Ухвала іменем україни 09 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004576

від 22 липня 2013 року, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Святогірська Донецької області, такого, що судимостей не мав.

За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області

від 18 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду вирок районного суду змінено: постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2015 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки

з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено

від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 21 липня 2013 року приблизно о 15.50 год., керуючи мотоциклом «КМЗ ДНІПРО 11» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), рухаючись зі швидкістю 80 км/год. по автодорозі м. Слов`янськ с. Пришиб у напрямку с. Сидорового, на відстані 4000 м від автодороги Київ-Харків-Довжанськ порушив пункти 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя автодороги, де здійснив наїзд на залізобетонну опору огородження дороги, з`їхав у правий кювет та допустив перекидання.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України), що, на його думку, потягло за собою невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого унаслідок м`якості.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно задовольнити.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Твердження прокурора стосовно неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст. 75 КК України, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, виявилися обгрнутованими.

Так, відповідно до положень ст. 75 КК України, яка встановлює можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, мотивуючи своє рішення щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 , суд урахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які б його обтяжували, а також дані про зазначену особу.
Зокрема, суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 раніше не був судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав позитивні характеристики ОСОБА_6 з місця проживання, з колишнього місця праці та проходження військової служби.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідків, що настали, ставлення винного до вчиненого та того, що він лише частково відшкодував шкоду потерпілій у незначному розмірі, суд призначив останньому покарання ближче

до мінімальної межі санкції статті кримінального закону, інкримінованої ОСОБА_6 .
При цьому суд апеляційної інстанції, переглядаючи в апеляційному порядку провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , з огляду

на наведені обставини, що позитивно характеризують останнього, дійшов висновку, що вони свідчать про можливість виправлення та перевиховання засудженого без відбування покарання.
Разом із тим, поза увагою суду апеляційної інстанції під час постановлення ним рішення про можливість виправлення та перевиховання засудженого без відбування покарання залишилося те, що ОСОБА_6 фактично не визнав своєї вини у вчиненому, що свідчить про відсутність

у нього критичного ставлення до своїх дій та усвідомлення їх протиправності.
Також суд належним чином не врахував позиції потерпілої, яка наполягала на призначенні винному покаранні у виді реального позбавлення волі, та того, що ОСОБА_6 хоча й частково відшкодував матеріальну шкоду, але у незначному розмірі.
Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для висновку

про можливість виправлення та перевиховання винного без відбування покарання, тобто про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.
Таким чином, з огляду на наведене рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, перевірити всі доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.
Якщо у результаті нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції суд не встановить нових позитивних даних про особу винного чи нових обставин, що пом`якшують його покарання, то рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням слід вважати незаконним та необґрунтованим.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3