Дата документу Справа № 311/2969/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/2969/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/632/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Вільнянським слідчим ізолятором),

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 червня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 10 днів.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 змінений з особистого зобов`язання на тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено обчислювати з 07 грудня 2016 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення товарознавчої експертизи №1300 від 03 жовтня 2016 року, в сумі 439 грн 80 коп.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить врахувати обставини, які пом`якшують покарання, застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від призначеного судом покарання. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що він завжди співпрацював зі слідством, давав правдиві свідчення, вину свою визнавав, щиросердо розкаявся у вчиненому, потерпіла до нього претензій не має, оскільки спричинена їй шкода була відшкодована в повному обсязі. Крім того зазначає, що на його утриманні є малолітня дитина та у сім`ї він є єдиним годувальником.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 вказує на безпідставність доводів, в ній викладених, на те, що доводи обвинуваченого про відсутність в неї претензій до останнього і відшкодування ним завданої шкоди, не відповідають дійсності. Вважає, що покарання обвинуваченому покарання призначене з дотриманням вимог закону.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 27 липня 2016 року, в період часу з 00 годин 00 хвилин по 01 годину 00 хвилин, знаходячись в селі Приморське Василівського району Запорізької області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, через огорожу проник на територію дачної ділянки № НОМЕР_1 садового товариства «Електровозник-2», що належить ОСОБА_9 , звідки повторно, таємно викрав майно останньої та з викраденим з місця вчинення злочину зник. Викраденим в подальшому розпорядився на свій розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 644 грн 84 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиросердо розкаявся, має постійне місце проживання, проте він є раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих тяжких злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з реальним його відбуванням та вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, вже враховані судом першої інстанції при призначенні йому покарання та ці доводи правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для застосування ст.75 КК України не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_6 у період з дня ухвалення вищевказаного вироку суду - з 07 грудня 2016 року, по день набрання цим вироком законної сили - по 12 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4