233 № 233/95/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001316 від 05 листопада 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівки Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч.2 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 317, ч.2 ст. 309 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001316 від 05.11.2016 року).

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Також зазначив, що йому не відомо яким чином захисник ОСОБА_4 залучений до кримінального провадження в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_5 . Крім того зазначив, що останній відмовлявся від послуг захисника під час досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_4 , надавши суду копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 04 січня 2017 року, яка підтверджує факт його залучення по даному кримінальному провадженню в якості захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та його повноваження як захисника, не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Обвинувальний акт, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед іншого): 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд вважає, що у даному випадку обвинувачення складене слідчим та прокурором є суперечливим за своїм змістом. Виходячи із опису фактичних обставин в обвинувальному акті, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України, а саме «незаконний збут наркотичних засобів» ОСОБА_7 , однак при цьому прокурор кваліфікує дії останнього за ч.1 ст. 317 та ч.2 ст. 309 КК України. Так, згідно обвинувального акту « ОСОБА_5 24 листопада 2016 року приблизно о 10 годині за місцем свого мешкання виготовив з інгредієнтів, які були принесені його знайомим ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб, який в подальшому розділив між собою, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні літньої кухні з дозволу ОСОБА_5 вжили, наданий обвинуваченим ОСОБА_5 особливо небезпечний наркотичний засіб, шляхом внутрішньовенних ін`єкцій. Виходячи зі змісту обвинувального акту ОСОБА_5 фактично збув особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований - ОСОБА_7 який, знову ж таки виходячи зі змісту обвинувального акту, жодних дій, що б сприяли виготовленню наркотичного засобу (надання інгредієнтів, або грошей для придбання інгредієнтів, тощо) не вчиняв.
В пункті 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 26 квітня 2002 року « Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» під незаконним збутом наркотичних засобів потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють.

На думку суду, обвинувальний акт встановлює початок і основу судового розгляду, пред`являє обвинуваченому дані, якими обґрунтовано обвинувачення, що надає останньому можливість підготуватись до захисту. Він також вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.
Суд вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення не є відокремленими поняттями. Хоча кожна відомість (поняття) має своє термінологічне значення та відповідає кожне своєму призначенню, загальною рисою їх є відповідність суті обвинувачення. Вказані обставини повинні відповідати не тільки формі, але й змісту. Окрім того, вони повинні бути викладені юридично стисло та мотивовано і саме головне доступно для будь-якої особи, незалежно від освіти, роду занять, або мовних ознак.
Доводи суду повністю співвідносяться з практикою Європейського суду з прав людини.
Так, згідно п. 34 Рішення у Справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
У рішенні від 25.07.2000 року, ухваленому Європейським судом з прав людини у справі «Матточча проти Італії», детально прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого про нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».
Крім того, відповідно до ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений, реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч.1). Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання (ч.2). Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.12).

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, відсутні відомості про виконання вимог ст. 290 КПК України, зокрема, щодо повідомлення про завершення досудового розслідування, про надання доступу до матеріалів, до речових доказів, а також про відкриття матеріалів кримінального провадження захиснику ОСОБА_4 . Разом з тим, в реєстрі матеріалів досудового розслідування лише є відомості про надання доручення слідчому прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 повідомити підозрюваного та захиснику ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Однак при цьому, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, слідчим не виконано доручення прокурора та в порушення ст. 290 КПК України захиснику ОСОБА_4 не повідомлено про закінчення досудового розслідування та не надано доступу до матеріалів досудового розслідування.

Крім того, взагалі, з реєстру матеріалів досудового розслідування не зрозуміло яким чином захисник ОСОБА_4 приймає участь по кримінальному провадженні, ким був залучений і на підставі якого документа. Захисник ОСОБА_4 надав суду копію доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 04 січня 2017 року, відповідно до якого захисник ОСОБА_4 повинен був прибути до слідчого Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області - ОСОБА_10 , для виконання своїх функцій як захисника, 04 січня 2017 року о 14 годині. Вказане доручення видане на підставі постанови слідчого Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУ НП України в Донецькій області ОСОБА_10 від 04 січня 2017 року. При цьому в реєстрі матеріалів досудового розслідування такої процесуальної дії органу досудового розслідування, як доручення призначити адвоката, яка цього вимагає ст.ст. 49, 109 КПК України немає.

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному і захиснику. Проте, до обвинувального акту додана лише розписка підозрюваного ОСОБА_5 . Розписка захисника ОСОБА_4 щодо отримання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту не додана.
За таких обставин, враховуючи викладені обставини, керуючись принципом законності, закріпленим у ст. 9 КПК України та дотримуючись вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка наголошує, що « кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …. встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення», суд вважає, що прокурор та слідчий при складені обвинувального акту допустили такі грубі порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Тож суд за таких обставин вважає за необхідне повернути обвинувальний акт та додані до нього матеріали прокурору, для усунення виявлених недоліків.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 9, 314 ч.3 п.3 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0001316 від 05 листопада 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 317 ч.1, 309 ч.2 КК України, з доданими матеріалами повернути до Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, як такий що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1