ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м.Харкові, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення в тому, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді заступника начальника відділу контролю торгівлі на внутрішньому ринку інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області, одержав хабар шляхом вимагання з наступних обставин.

У період з січня по квітень 2013 року до інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області надійшли численні скарги на дії підприємців, які працюють під егідою торгового будинку «Дом сварки» ФОП ОСОБА_6 від споживачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на дії ФОП ОСОБА_21 від споживача ОСОБА_22 з приводу невиконання вказаними підприємцями своїх зобов`язань за договорами купівлі-продажу товару. Проведення перевірок за вказаними скаргами керівництвом інспекції доручено ОСОБА_5 .

З метою проведення перевірок діяльності ФОП ОСОБА_6 , 18.03.2013 року та 18.04.2013 року ОСОБА_5 разом із начальником відділу контролю за рекламною діяльністю та торгівлею на відстані інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області ОСОБА_23 здійснено виїзди за фактичним місцем здійснення господарської діяльності вказаних суб`єктів господарювання. Відповідно до актів №00335 від 18.03.2013 року, №00308 від 18.03.2013 року, №00309 від 18.03.2013, №00310 від 18.03.2013, №00334 від 18.03.2013, 00358 від 18.04.2013, №00384 від 18.04.2013. дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів ОСОБА_5 та ОСОБА_23 під час проведення вказаних перевірок створенні перешкоди у проведенні перевірки правил торговельного та іншого видів обслуговування.

У період часу з березня по квітень 2013 року ОСОБА_5 , діючи умисно з корисливих спонукань, з метою одержання хабара почав вимагати від ОСОБА_24 , який відповідно до нотаріальної довіреності представляє інтереси ФОП ОСОБА_6 , гроші у сумі 8000 гривень за відображення у постанові про застосування фінансових санкцій мінімальних сум за виявлені порушення під час господарської діяльності.

25.04.2013 близько 17.30 ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свої наміри на одержання хабара, отримав від ОСОБА_24 хабар у сумі 8000 гривень, після чого його злочинна діяльність була припинена працівниками правоохоронних органів.

Таке обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , кваліфіковане за ч.3 ст.368 КК України, тобто одержання хабара, поєднане з вимаганням.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає виправданню, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

При цьому суд відкидає докази обвинувачення, з наступних мотивів.

Дослідивши докази обвинувачення, суд дійшов висновку, що частина доказів обвинувачення була зібрана оперативним підрозділом УСБУ в Харківській області на підставі Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», а інша частина отримана слідчим під час досудового розслідування.

Так, листом від 15.05.2013 року УСБУ в Харківській області до прокуратури Харківської області було передано розсекречені матеріали проведених оперативно-розшукових заходів (т.3 а.с.104-142).

Ці матеріали містять в собі протоколи за результатами проведення оперативно-технічних заходів за оперативно-розшуковою справою №2971 від 15.05.2013 року, складені старшим оперуповноваженим 1 відділу ГВ «К» УСБУ в Харківській області ОСОБА_25 оперативно-технічних заходів: -аудіо, -відео контролю особи відносно ОСОБА_5 , який проведено 08.04.2013 року, 20.04.2013 року та 25.04.2013 року; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_5 , який проведено з 09.04.2013 року по 25.04.2013 року, а також носії інформації:

- DVD RW реєстр. №3041/ГВ «К», не таємно;

- DVD RW реєстр. №3042/ГВ «К», не таємно;

- DVD RW реєстр. №3043/ГВ «К», не таємно;

- DVD R реєстр. №3056/ГВ «К», не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №50-13/ВОД, не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №59-13/ВОД, не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №60-13/ВОД, не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №61-13/ВОД, не таємно;

- аудіокасета С-90 реєстр. №162, не таємно;

- аудіокасета С-90 реєстр. №163, не таємно;

- аудіокасета С-90 реєстр. №165, не таємно.

Відповідно до ч.2 ст.99 КПК України, матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж проводяться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за клопотанням керівника відповідного оперативного підрозділу або його заступника, погодженого з прокурором.

Разом з тим, сторона обвинувачення, яка подала до суду зазначені вище матеріали проведених оперативно-розшукових заходів, не доказала допустимості цих доказів, а саме тієї обставини, що процесуальні дії, під час яких були отримані матеріали проведених оперативно-розшукових заходів, були проведені з попереднього дозволу суду.

Так, за клопотанням сторони захисту судом з прокуратури Харківської області та УСБУ в Харківській області були витребувані копії ухвали слідчого судді, на підставі яких відносно ОСОБА_5 проводились оперативно-розшукові заходи.

Разом з тим, зазначені копії ухвали слідчого судді або які-небудь інші відомості, які б підтверджували існування таких ухвал, суду надані не були.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.

Ця правова норма у взаємозв`язку з обов`язком сторони обвинувачення доказування допустимості доказів, а також факт заперечення стороною захисту законності проведення відносно обвинуваченого оперативно-розшукових заходів, дає підстави суду зробити висновки про те, що обов`язковою умовою допустимості доказів, отриманих під час проведення таких оперативно-розшукових заходів, як аудіо-, відеоконтроль особи та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, є наявність ухвали слідчого судді і перевірити допустимість таких доказів суд має можливість лише одним засобом - безпосередньо дослідивши ухвалу слідчого судді.

Крім того, згідно протоколів за результатами проведення оперативно-технічних заходів за оперативно-розшуковою справою №2971 від 15.05.2013 року, складених старшим оперуповноваженим 1 відділу ГВ «К» УСБУ в Харківській області ОСОБА_25 оперативно-технічних заходів: -аудіо, -відео контролю особи відносно ОСОБА_5 , який проведено 20.04.2013 року та 25.04.2013 року; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_5 , який проведено з 09.04.2013 року по 25.04.2013 року, ці оперативно-розшукові заходи було проведено за постановою слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 03.04.2013 року, тоді як зазначені вище правові норми вимагають наявності саме ухвали слідчого судді, а не постанови, що також викликає у суду обґрунтований сумнів у законності отримання доказів під час проведення вказаних оперативно-розшукових заходів (т.3 а.с.104-130).

Ст.62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин перелічені вище документи, отримані під час оперативно-розшукових заходів УСБУ в Харківській області, передані до прокуратури Харківської області та надані стороною обвинувачення в суді, суд визнає недопустимими.

При цьому посилання сторони обвинувачення на захист державної таємниці, як на підставу для відмови в наданні суду ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення оперативно-розшукових заходів, суд вважає таким, що не ґрунтується на законі, оскільки Глава 40 КПК України спеціально передбачає випадки судового провадження у кримінальному провадженні, яке містить відомості, що становлять державну таємницю.

Крім того, суд відмічає, що хоча вказані вище документи, отримані під час оперативно-розшукових заходів УСБУ в Харківській області, суд визнав недопустимими доказами, під час їх дослідження в судовому засіданні встановлено, що ніяких фактичних даних вимагання ОСОБА_5 хабара від ОСОБА_24 ці документи не містять.

Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні були досліджені докази, отримані слідчим під час досудового розслідування.

Так, свідок ОСОБА_24 показав, що на прохання свого знайомого ОСОБА_26 представляв інтереси ОСОБА_6 в інспекції з захисту прав споживачів, де спілкувався з ОСОБА_5 . З останнім спілкувалися на робочому місці та в кафе. Під час зустрічі ОСОБА_5 сказав, що вони можуть зробити мінімальні штрафи за порушення та написав на аркуші суму 10000 гривень. Після цього ОСОБА_24 зустрівся з ОСОБА_26 та розповів про вказані факти, на що ОСОБА_26 сказав, що треба звертатися в прокуратуру. Після цього ОСОБА_24 звернувся в прокуратуру. В СБУ помітили гроші. Чиї це були гроші, йому не відомо. Він поїхав у кафе в ТРЦ «Україна», де ОСОБА_5 спитав чи все в порядку. ОСОБА_24 положив гроші 8000 гривень на стіл, а ОСОБА_5 положив їх в барсетку.

Свідок ОСОБА_26 показав, що працював у ОСОБА_6 . На них стали надходити скарги в інспекцію з захисту прав споживачів. Перевірки проводив ОСОБА_5 . З останнім спілкувався ОСОБА_24 за довіреністю від ОСОБА_6 . ОСОБА_24 зателефонував йому та сказав, що загрожують великі штрафи та вимагають хабар. Разом з ОСОБА_24 вони вирішили звернутися до прокуратури. Звертався до прокуратури ОСОБА_24 . Чиї гроші вручили ОСОБА_5 , йому не відомо.

Свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_23 показали, що працюють в інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області разом з ОСОБА_5 . Під час їх роботи до інспекції надходили численні скарги на «Дом сварки» від споживачів. Перевірками таких скарг займався і ОСОБА_5 . Разом з тим, останній не мав права накладати стягнення за результатами таких перевірок.

Свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 показали, що були понятими під час проведення слідчих дій та підтвердили ті факти, які викладені у протоколах цих дій.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.04.2013 року, прийнято заяву від ОСОБА_30 про те, що 02.04.2013 року ОСОБА_31 вимагає з ОСОБА_32 грошові кошти в сумі 8000 грн. за зменшення суми штрафу при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення (т.1 а.с.8-9).

Відповідно до протоколу огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 25.04.2013 року, були оглянуті та помічені грошові купюри у сумі 8000 гривень, які належать ОСОБА_24 (т.1 а.с.48-49).

Згідно протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 25.04.2013 року, після виходу ОСОБА_5 з кафе за адресою: АДРЕСА_2 , у останнього було вилучено 8000 гривень та інші речі, змиви з долоней рук (т.1 а.с.50-51).

Відповідно до висновку експерта №49 від 08.05.2013 року, на поверхні вказаних грошових купюр сумою 8000 гривень та ватних тампонах зі змивами з долоней рук ОСОБА_5 присутня спеціальна хімічна речовина, яка має спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, представленою у якості зразка помітки грошових купюр (т.1 а.с.100-104).

Згідно протоколу обшуку від 24.05.2013 року, в інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області були вилучені документи перевірок, які проводилися за участю ОСОБА_5 (т.1 а.с.178-183, т.2 а.с.5-331).

Відповідно до протоколів огляду від 19.06.2013 року, слідчим було оглянуто речі та документи, вилучені під час досудового розслідування (т.3 а.с.79-90).

Згідно висновку експерта №75 від 21.06.2013 року судової експертизи звуко- і відеозапису, експертом були досліджені носії інформації з записом проведених УСБУ в Харківській області вказаних вище оперативно-розшукових заходів (т.3 а.с.144-167).

Разом з тим, суд відкидає зазначені вище докази обвинувачення, отримані слідчим під час досудового розслідування, з наступних мотивів.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що працюючи на посаді заступника начальника відділу контролю торгівлі на внутрішньому ринку інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області проводив перевірки за численними скаргами від споживачів на підприємців, які працюють під маркою торгового будинку «Дом сварки» ФОП ОСОБА_6 . Інтереси останньої представляв ОСОБА_24 . З робочих питань вони неодноразово зустрічались як на робочому місці ОСОБА_5 , так і в різних місцях м.Харкова. ОСОБА_24 передавав необхідні документи, ОСОБА_5 роз`яснював йому наслідки порушення законодавства щодо захисту прав споживачів. Під час їхнього спілкування ОСОБА_24 дізнався про наявний у ОСОБА_5 кредит та запропонував позичити гроші в разі потреби. Під час чергової їхньої зустрічі ОСОБА_24 сказав, що готовий допомогти, а ОСОБА_5 прийняв таку допомогу. Також показав, що за своїми посадовими обов`язками не мав права накладати стягнення за порушення законодавства.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_33 показала, що є подружжям обвинуваченого та підтвердила наявність у останнього банківського кредиту у період, в який йому інкримінується скоєння злочину.

Наявність кредиту у ОСОБА_5 у вказаний період підтверджує і довідка ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.11.2016 року, надана суду стороною захисту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що ніколи не займалась підприємницькою діяльністю, а продаж зварювальних апаратів здійснював її колишній зять ОСОБА_26 , який і займався всіма питаннями. Обвинуваченого вона ніколи не бачила і не знала про якісь перевірки та акти за наслідками їх проведення, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має.

Довіреність, на підставі якої ОСОБА_24 начебто представляв інтереси ФОП ОСОБА_6 під час спілкування з ОСОБА_5 , сторона обвинувачення суду не надала ні з власної ініціативи, ні за клопотанням сторони захисту, повідомивши у листі від 28.02.2017 року про те, що така довіреність не вилучалася та до матеріалів кримінального провадження не долучена.

Відповідно до актів №00335 від 18.03.2013 року, №00308 від 18.03.2013 року, №00309 від 18.03.2013, №00310 від 18.03.2013, №00334 від 18.03.2013, 00358 від 18.04.2013, №00384 від 18.04.2013 дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів ОСОБА_5 та ОСОБА_23 під час проведення вказаних перевірок створенні перешкоди у проведенні перевірки правил торговельного та іншого видів обслуговування (т.1 а.с.15-45).

Згідно наказу №95-К від 01.06.2012 року ОСОБА_5 займав посаду заступника начальника відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області (т.1 а.с.63).

Відповідно до посадової інструкції заступника начальника відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області, затвердженої 05.12.2012 року, ОСОБА_5 не мав жодних повноважень на вчинення тих дій, в яких він обвинувачується, а саме: на відображення у постанові про застосування фінансових санкцій мінімальних сум за виявлені порушення під час господарської діяльності (т.1 а.с.64-66).

Так, ч.3 ст.368 КК України передбачає відповідальність за одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням хабара.

Як зазначено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про хабарництво», відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Разом з тим, п.2.12.3 посадової інструкції заступника начальника відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області передбачає лише такі завдання та обов`язки ОСОБА_5 , як заступника начальника відділу, як готувати проекти, зокрема, постанов про накладення на суб`єкт господарювання фінансових стягнень.

Відповідно до п.3 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1177, накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Положення, зокрема, і за створення перешкод службовій особі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у проведенні перевірки, мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Аналіз зазначених посадових обов`язків ОСОБА_5 , Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів та вказаних вище роз`яснень Пленуму Верховного Суду України дає суду підставу зробити висновок про те, що готування проектів постанов про накладення на суб`єкт господарювання фінансових стягнень не можна розглядати як виконання чи невиконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища або вжиття заходів до вчинення іншими службовими особами дій в інтересах третіх осіб.

Так, аналіз Положення про Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Харківській області дає підстави суду зробити висновок, що ОСОБА_5 , як заступник начальника відділу контролю у сфері внутрішньої торгівлі Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області, не мав ніяких службових повноважень для впливу та вжиття заходів до вчинення іншими службовими особами, а саме начальником чи заступником начальника вказаної інспекції, дій в інтересах третіх осіб щодо накладання мінімальних штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів (т.1 а.с.67-73).

Крім того, ст.62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз зазначених вище доказів, отриманих слідчим під час досудового розслідування, викликає сумнів у доведеності вини ОСОБА_5 , оскільки ці докази не спростовують показання ОСОБА_5 про те, що передані йому ОСОБА_24 грошові кошти він отримав у виді позики.

Також суд відкидає такий доказ сторони обвинувачення, отриманий слідчим під час досудового розслідування, як висновок експерта №75 від 21.06.2013 року судової експертизи звуко- і відеозапису (т.3 а.с.144-167).

Так, як вбачається з вказаного висновку експерта, під час проведення вказаної експертизи були досліджені зазначені вище у вироку документи, отримані під час оперативно-розшукових заходів УСБУ в Харківській області.

Разом з тим, з мотивів зазначених вище у вироку, суд визнав ці документи недопустимими доказами.

Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України, висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

За таких обставин суд відкидає зазначений висновок експерта.

Крім того, речові докази, а саме: грошові купюри сумою 8000 гривень та ватні тампони зі змивами з долоней рук ОСОБА_5 були отримані органом досудового слідства не у порядку, встановленому КПК України.

Так, вказані речові докази були вилучені слідчим під час такої слідчої дії, як контроль за вчиненням злочину, про що зазначено у відповідному протоколі від 25.04.2013 року (т.1 а.с.50-51).

Ч.2 ст.16 КПК України передбачає, що на підставах та в порядку, передбаченим цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Такі підстави та порядок передбачені у ст.168 КПК України, відповідно до якої тимчасове вилучення майна можливо лише у випадках: затримання особи, обшуку та огляду.

Ст.271 КПК України, яка регламентує порядок проведення контролю за вчиненням злочину, не передбачає можливості вилучення майна. Ця право норма лише надає право слідчому додати до протоколу про результати контролю за вчиненням злочину речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії.

Згідно п.4.7. Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, такими додатками до протоколу про результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії можуть бути: спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів, письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної дії, стенограма, аудіо-, відеозаписи, фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу.

Відповідно до стаття 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин речові докази, а саме: грошові купюри сумою 8000 гривень та ватні тампони зі змивами з долоней рук ОСОБА_5 , вилучені у ОСОБА_5 під час контролю за вчиненням злочину, отримані не у порядку, встановленому КПК України, а тому є недопустимими доказами.

Також суд відкидає такий доказ сторони обвинувачення, отриманий слідчим під час досудового розслідування, як висновок експерта №49 від 08.05.2013 року (т.1 а.с.100-104).

Так, як вбачається з вказаного висновку експерта, під час проведення зазначеної експертизи були досліджені грошові купюри сумою 8000 гривень та ватні тампони зі змивами з долоней рук ОСОБА_5 , вилучені у ОСОБА_5 під час контролю за вчиненням злочину.

Разом з тим, з мотивів зазначених вище у вироку, суд визнав ці речові докази недопустимими доказами.

Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України, висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

За таких обставин суд відкидає зазначений висновок експерта.

Відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Згідно ч.1 ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Тому дослідивши докази по справі з точки зору їх належності і допустимості, та давши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає виправданню, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію відповідно до вимог ст.203 КПК України.

Арешт майна обвинуваченого суд скасовує відповідно до вимог ч.4 ст.174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд відповідно до ст.124 КПК України не стягує з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.368 КК України, та виправдати.

Припинити дію ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.04.2013 року про запобіжний захід, який було застосовано відносно ОСОБА_5 , у вигляді застави в розмірі 28675 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень та повернути ОСОБА_5 заставу в розмірі 28675 (двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень.

Скасувати арешт майна, а саме: грошових коштів в сумі 2184 (дві тисячі сто вісімдесят чотири) гривні та автомобіля марки ВАЗ 210700 20 синього кольору 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 16.12.2008 року, накладений ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21.06.2013 року.

Долю речових доказів вирішити наступним чином:

1) 8000 (вісім тисяч) гривень, які зберігаються у філії ХОУ ВАТ «Ощадбанк», конфіскувати;

2) змиви з поверхні правої та лівої рук ОСОБА_5 ;

- DVD RW реєстр. №3041/ГВ «К», не таємно;

- DVD RW реєстр. №3042/ГВ «К», не таємно;

- DVD RW реєстр. №3043/ГВ «К», не таємно;

- DVD R реєстр. №3056/ГВ «К», не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №50-13/ВОД, не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №59-13/ВОД, не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №60-13/ВОД, не таємно;

- картка microSD 8,0 Gb реєстр. №61-13/ВОД, не таємно;

- аудіокасета С-90 реєстр. №162, не таємно;

- аудіокасета С-90 реєстр. №163, не таємно;

- аудіокасета С-90 реєстр. №165, не таємно,

які зберігаються у прокуратурі Харківської області, знищити.

Процесуальні витрати не стягувати з обвинуваченого.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

21.03.2017