судом Хмельницької області за ст.ст. 307 ч. 2, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, звільнений 04.11.2011 р. умовно-достроково на 7 місяців 17 днів,
за ч. 2 ст. 263КК України,
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 03 листопада 2016 року близько 01 год. 30 хв. поруч із в`їздом на територію гаражного масиву «Авангард», що по пров. Гвардійському, 6А в м. Хмельницькому, без передбаченого законом (п.п. 2.1, 2.8, 9.1 "Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р.) дозволу умисно носив (транспортував в автомобілі «SEAT IBIZA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) кастет, який належить до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії (є кастетом, виготовленим соморобним способом).
Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263КК України (носінні кастету без передбаченого законом дозволу).
17 листопада 2016 року між прокурором і обвинуваченим укладена угода про визнання винуватості у вчиненні вказаного злочину на таких умовах: - ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вищезазначеному діянні, щиро розкаявся таактивно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання; - сторони погодили призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 240 годин громадських робіт.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості. Позицію обвинуваченого підтримав його захисник адвокат ОСОБА_4 .
Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, та просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.
Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання, відсутні обставини, які б обтяжували покарання.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який раніше судимий, посередньо характеризується, суд дійшов висновку укладену між прокурором і обвинуваченим угоду про визнання винуватості затвердити та призначити останньому узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт.
Процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи в силу ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд
засудив:
Укладену 17 листопада 2016 року між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватостіу вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263КК України, - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263КК України, та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Речовий доказ кастет, який переданий на зберігання в УЗМТЗ ГУНП в Хмельницькій області, знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 703 грн. 68 коп. процесуальних витрат.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: