Справа № 459/514/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сокаль направлений з Червоноградської місцевої прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001862 від 28.09.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженця м.Полонне Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 , освіта вища, одруженому , не судимому, працюючого завідувачем пологового відділення Червоноградської центральної міської лікарні,- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України ,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта вища, одруженому , не судимому згідно ст.. 89 КК України, працюючого лікарем акушер-гінекологом пологового відділення Червоноградської центральної міської лікарні , - у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, українець, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта вища, одруженому , не судимому , працюючого лікарем акушер-гінекологом пологового відділення Червоноградської центральної міської лікарні , -у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України ,-

в с т а н о в и в:

10.05.2017 року в суд надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001862 від 28.09.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України.

Згідно протоколу з автоматичного розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про призначення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України до судового розгляду , оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України .Просить призначити обвинувальний акт до судового розгляду в установленому законом порядку, в судове засідання викликати обвинувачених, захисників, потерпілу та представника потерпілої.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 , представник потерпілої ОСОБА_11 не заперечили щодо призначення даного обвинувального акту до відкритого судового розгляду, клопотань не мають.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,, заявили клопотання про повернення даного обвинувального акта прокурору для доопрацювання, оскільки даний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України , не відповідає вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав : .

1) В обґрунтування заявленого клопотання про повернення обвинувального акту прокурору вказали, що копію обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, реєстр матеріалів досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 фактично не отримував, він про це розписки процесуальному прокурору не надавав, та підпису в ній не вчиняв.

Розписка, яка додана до обвинувального акта, про отримання копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та цивільного позову, у відповідності до якої він відмовився від отримання вказаних в розписці копій, а також від підпису про отримання відмовився у присутності двох понятих не відповідає дійсності, оскільки слідчий та поняті ( без присутності прокурора) прийшли до обвинуваченого ОСОБА_4 додому і попри заперечення останнього у відсутності своїх захисників отримувати будь-які документи , залишили якісь документи в коридорі його квартири .

Такими діями слідчий ОСОБА_12 грубо порушив вимоги ч. З ст. 46 КПК України, згідно з якою, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, проведення процесуальної дії відкладається або для її проведення залучається захисник у порядку, передбаченому статтею 53 КПК України. З огляду на те, що вручення підозрюваному обвинувального акту є процесуальною дією, від так, до її проведення мав бути залучений захисник ОСОБА_13 , на чому і підозрюваний ОСОБА_4 наполягав.

Крім того копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 поштовою кореспонденцією не отримував, а поштова квитанція про направлення їм за місцем проживання вище зазначених документів та розписка про отримання ними відсутня . Оскільки факт отримання повинен підтверджуватись квитанцією про направлення документів та поштовим повідомленням про їх отримання.

Таким чином прокурором не дотримано вимог п.З ч.4 ст.291 КПК України, а саме відсутність підтвердження у вигляді розписки підозрюваного ОСОБА_4 та захисників , про отримання ними копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування .

2) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Склад злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і передбачений ч. 1 ст. 140 КК України, а саме «невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого», містить бланкетну норму, яка відсилає до спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, що регламентує професійні обов`язки медичних і фармацевтичних працівників. Відтак, для обґрунтування суті невиконання медичним працівником його професійних обов`язків треба встановити положення яких саме нормативних актів було порушено таким працівником. Власне, це дасть змогу встановити елементи об`єктивної сторони складу вчиненого кримінального правопорушення, зокрема діяння.

На підставі поданого клопотання підозрюваним ОСОБА_4 про долучення до матеріалів кримінального провадження письмових доказів слідчому було надано копії двох листів МОЗ України вих. №04.02.21-17/1635/ЗПІ-16 та від 27.10.2016 р. № 04.02.24-17/1394/ЗП1-16/27978. Власне, в цих листах чітко вказується про втрату чинності вищенаведеними наказами МОЗ України № 624 від 03.11.2008 р. та від 27.12.2011 р. № 977. Підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово вказував слідчому про те, що обвинувачення не може грунтуватись на не чинному законодавстві, адже це суперечить вимогам ч. 2 ст. 4 Кримінального кодексу України, де передбачено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Враховуючи те, що вказані накази станом на 25-26.09.2015 р. уже були не чинними, відтак, ОСОБА_4 не можна звинувачувати в тому, що він порушив положення нормативних актів, які є не чинними, а тим більше обґрунтовувати об`єктивну сторону складу злочину із використанням не чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що в обвинувальному акті відсутні посилання на конкретні пункти чи положення вище окреслених стандартів МОЗ України, які саме порушив ОСОБА_4 , що є недопустимим, адже свідчить про те, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення не є конкретним.

3) в обвинувальному акті слідчим зазначено таке положення: « ОСОБА_4 перебував на посаді завідувача пологового відділення Червоноградської ЦМЛ за спеціальністю лікар- акушер-гінеколог екстреної допомоги пологового відділення». Детальний аналіз посадової інструкції ОСОБА_4 свідчить про відсутність у ньому вказівки на те, що ОСОБА_4 обіймає посаду за спеціальністю «лікар-акушер-гінеколог пологового відділення». Наведене дає підстави вважати, що слідчим і прокурором було неправильно позначено посаду, яку обіймав ОСОБА_4 , адже такий опис не відповідає наявній у матеріалах кримінального провадження посадовій інструкції ОСОБА_4 . Крім того, в обвинувальному акті взагалі відсутні посилання на пункти посадової інструкції ОСОБА_4 , які він нібито порушував при наданні медичної допомоги ОСОБА_10 , що є недопустимим.

4) Згідно з вимогами ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а такій вимозі складений щодо ОСОБА_4 обвинувальний акт не відповідає. Проведене у кримінальному провадженні досудове розслідування було неповним, не було забезпечено проведення усіх необхідних процесуальних і слідчих дій, які б дали змогу встановити усі фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Зокрема в обвинувальному акті зазначається про те, що « ОСОБА_4 являючись посадовою особою, відповідальною за ведення та складання медичної документації умисно вніс до історії пологів № 597.... завідомо неправдиву інформацію в частині проведення ретельного динамічного спостереження за станом плода та матки роділлі за 26.09.2015 р. та в «Протокол операції № 140» щодо часу початку та завершення проведення операції кесаревого розтину, з метою відповідності складеної медичної документації вимогам наказу № 977 МОЗ України від 27.12.2011 р.». У зв`язку з наведеним, слід зазначити про існування суперечності в показаннях свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо вказаного факту.

Наведене дає підстави твердити, що покази осіб різняться між собою, що, відтак, не дає можливості встановити точний час початку операції у випадку ОСОБА_10 . Тому у кримінальному провадженні, згідно з вимог ч. 9 ст. 224 КПК України, необхідно було провесні одночасний допит зазначених осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях, чого зроблено не було, незважаючи на те, що таке клопотання заявлялось ОСОБА_4 ..

5) Крім того, в частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, слід також вказати на ще деякі істотні недоліки складеного обвинувального акта. Відтак, з обвинувального акта випливає, що завідомо неправдиві відомості до

історії пологів № 597 в частині проведення ретельного динамічного обстеження за станом плода вносились одночасно і ОСОБА_6 , і ОСОБА_4 . Як видається, таке формулювання обвинувального акта є неприпустимим і неконкретним, адже не можна зрозуміти хто саме, ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 , вносив завідомо неправдиві відомості до історії пологів № 597 у частині проведення ретельного динамічного обстеження стану плода. Виникає цілком справедливе запитання: хто саме вносив ці неправдиві відомості?! Очевидно, за таких обставин у справі слід було провести судово-почеркознавчу експертизу, чого слідчими не було зроблено, що призвело до неповноти проведення досудового розслідування. Так, відповідно п. 1 розділу 1 «Криміналістичні експертизи» Науково- методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у редакції від 26.12.2012 р. № 1950/5), основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

6) У даному кримінальному провадженні було проведено комісійну судово-медичну експертизу, за результатами якої було складено Висновок експерта № 123. Детальний аналіз Висновку експерта № 123 свідчить про те, що вказаний Висновок пронизаний численними контроверсіями, при його складанні було також використано не чинне законодавство та він частково не відповідає матеріалам кримінального провадження № 0001862. З огляду на це, варто акцентувати увагу лише на кількох істотних недоліках проведеної у кримінальному провадженні експертизи:

З даного висновку не зрозуміло, які ж саме дії ОСОБА_4 є неналежними, є в причинно- наслідковому зв`язку з наслідками, що настали для ОСОБА_10 , і з яких міркувань, всупереч матеріалам кримінального провадження. ОСОБА_4 позначено черговим лікарем. З огляду на вищенаведене, ОСОБА_4 відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», клопотав про призначення повторної судової експертизи, аби забезпечити правильність висновку експерта. Водночас у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення повторної експертизи йому було відмовлено. Відтак, недоліки первинної комісійної судово-медичної експертизи, які не було усунуто в результаті призначення додаткової експертизи, існують і до сьогодні і аж ніяк не можуть сприяти повному, всебічному і об`єктивному дослідженню усіх обставин кримінального провадження. Підсумовуючи усе вищезазначене, слід зазначити, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення не є конкретним, що призводить до грубого порушення його права на захист, а також не дасть змоги суду, який розглядатиме справу, повно, всебічно і об`єктивно встановити усі обставини вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 складений з грубим порушенням вимог ст. 291 КІІК України, містить численні недоліки, які не можуть бути усунені в судовому засіданні.

7) Крім цього, доцільно зазначити, що 16 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 з клопотанням про залучення в якості своїх захисників адвоката ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_15 . Слідчий, розглянувши клопотання ОСОБА_4 , виніс постанову, якою задовольнив його та залучив вищезазначених адвокатів в якості захисників ОСОБА_4 . Прокурором Червоноградської прокуратури ОСОБА_3 20.02.2017 року було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання, хоча таке, як зазначалось, було задоволено слідчим. Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_4 до Червоноградського міського суду Львівської області. Слідчий суддя ОСОБА_19 у задоволенні цієї скарги відмовив, про що постановив відповідну ухвалу 27.02.2017 р. Відтак, вказані захисники ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_15 так і не були залучені до участі у кримінальному провадженні, а, відтак, не мали змоги належно виконати свої професійні обов`язки щодо надання правової допомоги ОСОБА_4 , зокрема в аспекті реалізації ними права на доступ до матеріалів кримінального провадження та ознайомлення з такими матеріалами. Адвокат ОСОБА_4 - ОСОБА_14 , з огляду на те, що слідчим суддею Червоноградського міського суду було обмежено ОСОБА_4 строк на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на строк до 17.02.2017 року, мав змогу ознайомитись лише із першим томом матеріалів кримінального провадження, водночас з іншими матеріалами кримінального провадження, які містились в інших томах, а ні ОСОБА_4 , а ні його захисник ОСОБА_14 , так і не мали можливості ознайомитись. Відповідно до п. 14

ч. З ст. 42 КПК України, підозрюваний має право ознайомлюватись з матеріалами досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 221 КПК України та вимагати відкриття матеріалів згідно зі ст. 290 КПК України. Відповідно до п. «Ь» ч. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. У цьому контексті, вважаю за необхідне звернути увагу на положеннях судової практики Європейського суду з прав людини (відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права). Зокрема, в п. 61 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 р. (заява № 17444/04) зазначалось: «Суд повторює, що пункт 3(Ь) статті 6 гарантує обвинуваченому "мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту", а отже, ця гарантія означає, що підготовка основного захисту в його інтересах охоплює все, що є "необхідним" для підготовки основного розгляду справи судом. Обвинувачений повинен мати можливість організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надання суду, який розглядає справу, всіх відповідних аргументів захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту - результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Питання адекватності часу та можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи». Отож, питання надання можливості підозрюваному ознайомитись із матеріалами кримінального провадження для підготовки свого захисту в суді є надзвичайно важливим елементом права підозрюваного на захист. Відповідно до ч. 1 ст. 63 Конституції України, підозрюваний, обвинувачений, підсудний мають право на захист. Згідно з ч. 10 ст. 290 КПК України, сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. Водночас КПК України не встановлює мінімального строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ані не роз`яснює поняття достатності часу на ознайомлення. Відтак, на етапі досудового розслідування ОСОБА_4 не було надано можливості належним чином реалізувати своє право на захист, зокрема, як в аспекті надання йому доступу до матеріалів кримінального провадження, так і надання йому можливості підготувати свою позицію у кримінальному провадженні.

8) Просить призначити у кримінальному провадженні 0001862 від 28.09.2015 року додаткову комісійну судово-медичну експертизу, обравши місцем проведення експертизи ДУ «Головне бюро Судово-медичної експертизи МОЗ України», що за адресою: м. Київ, Шевченківський р-н. вул. Оранжерейна. 9 і поставити перед експертами запитання зазначені у письмовому клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору.

9) Просить призначити у кримінальному провадженні 0001862 від 28.09.2015 року почеркознавчу експертизу з метою ідентифікації виконавця рукописного тексту в історії пологів №597, заведеної працівниками приймального відділу пологового відділення Червоноградської ЦМЛ на ОСОБА_10 , а саме в частині проведення ретельного динамічного обстеження за станом плода та матки роділлі.

В судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_9 також підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту прокурору в частині порушення права обвинуваченого на захист, а крім того їм також було відмовлено в проведенні ряду експертиз , хоча їх необхідно було провести , оскільки висновок судово-медичної експертизи ґрунтується на не чинному законодавстві, а тому необхідно провести повторну судово-медичну експертизу.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишили вирішення питання про можливість призначення справи до судового розгляду на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, потерпілої , представника потерпілого, обвинувачених та їх захисників , вивчивши письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши обвинувальний акт, додані до нього реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку про відмову щодо отримання ОСОБА_4 про отримання копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування ,засвідчену двома понятими, про це, суд дійшов до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України, підлягає поверненню прокурору, що затверджував обвинувальний акт з наступних підстав:

Згідно ч. З ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право, крім іншого , повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність , формулювання обвинувачення та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У відповідності до ч.4 ст.291 КПК України вбачається, що до обвинувального акта додаються:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Відповідно п. 13 ч. 1 ст. З КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги ст. 291 КПК містить категоричну вимогу про те, що надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно до вимог 293 КПК України слідує, що одночасно з переданням обвинувального акта, до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному.

Вимоги ст. 293 КПК про надання копії обвинувального акта, та реєстру матеріалів досудового розслідування є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи підозрюваним.

Передаючи обвинувальний акт до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування окремо підозрюваному.

Згідно до вимог 293 КПК України слідує, що одночасно з переданням обвинувального акта, до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному.

Дотримання вимог ст. 293 КПК про надання копії обвинувального акта, та реєстру матеріалів досудового розслідування є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи підозрюваним.

У відповідності до вимог ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування додається до обвинувального акта (п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК).

Одночасно з передаванням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування таких примусових заходів (ст. 293 КПК). До обвинувального акта має бути додана розписка про отримання цієї копії (п. З ч. 4 ст. 291 КПК).

Таким чином передаючи обвинувальний акт до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування окремо підозрюваному.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається з положень пп. «а» п. З ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що гарантує кожній особі право на справедливий суд, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«Ь» ч.З ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

У рішенні від 09.10.2008 року, прийнятому у справі «Абрамян проти Росії», вказано: «Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави предявленого йому обвинувачення».

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», про повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) прокурору суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків. Ухвала негайно направляється прокурору для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або для долучення необхідних додатків тощо. Проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, в кримінальному провадженні не допускається».

Вищевказані дії підозрюваного ОСОБА_4 при врученні йому обвинувального акту , на думку суду, свідчать, що ОСОБА_20 не відмовлявся від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та отримання обвинувального акту, а лише побажав скористатись своїм процесуальним правом і запросити захисника та виконати процесуальні дії за участю свого захисника, якого мав намір забезпечити самостійно наступного дня . Натомість, слідчим безпідставно не розглянуто клопотання підозрюваного ОСОБА_4 про залучення захисника та фактично позбавлено можливості залучення захисника, після чого передчасно розцінено дії підозрюваного ОСОБА_4 , як відмову приймати участь у процесуальних діях.

Викладені вище обставини у сукупності свідчать, що долучений до матеріалів обвинувального акту бланк розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, де відсутній підпис підозрюваного ОСОБА_4 та зазначено, що останній у присутності понятих відмовився отримати обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст.291 ч.4 п.З КПК України та не може бути визнаний в якості належного додатку, що долучається обов`язково до обвинувального акту, а відповідно суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.Вищенаведені обставини свідчать про недотримання прокурором вимог передбачених ст.. 291 КПК України.

Такі порушення вимог КПК України, на думку суду, є істотними, та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист, та спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, та в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

За наслідками підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про те, що на підставі вимог п. З ч. З ст. 314 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків для усунення протягом розумного строку недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали відповідно до вимог КПК України та проведення за необхідності додаткових слідчих та процесуальних дій.

Також слід зобов`язати прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області надати обвинуваченому ОСОБА_4 , захисникам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 можливість ознайомитися з усіма матеріалами кримінального провадження №0001862 від 28.09.2015 року упродовж розумного строку, оскільки відповідно до ч.1 та ч.12 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України , суд не має права допустити відомості, що містяться них, як докази .

Керуючись ст. ст. 109, 291, 293,314, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Повернути прокурору Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001862 від 28.09.2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1, 366 ч.1 КК України , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст. ст. 140 ч.1 , 366 ч.1 КК України у зв`язку із невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України для усунення протягом розумного строку недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали відповідно до вимог КПК України та проведення за необхідності додаткових слідчих та процесуальних дій.

Зобов`язати прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області надати обвинуваченому ОСОБА_4 , захисникам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 можливість ознайомитися з усіма матеріалами кримінального провадження №0001862 від 28.09.2015 року упродовж розумного строку.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області та обвинуваченим . Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складений в межах строків визначених ч.2 ст. 376 КПК України та оголошено 23.05.2017 року о 12 год.45 хв.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом через Сокальський районний суд 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1