АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/602/17 Справа № 694/525/17 Категорія: ч.1 ст.164 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 червня 2017 року, яким затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , укладену 22 лютого 2017 року, та згідно якого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с.Козацьке Звенигородського району Черкаської області, зареєстрований с.Козацьке Звенигородського району та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий апаратником доїльних машин СВК «Козацький», раніше не судимий

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він зобов`язаний згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 25 липня 2011 року сплачувати на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку кожного місяця, починаючи із 20.07.2011 року і до досягнення нею повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Знаючи про вказане рішення суду, маючи можливість його виконувати, офіційно працюючи на посаді апаратника доїльної системи з 11 травня 2015 року, незважаючи на наявний середній дохід в розмірі 2402,5 гривень в місяць та будучи попередженим про необхідність погашення заборгованості по виплаті аліментів на утримання сина та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, не повідомив державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції про місце свого офіційного працевлаштування та про зміну місця постійного проживання, аліменти самостійно сплачував, будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, умисно злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) на користь ОСОБА_8 в період часу з 01 квітня 2016 року по 01 січня 2017 року, маючи заборгованість зі сплати аліментів за 9 місяців або у твердій грошовій сумі 5498,50 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 164 КК України у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог зазначає, що судом, при затверджені угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою призначено ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України більш м`яке у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 164 КК , що можливе лише на підставі ст. 69 КК України при умові наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, але суд таких обставин не встановив та свого рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, у вироку не вмотивував. При цьому в мотивувальній та резолютивній частині вироку суд не послався на застосування ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка виступила в підтримку вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вироком Звенигородського районного суду від 01.06.2017 затверджено угоду про примирення, укладену 22.02.2017 між потерпілою ОСОБА_8 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_9 з іншого боку та призначено міру покарання у вигляді штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Згідно вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , не перевірив угоду про примирення на відповідність вимогам закону, не дотримався вимог ст. 65 КК України та призначив покарання, яке не передбачено санкцією частини першої ст.164 КК України.

Законом України № 1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» внесено зміни до статті 164 КК України, зокрема абзац другий частини першої викладено в новій редакції: "карається громадськими роботами на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років".

Вказані зміни набули чинності 05.10.2016 разом з набранням чинності через три місяці з дня опублікування в офіційному друкованому засобі масової інформації «Голос України» Закону України від 02.06.2016 № 1403-VII1 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Тобто, узгоджена сторонами міра покарання у виді штрафу не передбачена санкцією ч. 1 ст. 164 КК України, яка була чинна на момент укладення угоди та винесення вироку.

Проте, судом, при затверджені угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою вказане не враховано та як наслідок, призначено ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих

мінімумів доходів громадян, що є більш м`яким видом основного покарання, який не зазначений в санкції статті, що можливе лише на підставі ст. 69 КК України при умові наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання. та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, але суд таких обставин не встановив та свого рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, у вироку не вмотивував. При цьому в мотивувальній та резолютивній частині вироку суд не послався на застосування ст. 69 КК України.

Згідно ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу ,які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законну та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином судом першої інстанції не перевірено угоду про примирення на відповідність вимогам закону, та при призначенні покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Колегія суддів вказані порушення не може виправити, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 червня 2017 року, яким затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , укладену 22 лютого 2017 року скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Головуючий :

Судді :