Провадження № 1кп/638/463/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 березня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 11 листопада 2016 року приблизно о 9 годині 15 хвилин перебував на автомобільній парковці біля джерела "Саржин Яр", яка розташована по вул. Рязанській 24 в м. Харкові, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, відкрив задні двері залишеного без догляду автомобіля "Тайота Корола" державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , сів на заднє сидіння, таємно викрав гаманець потерпілого, однак його дії були помічені останнім, після чого потерпілий здійснив спробу зупинити ці дії, у зв`язку з чим між ними зав`язалась сутичка, в ході якої обвинувачений наніс потерпілому декілька ударів в область обличчя. Згідно судово-медичної експертизи №6764-ая/16 від 11.11.16 року ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи для себе, що його дії перестали бути таємними та він діє відкрито, з місця скоєння злочину утік, утримуючи при собі викрадений з автомобілю гаманець.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та надав показання, якими підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив про скоєння злочину у зв`язку з відсутністю грошей. Вказав, що на даний час усвідомив наслідки своїх дій, щиро розкаявся, жалкує про вчинення злочину, просив його суворо не карати.
Обвинувачений вважав недоцільним у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого ним діяння, розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За згодою осіб, які беруть участь у справі, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_8 за встановлених судом обставин за ч.2 ст.186 КК України, як грабіж, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого і його винуватість у вчиненні зазначеного злочину вважає доведеною.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України - не встановлено.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має доньку 2005 року народження, працює єгерем ТОВ ПП "Ізбицьке", де позитивно характеризується.
Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, що пом`якшують покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та погоджується з позицією прокурора, що покаранням необхідним для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України із застосуванням вимог ст.ст.75,76 КК України.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбутого покарання знаходження під вартою ОСОБА_8 з 11.11.2016 до 29.12.2016 року.
Запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбутого покарання знаходження під вартою ОСОБА_8 з 11.11.2016 до 29.12.2016 року.
Запобіжний захід в вигляді застави до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Речові докази - гаманець ТМ "Nike", посвідчення, візитна картка, грошові кошти в сумі 131 гривня та 20 євро, що вилучені під час огляду місця події від 11.11.2016 року, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою слідчого від 15.11.2016 року, віддані потерпілому ОСОБА_5 на зберігання - вважати переданими за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.