Справа № 591/5142/16-к
Провадження № 1-кп/591/400/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за №0000390 відносно обвинуваченого :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований в АДРЕСА_1 раніше не засуджувався,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч.2 КК України
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем призваним на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 25.03.2014, являючись оператором 2-реактивного артилерійського взводу 2-реактивної артилерійської батареї 1-реактивного артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , будучи молодшим сержантом за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою назавжди ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації, 07.09.2014 самовільно залишив місце тимчасового несення військової служби, а саме: АДРЕСА_2 зі зброєю АКС - 74 № НОМЕР_2 , 5, 45 мм. та набої - 120 шт. до неї, а в подальшому, після примусового повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_5 21.09.2014 самовільно залишив місце служби пункт - постійної дислокації вказаної військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 та повернувся до місця свого проживання, оскільки не мав наміру взагалі проходити військову службу, чим протиправно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. При викладених обставин, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 408 КК України, тобто дезертирство самовільне залишення місця служби з метою ухилитись від проходження військової служби із зброєю.
Будучи допитаним під час судового розгляду ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що органи досудового слідства в обвинувальному акті вірно виклали обставини вчинення ним даного кримінального правопорушення з якими він повністю погоджується, дійсно в період 07.09.2014-21.09.2014 року залишив місце служби, та повернувся до місця свого проживання, оскільки не мав наміру взагалі проходити військову службу, шкодує про вчинене.
Під час судового розгляду разом обвинувачений, його адвокат з прокурором досягли домовленості про укладення угоди про визнання винуватості з призначенням покарання, яку обвинувачений і його захсник підтримують повністю.
Прокурор просить суд затвердити угоду.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду , думку прокурора, який не заперечує проти затвердження угоди, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, вважає за необхідне затвердити угоду з наступних підстав.
Суд, має право затвердити угоду лише після того, як переконається, що відсутні передбачені ч.7 ст.474 КПК України підстави для відмови в її затвердженні. В даному випадку умови угоди між прокурором і обвинуваченим не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства в частині призначення покарання пп.1, 2 ч.7 ст.474 КПК України.
На час розгляду клопотання про затвердження угоди, при з`ясуванні даних про особу ОСОБА_5 , судом встановлено, що останній раніше не засуджувався і не притягувався до кримінальної відповідальності . Суд погоджується з тим що в угоді йде мова про призначення покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з застосуванням ст. ст.75КК України
Таке призначення покарання не суперечить КК України та інтересам суспільства, оскільки воно за своїм видом та/або розміром явно відповідає особі ОСОБА_5 , ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення.
Суд вважає, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не суперечать загальним засадам призначення покарання. Узгодження сторонами покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння та особі винного, врахування обставин, що пом`якшують покарання, свідчить про відповідність таких умов угоди інтересам суспільства в частині узгодженого покарання.
В зв`язку з чим у суду є всі правові підстави в затвердженні угоди про визнання винуватості з призначенням покарання.
Керуючись ст.474 КПК України, ст. 65 КК України суд
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням покарання , між обвинуваченим ОСОБА_5 і прокурором військової прокуратури Сумського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 якому надані повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000390 від 29.04.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч.2 КК України, за якою:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 408 ч.2 КК України і призначити йому за цим законом покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з випробуванням встановивши іспитовий термін два роки.
Речові докази, судові витрати по справі відсутні.
Вирок суду може бути оскарженим до апеляційного суду Сумської області протягом 30 діб з часу проголошення.
Суддя ОСОБА_1