УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області молодший радник юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,-
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , обіймаючи посаду лікаря-невропатолога неврологічного відділення Тячівської районної лікарні №1, у період часу з 05.06.2017 по 04.07.2017 вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності при наступних обставинах.
Так, на 05 червня 2017 року до ОСОБА_5 як лікуючого лікаря звернувся інвалід 3 групи ОСОБА_6 щодо надання йому виписки з історії хвороби з метою подальшого пред`явлення до медико-соціальної експертної комісії для встановлення останньому групи інвалідності.
При цьому, ОСОБА_5 , вирішивши використати ситуацію у власних корисливих цілях, керуючись метою протиправного збагачення, поставив перед ОСОБА_6 вимогу про передачу йому неправомірної вигоди в сумі 8 тис. грн. за видачу ним виписки з історії хвороби останнього із наведенням у ній відомостей, які б слугували підставою для медико-соціальної експертної комісії до встановлення ОСОБА_6 групи інвалідності.
У свою чергу ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що ОСОБА_5 є його лікуючим лікарем, а також те, що від відомостей, зазначених останнім у виписці з історії хвороби, залежатиме рішення медико-соціальної експертної комісії про встановлення ОСОБА_6 групи інвалідності, був вимушений погодитись на вимогу ОСОБА_5 про передачу йому грошових коштів як неправомірної вигоди.
У подальшому ОСОБА_5 04.07.2017 близько 09.30 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, попередньо домовившись про зустріч, зустрівся з ОСОБА_6 на подвір`ї Тячівської районної лікарні №1 за адресою: м. Тячів, вул. Жовтнева, 48, де одержав від останнього грошові кошти в сумі 8 тис. грн. як обумовлену ним суму неправомірної вигоди за видачу ОСОБА_6 виписки з історії хвороби з відомостями, які слугували б підставою для медико-соціальної експертної комісії до встановлення останньому групи інвалідності, після чого був викритий працівниками УЗЕ в Закарпатській області.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди, кваліфікуючими ознаками якого є одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням свого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
04.07.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
04.07.2017 року о 10.04 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, одразу після вчинення злочину.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому злочині підтверджується протоколом огляду місяця події, заявою про злочин ОСОБА_6 та його показаннями, речовими доказами, вилученими (виданими) у ході проведення огляду, в тому числі предметом хабара грошовими коштами у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, які вилучені під час огляду місця події у ОСОБА_5 , медичною документацією, протоколами отримання, ідентифікації та вручення грошових коштів з додатками, та іншими матеріалами кримінального провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України:
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Завданням арешту є майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчудження.
Частина 2 статті 170 КПК України встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;. 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме і нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у без готівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
У зв`язку з тим, що санкцією ч.3 ст.368 КК України як обов`язкове додаткове покарання передбачено конфіскацію майна, підставою накладення арешту на вищенаведені земельні ділянки підозрюваного ОСОБА_5 є сукупність підстав вважати, що накладення арешту забезпечить можливу конфіскацію майна підозрюваного ОСОБА_5 .
Метою накладення арешту на вищенаведені земельні ділянки підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до п. 3 ч. 2 ст. ст. 170 КПК України є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Заслухавши пояснення прокурора з приводу внесеного клопотання, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи те, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане майно, може призвести до його відчуження, що сприятиме уникненню підозрюваного ОСОБА_5 , від можливої конфіскації майна, приходжу до переконання, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 171-173, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області молодший радник юстиції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення (особою, яка не була присутньою на оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання її копії).
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1