Провадження № 1-кс/201/309/2017
УХВАЛА
Іменем України
16 січня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 04.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 04.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що в судовому засіданні у Довгинцівському районному суді м. Кривий Ріг Дніпропетровської області обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що під час затримання та досудового слідства працівники Довганцівського РВ КМУ в ГУМВС України Дніпропетровської області та інші невідомі йому працівниками міліції погрожували заарештувати його та кинути до «прес хати», підкинути його дружині наркотики, передати його дітей в дитячий будинок, у разі не визнання своїх вини. Побоюючись за долю своєї сім`ї, він оговорив себе та визнав свою вину у злочині, який не скоював. На підставі ухвали даного суду від 11.01.2016, 04.07.2016 внесені відомості до ЄРДР за №0000537.
Оскаржуваною постановою слідчого закрито кримінальне провадження, з якою заявник не погоджується. Згідно показань слідчого Довгинцівського РВ ОСОБА_7 , на ОСОБА_5 тиску не чинилось, він його оговорює слідчого з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних інших дій, направлених на з`ясування обставин по справі не проводилось. Не був допитаній ОСОБА_8 , який безпосередньо погрожував ОСОБА_5 , не були встановлені особи інших працівників карного розшуку, які перебували у кабінеті під час тиску та погроз ОСОБА_5 , не були досліджені журнали входу виходу відвідувачів Довгинцівського РВ КМУ в ГУМВС України Дніпропетровської області. Крім того, в оскаржуваній постанові наведені свідчення ОСОБА_5 , в яких він повідомив слідчого про те, що з нього працівники Довгинцівського РВ вимагали хабар у розмірі 3 000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності. Також ОСОБА_5 повідомив, що 08.07.2014 до його дружини додому приходила жінка, яка представилась працівником міліції на ім`я ОСОБА_9 та запропонувала вирішити питання про не притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності. Однак слідчий не дав належної правової оцінки показанням ОСОБА_5 , не допитав дружину ОСОБА_5 , не встановив особу жінки ім`я ОСОБА_9 . Тому просив скаргу заволинити.
Заявник в судове засідання не з`явився, викликався судом неодноразово, про дату, місце та час розгляду скарги був повідомлений належним чином. Окрім того, у скарзі зазначив, що просить її розглядати без його участі.
З урахуванням вказаного, ч. 6 ст. 9 КПК України дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття рішення в розумні строки.
Прокурор проти вимог скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, надав для огляду матеріали кримінального провадження.
Вивчивши доводи заявника, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходжу до такого висновку.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, що постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 31.08.2016 закрито кримінальнео провадження № 0000537, внесене до ЄРДР 04.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.
В оскаржуваній постанові йдеться про наступне.
04.07.2016 на підставі ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.01.2016, прокуратурою Дніпропетровської області до ЄРДР за № 0000537, внесено відомості за фактом застосування відносно ОСОБА_5 та свідків фізичного та психологічного тиску з боку слідчого Довгинцівського відділу поліції Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , а також вимагання останнім грошових коштів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 121 КК України.
В ухвалі суд зазначив, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про проведення перевірки щодо застосування до нього та свідків фізичного та психологічного тиску зі сторони слідчого Довгинцівського ВП ОСОБА_7 , а також вимагання останнім грошових коштів.
В ході розслідування встановлено, що СВ Довгинцівського ВП проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00023018 стосовно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення. В подальшому підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України направлено до суду.
Допитаний як свідок ОСОБА_5 пояснив, що 08.07.2014 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно нього, за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_10 , що заподіяло смерть останнього, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, коли він знаходився в службовому кабінеті заступника начальника карного розшуку Довгинцівського райвідділу - ОСОБА_8 , останній разом з іншими оперативними працівниками карного розшуку, прізвищ яких він не запам`ятав, застосували до нього засоби психологічного та фізичного впливу у вигляді нанесення незначних ударів по різним частинам тіла, при цьому вказані працівники одягли йому на руки кайданки та вимагали від нього написання дієвого каяття у вчиненні злочину, якого він не вчиняв, і що в такому випадку він отримає менший термін покарання. В цей же день, вказані працівники міліції, відвели його до службового кабінету слідчого Довгинцівського РВ ОСОБА_7 і в присутності слідчого продовжували застосовувати до нього заходи психологічного впливу, при цьому погрожували тим, що його «опустять» і він потрапить до «прес хати», також погрожували тим, що його дружині підкинуть наркотики, а його дітей віддадуть до інтернату, і при цьому говорили, якщо він не підпише пояснення про вчинення ним злочину, вони його одразу відпустять до дому. В свою чергу, він знаходячись в стані духовного хвилювання вимушений був прийняти умови працівників міліції і підписати вказане пояснення, після чого його відпустили до дому.
У подальшому слідчим ОСОБА_7 йому було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України.
Також, допитаний ОСОБА_5 пояснив, що коли він 08.07.2014 знаходився в Довгинцівському РВ, до його дружини до дому, прийшла жінка, яка представилась працівником міліції на ім`я ОСОБА_9 та запропонувала вирішити питання про не притягнення до кримінальної відповідальності її чоловіка, за матеріальну винагороду у розмірі 3000 доларів США. Крім того, вказана жінка, побачивши у подвір`ї їхнього дому автомобіль марки ВАЗ 2106, який належить рідному брату його дружині, запропонувала продати вказаний автомобіль, а грошові кошти від продажу передати їй як завдаток винагороди.
У зв`язку з тим, що у нього було скрутне матеріальне становище, грошових коштів на послуги адвоката у нього не було, в середині липня 2014 року він вимушений був поїхати на заробітки до м. Києва. Про це, що він поїде до м. Києва він в телефонному режимі повідомив слідчого ОСОБА_7 , на що він дав свою згоду і сказав щоб він постійно був на зв`язку і у разі потреби терміново приїхав до м. Кривого Рогу.
26.08.2014 йому зателефонував ОСОБА_7 і повідомив про те, що він знаходиться у розшуку і йому необхідно прибути до райвідділу 27.08.2014. Після вказаної розмови, в цей же день, він виїхав до м. Кривого Рогу. Прибувши до міста, він 27.08.2014 о 06.00 год. ранку прибув до будівлі райвідділу. Знаходячись біля райвідділу він побачив ОСОБА_8 , який покликав його піднятися до нього в службовий кабінет. Піднімаючись до його кабінету, він став розпитувати у нього чи привіз він грошові кошти, на що він відповів, що у нього грошей не має, однак ОСОБА_11 сказав що до 12.00 години у нього ще є час подумати і привезти гроші. Коли він знаходився в кабінеті у ОСОБА_8 , до нього зайшла жінка на ім`я ОСОБА_9 і сказала, що йому необхідно достати гроші, так як його можуть арештувати і щоб він подумав як можна продати автомобіль, який стоїть у них у дворі. В свою чергу, він зателефонував брату своїй дружині і попрохав його продати автомобіль, однак він відмовив. Через деякий час він знайшов грошові кошти у сумі 5000 грн., які позичив у свого знайомого. Вказані грошові кошти його дружина, знаходячись біля райвідділу передала працівнику міліції на ім`я ОСОБА_9 . В цей час працівники міліції його повели до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, де суддя ОСОБА_12 виніс ухвалу про застосування до нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб і в той день його повезли до ізолятору тимчасового тримання.
Через деякий час кримінальне провадження за вказаним фактом направили до суду для розгляду по суті. Весь цей час, починаючи з 27.08.2014 і до 15.06.2016 він знаходився у Криворізькій установі покарань № 3, однак 15.06.2016 суддя ОСОБА_13 , який здійснює судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні прийняв рішення про заміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 діб, термін дії якого закінчився 13.08.2016.
На даний час рішення у зазначеному кримінальному провадженні судом не прийнято, судове слухання триває.
Крім того, він зазначив, що йому також було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України за фактом ухилення від адміністративного нагляду (це пов`язано з його поїздкою до м. Києва). Вказане кримінальне провадження об`єднали у суді, яке розглядається разом з провадженням за ч. 2 ст. 121 КК України.
З урахуванням вищевикладеного, він вважає такі дії працівників міліції незаконні, так як вказаного злочину він не вчиняв, і незважаючи на те, вони постійно вчиняли моральний та фізичний тиск, при цьому мало місце вимагання з нього грошових коштів.
Допитаний як свідок колишній слідчий Довгинцівського РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 (на даний час слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області) пояснив, що ним проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001517 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Обґрунтованість підозри останнього повністю підтверджувалась зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Крім того, ОСОБА_5 після повідомлення йому про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України, почав переховуватись від органу досудового розслідування, після чого його був оголошений в розшук. В ході проведення досудового розслідування за даним фактом, ним ніяких заходів психологічного або фізичного тиску щодо ОСОБА_5 та інших учасників процесу не застосовувалось, фактів вимагання грошових коштів не було. В ході досудового розслідування ніяких подібних заяв від підозрюваного ОСОБА_5 щодо застосування до нього тиску або вимагання грошових коштів ним або іншими працівниками правоохоронних органів не надходило, та він вважає, що останній оговорює його з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним тяжкий злочин.
Допитаний як свідок начальник сектору Довгинцівського ВП Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_11 факти будь-яких недозволених методів слідства під час розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 з боку працівників міліції заперечував, в тому числі і факт вимагання грошових коштів.
Відповідно до висновку службового розслідування, проведеного Криворізьким відділом поліції ГУНП у Дніпропетровській області, факти неправомірних дій працівників міліції на які вказує ОСОБА_5 , визначено такими, що не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» № 1261-VII від 13.05.2014, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, з урахуванням вищевказаних змін цього Закону, завдання істотної шкоди і спричинення тяжких наслідків внаслідок злочинних дій повинні бути виражені у матеріальній шкоді.
У ході досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_5 , в тому числі спричинення тілесних ушкоджень не встановлений.
Також під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні в діях працівників міліції не встановлено ознак будь-яких інших кримінальних правопорушень.
Таким чином, проведеним розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні, будь-яких об`єктивних даних, що могли б свідчити про неправомірні дії з боку працівників міліції не здобуто, а доводи, викладені в заяві обвинуваченого ОСОБА_5 щодо застосування до нього фізичного та психологічного тиску працівниками міліції під час проведення досудового розслідування, а також вимагання грошових коштів не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Слідчим зроблено висновок про те, що в діях працівників міліції відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.
Суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження та постанови від 31.08.2016 слідчим були допитані у якості свідків особи, на яких вказував ОСОБА_5 - колишній слідчий Довгинцівського РВ ОСОБА_7 та начальник сектору Довгинцівського ВП ОСОБА_11 , які надали свідчення, що спростовують свідчення ОСОБА_5 . Останнім не конкретизовано особу на ім`я ОСОБА_9 , яка, як він вказує, є працівником правоохоронного органу.
Отже, слідчим спростовані факти незаконного на думку ОСОБА_5 застосування до нього психологічного тиску, фізичного впливу із посиланням на показання всіх можливих свідків, висновок службового розслідування Криворізького ВП ГУНП у Дніпропетровській області.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, жодних клопотань слідчому ОСОБА_6 під час досудового розслідування у даному кримінальному провадження ОСОБА_5 не заявляв, його дії, бездіяльність щодо неповноти слідства, не здійснення будь-яких слідчих дій, не оскаржував.
Суд приходить до висновку, що слідчим з`ясовані всі обставини, що мають значення для повного розслідування кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчим всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Враховуючи викладене, у скарзі слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_4 , поданої в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження № 0000537, внесеного до ЄРДР 04.07.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України відмовити.
Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 16 січня 2017 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1