Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1068/17-к
Провадження № 1-кп/376/75/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" червня 2017 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 0000166 по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця. громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Суд визнав доведеним, що на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Указу Президента України від 24 лютого 2017 року № 44/2017 з 03 квітня по 30 травня 2017 року проводився призов громадян на строкову військову службу.

ОСОБА_5 придатний за станом свого здоров`я громадянин України чоловічої статі, якому до дня відправлення у військову частину виповнилося 18 років, та який ще не досяг 27-річного віку, не має права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу, а тому відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введеного в дію постановою Верховної Ради України № 2233 - XII від 23 березня 1992 року (далі закону) - являється громадянином призовного віку та на нього розповсюджується дія вказаного закону та відповідно покладаються певні обов`язки.

Так, 16 березня 2017 року ОСОБА_6 пройшов медичний огляд призовника на збірному пункті ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнаний відповідно картки № 560 від 16.03.2017 року медичного огляду призовника на збірному пункті Київського облвійськкомату придатним до військової служби.

22 березня 2017 року ОСОБА_6 отримав від посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 бойову повістку про обов`язок з`явлення до Сквирського РВК на 05 квітня 2017 року, а саме на 8 год. для подальшого відправлення на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки у військову частину, тобто був належним чином повідомлений про обов`язок прибуття для подальшої відправки у військову частину для проходження строкової військової служби.

05 квітня 2017 року близько 10 години, ОСОБА_6 прибув до збірного пункту, що розташований в АДРЕСА_2 .

Того ж дня близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_6 без поважних на те причин, відмовився проходити службу в ЗСУ, після чого самовільно залишив збірний пункт, мотивуючи свої дії тим, що не вважає за потрібне проходити строкову військову службу, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України та ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», таким чином ухилився від призову на строкову військову службу.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в ухиленні від призову на строкову військову службу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті.

Під час досудового розслідування укладено угоду про визнання винуватості між начальником Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 на підставі ст. 472 КПК України.

Згідно вищезазначеної угоди сторонни погоджуються щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 335 КК України, обвинувачений визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення та щодо покарання у виді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік із покладенням обовязків передбачених п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України.

Відповідно до статей 471, 472 КПК України сторони узгодили міру покарання не виходячи за межі загальних засад призначення покарання встановлених КК України.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити дану угоду.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він позитивно характеризуються за місцем проживання, раніше не судимий.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Перевіривши вказану угоду, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України та дана угода може бути затверджена судом, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Таким чином, після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови у її затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити та вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374, 469, 470, 472-475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 квітня 2017 року між начальником Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому та визнаному обвинуваченні за ст. 335 КК України та призначити йому узгоджену міру покарання у виді двох років обмеження волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляція в апеляційний суд Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення має право звернутись до Сквирського районного суду Київської області, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1