Провадження № 11-кп/792/44/17
Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 2 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, раніше судимого:

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 17.11.2008 року за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 69, 98,70 ч.1 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільненого 14.03.2009 року по відбуттю строку покарання;

-вироком Хмельницького міськрайонного суду від 07.10.2009 року за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-вироком Автозаводського районного суду м.Кременчуг Полтавської області від 05.04.2011 року за ст.ст.393 ч.2, 71 КК України на 6 років позбавлення волі;

-вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 18.03.2011 року за ст.185 ч.3, 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; постановою Сокальського районного суду Львівської області від 12.09.2011 року, на підставі ст.71 КК України, до покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчуг Полтавської області від 05.04.2011 року приєднано невідбуте покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 19.04.2012 року і остаточно визначено до відбуття 6 років 3 місяці позбавлення волі;

-вироком Хмельницького міськрайонного суду від 19.04.2012 року за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі; звільненого 05.02.2016 року на підставі ухвали Богунського районного суду м.Житомир від 05.02.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 02 листопада 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення, під час досудового розслідування та судового розгляду, з 29.06.2016 року по 01.11.2016 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 - тримання під вартою - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 703 грн. 68 коп.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, 28 червня 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 , в квартирі АДРЕСА_2 , з метою заволодіння чужим майном, вчинив напад на останню, поєднаний з погрозами застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, які виражались в демонстрації ножа, який обвинувачений тримав у руці, внаслідок чого, ОСОБА_7 відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S III duos» білого кольору, вартістю 4000 грн.
Прокурор, в поданій апеляційній скарзі, просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий, яким визнати його винуватим

за ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вказує, що висновки суду про відсутність умислу обвинуваченого на заволодіння майном шляхом розбійного нападу з проникненням у житло спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами показаннями потерпілої

ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений проник у квартиру потерпілої, саме, з метою вчинення розбійного нападу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника в її заперечення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами.
З такими висновками погоджується колегія суддів.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що судом першої інстанції безпідставно перекваліфіковано дії ОСОБА_7 з ч.3 на ч.1 ст.187 КК України, так як стороною обвинувачення в повному обсязі доведено його винуватість його у проникненні в квартиру потерпілої саме з метою вчинення розбійного нападу, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Так, за показаннями обвинуваченого в суді першої інстанції, він увечері, 28 червня 2016 року, прийшов до помешкання потерпілої, щоб з`ясувати стосунки з її співмешканцем ОСОБА_10 , якого запідозрив у крадіжці свого мобільного телефону та грошей, про що повідомив
ОСОБА_9 .. Намір заволодіти її телефоном у нього виник лише через непорозуміння з ОСОБА_10 , який, посилаючись на неспроможність, відмовлявся негайно розрахуватись з ним, за раніше передані йому речі. Він дійсно, тримаючи в руках ніж, який завжди носив із собою, наказав потерпілій передати йому її мобільний телефон, який, наступного дня, вранці повернув їй назад через свого товариша.
Зазначені обставини обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив і в процесі апеляційного розгляду кримінального провадження, зауваживши, що зайшов до помешкання потерпілої не для того, щоб заволодіти її телефоном, а для вирішення непорозуміння з її співмешканцем.
Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_9 , в суді першої інстанції, підтвердила, що у вказаний день та час, до її помешкання, заздалегідь попередивши, прийшов обвинувачений, який перебував у збудженому стані та демонстрував їй ножа, цікавився місцезнаходженням її співмешканця ОСОБА_10 . На його прохання вона зателефонувала до ОСОБА_10 , а коли той прийшов, між ним та ОСОБА_7 виникла сварка і бійка, після якої обвинувачений зайшов до неї в кімнату та, тримаючи в руці ніж, напав на неї і заволодів її мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S III duos», який вона придбала за 4000 грн., після чого, через деякий час, залишив квартиру.
За показаннями свідка ОСОБА_10 , 28.06.2016 року в квартиру потерпілої він застав ОСОБА_7 , який, тримаючи в руках ножа, став звинувачувати його у крадіжці та вимагати повернення коштів, за раніше передані йому, обвинуваченим, речі. Між ними сталася сварка та бійка, після якої ОСОБА_7 заходив в кімнату, де знаходилась потерпіла. Зі слів останньої він дізнався, що той напав на неї, і, погрожуючи ножем, заволодів її мобільним телефоном «Samsung Galaxy S III duos» білого кольору.
Факт перебування в квартирі потерпілої ОСОБА_9 , у вищевказаний час, обвинуваченого ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_11 .
Ці показання потерпілих та свідків узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , які, в сукупності з іншими дослідженими та перевіреними судом доказами, відповідають фактичним обставинам події.

Об`єктивно вина ОСОБА_7 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується даними:

протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.06.2016 року про повідомлення потерпілої ОСОБА_9 в правоохоронні органи про заволодіння, за вищевказаних обставин, її мобільним телефоном;
протоколу обшуку від 29.06.2016 року помешкання обвинуваченого ОСОБА_7 , де було виявлено та вилучено предмет, схожий на кухонний ніж, на який ОСОБА_7 вказав як такий, що він використовував при заволодінні мобільним телефоном потерпілої;
протоколу огляду місця події від 29.06.2016 року, а саме помешкання потерпілої за адресою: АДРЕСА_3 , якими підтверджується місце скоєння злочину;
довідки ФОП ОСОБА_12 про те, що інкримінована вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S III duos» в сумі 4000 грн. на момент вчинення злочину, ніким з учасників судового розгляду не оспорюється;
висновку судово-психіатричної експертизи №411 від 06.07.2016 року про те, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину виявляв «емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип», виявляє таке і на теперішній час, проте цей розлад не залишав та не залишає його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_7 , в період вчинення злочину, в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу, крім вищевказаного, а так саме в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психічного стресу чи патологічного сп`яніння не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.
Давши належну правову оцінку цим доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - достатності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості
ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Кваліфікація його дій за ч.1 ст.187 КК України є правильною, а доводи прокурора про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.3 ст.187 КК України, перевірені при апеляційному розгляді справи, однак свого підтвердження не знайшли, є необґрунтованими і суперечать наявним доказам по справі, тому висновків місцевого суду, з приводу доведеності винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, не спростовують.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що така кваліфікуюча ознака розбою, як поєднаний з проникненням у житло, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Як вже зазначалось вище, із показань обвинуваченого
ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , слідує, що вимогу віддати мобільний телефон ОСОБА_7 пред`явив потерпілій, погрожуючи ножем, через деякий час перебування в квартирі та лише після суперечки з ОСОБА_10 .
Як вбачається з досліджених судом доказів обвинуваченому нічого не перешкоджало заволодіти, вказаним мобільним телефоном, зразу ж після того, як він зайшов в квартиру, проте він цього не зробив.
Наведені обставини свідчать про те, що умисел на вчинення розбійного нападу у ОСОБА_7 виник вже під час перебування в квартирі потерпілої, що спростовує доводи апеляційної скарги прокурора про зворотнє, а тому суд правомірно перекваліфікував його дії з ч.3 на ч.1 ст.187 КК України.
Відмова у задоволенні скарги прокурора не дає підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, як про це йдеться в апеляційній скарзі.
Призначене обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) колегія суддів вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення за період з 29.06.2016 року по 13.02.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 2 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення за період з 29.06.2016 року по 13.02.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2