Єдиний унікальний № 500/6447/16-к
Провадження № 1-кп/500/496/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
29 грудня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілий «Ізмаїльське управління житлово-
комунального господарства Ізмаїльської міської ради» (УЖКГ),
представник потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002727, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

раніше судимого:

28.10.2015 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст.263, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
04 вересня 2016 року приблизно о 17:30 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обидва перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спільно та за попередньою змовою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в під`їзді № 5 багатоповерхового будинку АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно викрали прибор централізованого опалення (регістр) вартістю 210 грн., який являється комунальною власністю та знаходиться на балансі управління житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради (УЖКГ), чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину намагалися зникнути, тобто виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки разом з викраденим майном були затримані у під`їзді інспектором Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали себе винними в обсязі пред`явленого їм обвинувачення. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочину та щиро розкаялися в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, характеристику та вартість майна, яке вони намагалися викрасти.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він проживає на третьому поверсі будинку АДРЕСА_4 , під`їзд якого багато років не опалюється. 04 вересня 2016 року о 17:30 годині вони разом з ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішили викрасти регістр, що знаходився у під`їзді, в якому він проживає, між другим та третім поверхами вказаного будинку, щоб продати його, але не встигли винести його з будинку, оскільки, коли вони почали тягнути його, їх зупинив сусід, який також є працівником поліції, та почав розпитувати їх, і вони зізналися, що у них немає дозволу на це, після чого той викликав поліцію. Працівники поліції, які прибули на місце, провели огляд та вилучили викрадений ними регістр.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що того дня він вживав спиртне на роботі з приводу народження його онука разом з обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими особами, після чого він разом з ОСОБА_4 прийшли до будинку, де проживає останній, та вирішили викрасти батарею опалення з під`їзду. Вони зрізали батарею, а коли спускалися вниз то до них підійшов працівник поліції, якому вони все відразу розповіли. Потім приїхали працівники поліції, які вилучили у них викрадений ними регістр.

Представник персоналу органу пробації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений Ізмаїльський МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області (далі КВІ), про що свідчить розписка про отримання повідомлення. Згідно листів КВІ від 27.12.2016 р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 р. №348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції», наказу ДПтС України від 30.09.2016 р. №291/ОД-16 «Про утворення комісії з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області», розпочато ліквідаційну процедуру кримінально-виконавчої інспекції, а уповноважений орган з питань пробації на даний час ще не створений. Відповідно ж до ч.3 ст. 327 КПК України, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позицій обвинувачених, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позицій інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також дослідженням документів, що стосуються вартості майна, на викрадення якого був вчинений замах, та документів, що стосуються осіб обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно даним довідок, виданих УЖКГ 15.09.2016 р., прибор центрального опалення (регістр) встановлений в під`їзді багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_4 , є комунальною власністю і перебуває разом з житловим будинком на балансі УЖКГ. Вартість регістру складає 210 грн. з урахуванням зносу.

А відповідно до даних висновку експерта № 109П/оц від 16.09.2016 р., ринкова вартість батареї опалення типу ПРО (панельний радіатор опалення), що була у використанні, у робочому стані, станом на 16.09.2016 р., без врахування ПДВ, складає 220 грн.

Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними злочину, та кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в ході якого вони виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їхньої волі.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. ст. 65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, а також характер та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили злочин середньої тяжкості.

За місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 характеризуються позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Але при ухваленні вироку суд позбавлений можливості прийняти до відома досудові доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинувачених, оскільки такі не були складені з причин, що зазначені у вищенаведених листів КВІ від 27.12.2016 р., зокрема, у зв`язку з тим, що уповноважений орган з питань пробації на даний час ще не створений, а також у зв`язку з тим, що чинним законодавством не визначені форма, зміст та порядок складання досудової доповіді.

З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, він та ОСОБА_5 щиро розкаялися у вчиненні злочину, активно сприяли його розкриттю, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинили злочин у стані сп`яніння, а також того, що у ОСОБА_5 є рецидив злочинів, суд у відповідності до Кримінального кодексу України та передбачених ним санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції за вчинений злочин, зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, а ОСОБА_5 лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції за вчинений злочин, оскільки призначення інших більш м`яких видів покарання не досягне мети його застосування. При цьому суд не вбачає підстав для покладання на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 76 КК України, а також не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив злочини в період встановленого йому іспитового строку вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року, яким він засуджений за ч.1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі та в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

Суд також враховує, що призначене ОСОБА_5 покарання по вказаному вироку у виді трьох років позбавлення волі не відбуте ним повністю.

У зв`язку із зазначеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину в період встановленого йому іспитового строку слід розцінювати як порушення ним умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому суд дійшов висновку про те, що в силу ч. 3 ст. 78 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, а саме за сукупністю вироків.

Вказані висновки суду повністю збігаються з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абз. 4 п. 10 його постанови від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в редакції від 06.11.2009 р., відповідно до яких, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК (в редакції 2001 р.), а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, в силу ст. 71, ч. 3 ст. 75, ч. 3 ст. 78 КК України обвинуваченому ОСОБА_5 із невідбутого ним покарання у виді трьох років позбавлення волі, призначеного йому за попереднім вироком, слід частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, два роки та один місяць позбавлення волі.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувалися та під вартою не трималися, запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2016 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло з 22:00 по 07:00 год., та з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 12 січня 2017 року. Враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає призначенню реальне покарання у виді позбавлення волі, а також те, що існує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду, суд дійшов висновку, що є підстави для продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_5 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 грудня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

В силу ст. 71 КК України ОСОБА_5 з повністю невідбутого ним покарання у виді трьох років позбавлення волі за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2015 року частково приєднати до покарання, призначеного за цим вироком, два роки та один місяць позбавлення волі, та остаточно ОСОБА_5 до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та один місяць.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , з 22:00 по 07:00 год., з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Ізмаїл Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання в залежності від стадії кримінального провадження, продовжити.

З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_5 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1