Справа № 534/815/17
№ 1-в/534/86/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженогоОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :
У травні 2017 року до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , у якій він, уточнивши свої вимоги, прохає розглянути питання щодо застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 прохав звільнити його умово-достроково від призначеного судом покарання та пояснив, що дійсно допускав порушення режиму.

Прокурор проти умовно-дострокового звільнення засудженого заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_5 систематично допускав порушення режиму, за що має непогашені стягнення, незадовільно характеризується. Поведінка засудженого та його ставлення до праці свідчить про відсутність виправлення останнього, тому ОСОБА_5 не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

Представник ДУ «Полтавський ВЦ (№136)» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував. Пояснив, що засуджений заохочень не має, систематично допускав порушення режиму, тому не довів свого виправлення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши приєднанні до заяви матеріали та особову справу засудженого, судом встановлено наступне.

Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 21.03.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст.71,72 КК України, до 1 року 3 місяців обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Полтавський ВЦ (№136)» починаючи з 10.05.2016 року, куди прибув за приписом.

Згідно з наданою установою виконання покарань довідкою, ОСОБА_5 за час відбування покарання у виправному центрі заохочень не має, проте, за порушення режиму отримав наступні стягнення:

-29.08.2016 року за невихід на роботу без поважних причин догана;

-30.08.2016 року за спробу пронести на територію житлової зони наркотичну речовину 10 діб ДІЗО;

-17.10.2016 року за невихід на ранкову зарядку попередження;

-27.10.2016 року за паління у невстановленому місці сувора догану (а.о.с.38);

-27.02.2017 року за паління у невстановленому місці попередження;

-16.02.2016 року за паління у невстановленому місці догану;

За наданою суду характеристикою засуджений на заходи індивідуально-виховного характеру не реагує, участі у громадському житті відділення не бере. На даний час засуджений працевлаштований на дільниці переробки вторсировини, зауважень щодо виконання поставлених завдань не має, підтримує стосунки з родичами, у скоєному злочині розкаюється.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За нормами ч.ч.2,3 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув певний строк покарання, призначений судом, в залежності вид ступеня тяжкості скоєного ним злочину.

Станом на день розгляду справи засуджений ОСОБА_5 відбув 1 рік 26 днів строку покарання, що відповідно є більшим за половину строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину невеликої тяжкості, і є обов`язковою умовою в контексті ст.81 КК України.

Виходячи із змісту роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року (пункт 17), суди під час судового засідання у справах вказаної категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При з`ясуванні відношення засудженого до допущених ним порушень вимог режиму відбування покарання та причин їх вчинення, судом встановлено, що ОСОБА_5 не усвідомлює у повній мірі залежність умовно-дострокового звільнення від його поведінки під час відбування покарання.

Так, з приводу його систематичного паління у невстановленому місці, ОСОБА_5 не тільки не розкаявся у вчиненому, а навпаки стверджував в суді про прискіпливе ставлення адміністрації установи до його особи, що він палив лише в 20-ти метрах від місця визначеного для цього, а його безпідставно притягнули до дисциплінарної відповідальності. Проте, з матеріалів особової справи, приєднаних до них світлин, вбачається, що ОСОБА_5 палив на території виробничого цеху, поруч із займистими предметами, а саме: картонними коробками, електрообладнанням тощо. В іншому випадку ОСОБА_5 палив приміщенні туалету.

Крім того, при з`ясуванні ставлення засудженого до вчинення проступку, пов`язаного із обігом наркотичних засобів, ОСОБА_5 надавав суду нещирі пояснення, зазначаючи, що знайдений в резинці його шортів паперовий згорток із канабісом, що був вилучений після закінченню короткострокового побачення, йому підкинули.

Наведенні пояснення ОСОБА_5 суд вважає хибними та не приймає їх до уваги, тим більше, що вони спростовуються матеріалами розслідування факту спроби занесення наркотичних засобів на територію установи та відповідним висновком.

З огляду на те, що ОСОБА_5 , будучи засудженим за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, знов намагався пронести на територію виправного центру наркотичний засіб, у вчиненні інших, хоч і не грубих порушень режиму відбування покарання, не розкаявся, суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення .

Окрім того, згідно інформації, отриманої з місця працевлаштування засудженого ОСОБА_5 від 09 листопада 2016 року (ФОП ОСОБА_6 ) останній несумлінно ставиться до праці, постійно намагається ухилитися від роботи, постійно порушує трудову дисципліну (а.о.с.52).

Згідно листа ФОП ОСОБА_6 станом на 10 травня 2017 року засуджений ОСОБА_5 змінив своє відношення до праці та зарекомендував себе позитивно, проте десяти календарних днів, які минули з часу направлення відповідного повідомлення (а.о.с.94) до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення недостатньо для висновку про сумлінне ставлення засудженого до праці.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, тому підстав для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись, ст.81 КК України, ст.ст. 370,371,372,537,539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд, який ухвалив рішення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1