Дата документу Справа № 314/7246/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/7246/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/520/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з клопотанням останнього про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 листопада 2013 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з Кам`янською ВК №101,
ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

За змістом апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_6 не погоджується з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції і вказує на те, що з лютого 2014 року він працював зварювальником у промисловій зоні, а через 8 місяців за станом здоров`я був переведений днювальним ПТУ без оплати праці. Також зазначає, що неодноразово директором ПТУ він був заохочений, однак всі ці заохочення з невідомої йому причини були загублені.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Кам`янській ВК №101, надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, оскільки за час відбування покарання він зробив для себе належні висновки, у вчиненому злочині вину визнає, щиро розкаюється, навчався, працював, стягнень не має, чим заслужив на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 та зазначив, що останній за час перебування під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі з 27 липня 2013 року по 16 січня 2014 року характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. За час відбування покарання у Кам`янській ВК №101 засуджений ОСОБА_6 вимоги режиму відбування покарання не порушував, заохочень та стягнень не мав; на виробництві установи не працевлаштований; до робіт з благоустрою місць позбавлення волі без оплати праці не залучався; у відношенні до інших засуджених не конфліктний; самоосвітою не займається та бібліотеку колонії не відвідує. Також спостережною комісією установи розглядались матеріали щодо можливості застосування пільг до засудженого ОСОБА_6 , однак у застосуванні пільг відмовлено. У зв`язку з викладеним, представник адміністрації колонії зазначив, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст.81 КК України.

У судовому засіданні прокурор також заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати оскаржувану ухвалу і задовольнити клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і вважала, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах провадження і на думку колегії суддів є обґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 13 листопада 2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.121, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку, визначеного у ч.5 ст.72 КК України. В установах виконання покарань засуджений знаходиться з 27 липня 2013 року.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , останній за час тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав. За час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії №101 засуджений ОСОБА_6 вимоги режиму відбування покарання не порушує, заохочень та стягнень не має. Засуджений ОСОБА_6 є працездатним, проте за весь час відбування покарання був працевлаштований лише у вересні 2016 року, тобто відпрацював лише один місяць. В інший час працевлаштований не був, що об`єктивно підтверджено довідками про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати.

Згідно з довідкою, засуджений ОСОБА_6 до робіт з благоустрою місць позбавлення волі не залучався.

Відсутність заохочень та стягнень у засудженого не може свідчити про те, що його поведінка за весь час відбування ним покарання була стабільно позитивною та активною.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає, що останній не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а тому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним і не досягне мети, визначеної у ч.2 ст.50 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4