Справа № 732/110/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/583/2017
Категорія - ст. 289 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в ЄРДР за № 0000428, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, вдівця, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого проживаючим за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого:

за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 31.05.2012 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 14.05.2014 року за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.05.2014 року умовно-достроково (невідбутий строк 8 місяців 29 днів ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в кримінальному провадженні в сумі 351, 84 грн., пов`язані з проведенням в ході досудового розслідування судової експертизи.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за незаконне заволодіння транспортним засобом та вчинення злочину проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив злочин.

Так, 21 листопада 2016 року, близько 19 години 15 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля двору будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, через незамкнені двері проник до салону автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_9 , що стояв біля двору вказаного будинку, де, шляхом запуску двигуна ключем, що знаходився у замку запалювання, незаконно заволодів указаним транспортним засобом, вартість якого згідно висновку експерта № 206 від 01.12.2016 року становить 27190 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто ) гривень 3 (три) копійки, та поїхав на ньому в напрямку міста Сновськ Чернігівської області.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинуваченого, просив виключити з мотивувальної частини вироку посилання на наявність пом`якшуючих обставин активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру, критичне ставлення до своєї діяльності та вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обґрунтовуючи викладені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор вказав, що даний вирок ухвалений з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджував, що при призначенні місцевим судом покарання помилково вказана необхідність та можливість застосування статті 69 КК України. Крім того, не достатньо враховано наявність у обвинуваченого судимості за аналогічний злочин, відсутність офіційного місця роботи, посередню характеристику за місцем проживання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, обвинуваченого, який заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити її без задоволення, а вирок без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, спосіб незаконного заволодіння транспортним засобом, наслідки, що настали, повернення автомобіля, думку потерпілого, особу обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілого та критичне ставлення до своєї діяльності.

Колегія суддів наголошує, що обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття, була зазначена в обвинувальному акті, затвердженому прокурором Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_10 ..

Крім того, такі пом`якшуючи обставини, як активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, відсутність цивільного позову та претензій матеріального та морального характеру, думка потерпілого, який просив призначити покарання із застосування ст. ст. 69, 75 КК України, критичне ставлення до своєї діяльності, були підтримані прокурором у суді під час судових дебатів, зорієнтувавши суд на призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту. Суд врахував ці обставини при ухваленні вироку.

Крім того, колегією був прослуханий аудіо запис судового засідання і з`ясовано, що усі обставини які пом`якшують покарання та істотно знижують ступіть тяжкості вчиненого злочину суд перевірив і належним чином мотивував своє рішення у вироку.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості злочину та з урахуванням особи винного, зважаючи на принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає що можливо на підставі ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається перший заступник прокурора Чернігівської області в своїй апеляційній скарзі, навіть за наявності судимостей, та за вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області залишити без задоволення, а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4