Справа № 308/6492/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
З внесеного клопотання та матеріалів, доданих до нього, встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000973 від 16.11.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 листопада 2014 року близько 08.50 години, ОСОБА_4 , діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном шляхом вчинення розбійного нападу на ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , групою осіб, увійшли до приміщення магазину з продажу піротехнічних засобів «Дракон», що розташований в м. Берегово, по вул. І.Франка, 8, де на той час знаходився власник магазину ОСОБА_5 , де із погрозою застосування предмета, схожого на пістолет та бойової гранати, тобто насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , а також із застосуванням насильства до останнього, небезпечного для життя і здоров`я, вчинили розбійний напад, в результаті якого незаконно відкрито заволоділи належними потерпілому ОСОБА_5 грошовими коштами в сумі 80 000 гривень, 11 200 доларів США, що станом на 16.11.2014 по відношенню до курсу НБУ складало 172 592 гривень, 9 500 Євро, що станом на 16.11.2014 по відношенню до курсу НБУ складало 184 205 гривень, картками поповнення мобільного зв`язку «МТС» в кількості 80 штук номіналом по 100 гривень кожна - на загальну суму 8000 гривень, мобільним телефоном марки «LG GS-290» із двома сім-картками «МТС» та «Київстар», вартістю 250 гривень, чим завдали ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 445 047 гривень, в особливо великих розмірах, що в 600 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім того, 16 листопада 2014 року близько 08.55 години, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, після вчинення розбійного нападу при вищевказаних обставинах на ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , групою осіб, заволодівши грошовими коштами в сумі 80 000 гривень, 11 200 доларів США, 9500 Євро, картками поповнення мобільного зв`язку в кількості 80 штук номіналом по 100 гривень кожна, мобільним телефоном марки «LG GS-290» із двома сім-картками «МТС» та «Київстар» № НОМЕР_1 , із погрозою застосуванням зброї, незаконно позбавили волі ОСОБА_5 , а саме будучи у приміщенні вказаного магазину, наказали останньому, всупереч його волі, підкоритися їх незаконним вимогам, вийти із приміщення магазину, зачинити його та прослідувати із ними. Розуміючи, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 озброєні і можуть застосувати до нього зброю, ОСОБА_5 був змушений, всупереч своєї волі, підкоритися їх злочинній вимозі та прослідувати із ними. Після того, як вони вийшли із приміщення магазину, ОСОБА_7 , діючи у групі за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , із погрозою застосування зброї, тобто насильства, небезпечного для життя і здоровя, наказали ОСОБА_5 , пройти до належного йому автомобіля «АudiQ7», н.з. НОМЕР_2 , що знаходився поряд із магазином і сісти на пасажирське сидіння, після чого ОСОБА_7 із ОСОБА_11 , заштовхавши ОСОБА_5 на заднє пасажирське сидіння, сіли поруч із ним, тим часом як ОСОБА_6 сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_8 пішов у протилежному напрямку для подальшої зустрічі в обумовленому місці. Після того, ОСОБА_6 , на автомобілі «АudiQ7», н.з. НОМЕР_2 , разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виїхали через місто Берегово в напрямку м.Мукачева, та рухаючись у вказаному автомобілі, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 одягнули ОСОБА_5 , який сидів посередині між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , дві матерчаті маски зеленого кольору на голову, з`вязали руки шматком паска безпеки, чим позбавили його волі і можливості вільно пересуватися, та у подальшому, при виїзді з м.Берегова, внаслідок переслідування автомобіля працівниками міліції, ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з метою уникнення затримання, заїхали у лісову місцевість в напрямку с.Жнятино Мукачівського району, після чого, зупинилися між лісовою та польовою місцевістю, в районі між селами Гать Берегівського району та Жнятино Мукачівського району, де залишили потерпілого ОСОБА_5 із зв`язаними руками та масками на голові у його автомобілі «АudiQ7», н.з. НОМЕР_2 , а самі із викраденим майном через лісопосадку зникли.

Крім того, 16 листопада 2014 року близько 09.00 години, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, після вчинення розбійного нападу при вищевказаних обставинах на ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , групою осіб, заволодівши грошовими коштами потерпілого, із погрозою застосуванням зброї до ОСОБА_5 , з метою незаконного заволодіння належним йому автомобілем «АudiQ7», н.з. НОМЕР_2 , наказали ОСОБА_5 , віддати ключі від його автомобіля та прослідувати із ними. Після того, як вони вийшли із приміщення магазину, ОСОБА_7 , діючи у групі за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , наказали ОСОБА_5 , пройти до належного йому автомобіля «АudiQ7», н.з. НОМЕР_2 , що знаходився поряд із магазином і сісти на заднє пасажирське сидіння, після чого ОСОБА_7 із ОСОБА_11 , заштовхавши ОСОБА_5 на заднє пасажирське сидіння, сіли поруч із ним по сторонам, тим часом як ОСОБА_6 сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_8 пішов у протилежному напрямку для подальшої зустрічі в обумовленому місці із іншими учасниками злочину. Після того, з метою незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_5 марки «АudiQ7», реєстраційний номерний знак Угорської республіки МVC-167, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 виїхали через місто Берегово в напрямку м.Мукачева, однак у подальшому, близько 09.15 години 16.11.2014, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , при виїзді з м.Берегова, внаслідок переслідування автомобіля працівниками міліції, рухаючись в напрямку м.Мукачева, з метою уникнення затримання, звернули із центральної дороги вправо на другорядну в напрямку с.Жнятино Мукачівського району та заїхали у лісову місцевість, після чого, проїхавши близько 1 км зупинився між лісовою та польовою місцевістю, в районі між селами Гать Берегівського району та Жнятино Мукачівського району Закарпатської області. Після того ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , з метою уникнення затримання, залишили потерпілого ОСОБА_5 із зв`язаними руками та масками на голові у його автомобілі «АudiQ7», н.з. НОМЕР_2 , а самі із викраденим майном через лісопосадку зникли з місця події.

У сукупності, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України.

Разом із тим, у ході досудового розслідування отримано відомості про те, що за ОСОБА_4 є зареєстрований з 24.11.2015 року на праві власності автомобіль «Volksvagen Transporter», дн.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , білого кольору.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 вчинив корисливі злочини проти власності, в результаті яких було викрадено грошові кошти та майно на загальну суму 445 047 гривень. Право власності на вказаний транспортний засіб у ОСОБА_4 виникло 24.11.2015, тобто після вчинення корисливих злочинів, які мали місце 16.11.2014 року. Матеріальна шкода на даний час потерпілому ОСОБА_5 не відшкодована.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2017 року, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що вищевказаний транспортний засіб міг бути придбаний за рахунок викрадених грошових коштів, що були об`єктом кримінально протиправних дій і набуті кримінально протиправним шляхом, також є майном, на які може бути звернено стягнення при вирішенні питання про покарання ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, санкція статті яких передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, а також з метою забезпечення цивільного позову та відшкодування завданої шкоди. На підставі зазначеного, слідчий просить накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_3 », 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , білого кольору, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, із забороною відчуження, розпорядження та користування.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Заслухавши пояснення слідчого та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.146, ч.3 ст.289 КК України, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (445 047,00 грн.), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що санкція ч.4 ст.187 та ч.3 ст.289 передбачає накладення покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. « НОМЕР_3 », 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_4 , білого кольору, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1