Справа № 1-в/755/258/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в с т а н о в и в :
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.
До суду надійшло клопотання інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку, в якому зазначається, що іспитовий строк, призначений ОСОБА_5 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, закінчився, за період іспитового строку ОСОБА_5 обов`язки, призначені вироком суду виконував частково, до адміністративної відповідальності не притягувався, нового злочину не скоїв.
У судове засідання інспектор Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Прокурор у судовому засіданні при вирішенні даного клопотання поклалася на розсуд суду.
Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, приходить до наступного.
Як убачається з матеріалів особової справи, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
При цьому, виходячи з положень п. 9 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Аналогічні правові положення містяться у п.п. 1.2 п. 1 Розділу І Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань від 19.12.2003 року № 270/1560.
У даному випадку при подані даного клопотання до суду вказані положення законодавства дотримано.
Однак, з матеріалів особової справи № 215/2016 випливає, що вона містить вимогу про судимість відносно засудженого, яка датована 30 березня 2017 року, тобто більше ніж за три місяці до закінчення встановленого відносно ОСОБА_5 іспитового строку.
У такому випадку суд, враховуючи положення ст. 62 Конституції України, позбавлений змоги прийти до однозначного висновку, який не ґрунтувався б на припущеннях.
За таких обставин, суд вважає що матеріали контрольної справи містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 79 КК України суд, -
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Матеріали особової справи №215/2016 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути до Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1