Провадження № 1-кп/761/1241/2015
У Х В А Л А
Іменем України
25 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві в залі суду кримінальне провадження № 00102789 внесене в ЄРДР від 01.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Роздільне, Приморського краю, Російської Федерації, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342; ч.2 ст.245 КК України,

В С Т А Н О В И В:

на підставі обвинувального акту призначено судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342; ч.2 ст.245 КК України,

В судовому засіданні захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення, яка була укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 від 22.01.2016 року, текст якої просила долучити до матеріалів кримінального провадження.

На обговорення учасників судового розгляду було поставлено питання щодо можливості затвердження вказаної угоди.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди від 22.01.2016 року потерпілий та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0010278 за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.2 ст.342; ч.2 ст.345 КК України, яка ними не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність завданої шкоди та цивільного позову, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.342; ч.2 ст.345 КК України визначивши остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік Також, у даній угоді зазначені роз`яснення потерпілому та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений та потерпілий кожен окремо вказали, що угода ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор вказав, що угода не підлягає затвердженню, оскільки безпосереднім об`єктом кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 виступають публічні інтереси, зокрема нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а заподіяння легких тілесних ушкоджень безпосередньо потерпілому є лише проявом посягання на основний об`єкт, у зв`язку з чим у даному випадку укладення угоди про примирення не допускається.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Отже, зупинивши проведення процесуальних дій та перейшовши до розгляду угоди, судом при перевірці угоди про примирення, яка була укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 від 22.01.2016 року на відповідність КПК України, було встановлено, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства та у даному випадку не допускається затвердження угоди про примирення.
Так, відповідно до п. 19 Постанови № 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року , у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом I «Злочини проти основ національної безпеки України»; розділом VII «Злочини у сфері господарської діяльності»; розділом VIII «Злочини проти довкілля»; розділом IX «Злочини проти громадської безпеки»; розділом XI «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», розділом XII «Злочини проти громадського порядку та моральності»; розділом XIII «Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення»; розділом XIV «Злочини у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації»; розділом XV «Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян»; розділом XVII «Злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг» (окрім того, не може укладатися угода про примирення щодо злочинів, спеціальним суб`єктом яких є службова особа, але які містяться в інших розділах КК (наприклад, діяння, передбачені ч. 2 ст. 189 та ч. 3 ст. 229 КК); розділом XVIII «Злочини проти правосуддя»; розділом XIX «Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини)»; розділом XX «Злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку» Особливої частини КК.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України виступає нормальна діяльність правоохоронних органів та інших органів державної влади, громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону та законних військових формувань на території України. Додатковим об`єктом може бути особиста недоторканість особи.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет, а додатковим об`єктом психічна недоторканість працівників правоохоронних органів або їх близьких родичів, їх здоров`я.

Тобто, у даному випадку посягання на здоров`я потерпілого ОСОБА_6 мало місце у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, а саме під час несення служби як працівника правоохоронного органу, що є додатковим об`єктом посягання. При цьому основним об`єктом посягання являється нормальна діяльність правоохоронних органів та їх авторитет.

Крім того, зазначені злочини відносяться до розділу ХV Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян.
А тому, угода про примирення, яка була укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 від 22.01.2016 року, затвердженню не підлягає, у зв`язку з чим судове провадження має продовжуватись у загальному порядку.

Керуючись ст. 474 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
відмовити в затвердженні угоди про примирення, яка була укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 від 22.01.2016 року.

Судове провадження по розгляду кримінального провадження № 0010278 від 01.09.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342; ч.2 ст.345 КК України продовжити у загальному порядку.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти даної ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, яким завершується судовий розгляд.

Суддя