АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/811/17 Справа № 183/6290/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0003742 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.

Ухвалено вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

06 вересня 2016 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_6 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_8 раптово виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 06 вересня 2016 року приблизно о 23 годині ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , умисно наніс один удар ногою в область обличчя ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю, а ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність свого діяння, наніс лежачому на землі ОСОБА_8 не менше п`яти ударів ногами по корпусу тулуба.
В результаті умисних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у виді крововиливів та забійних ран на внутрішній поверхні губ, синців в області лівої вушної раковини, саден та подряпин в області лівого плеча, лівого ліктьового суглобу, лівого передпліччя, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Не погоджуючись з судовим рішення прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням змін, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченного та правильність кваліфікації його дій, просив вирок суду змінити шляхом включення до вступної частини вироку суду наступного абзацу: «раніше судомого: 10 січня 2017 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік» та виключити з вступної частини вироку «раніше не судимий».

Також просив виправити описки допущені у вироку суду описки, а саме змінити прізвище обвинуваченого з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_6 ».

В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без змін.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так прокурор вказує, що судом першої інстанції з`ясовано, що ОСОБА_6 є особою судимою вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року, яким останнього визнано винним за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Однак суд першої інстанції дану обставину не взяв до уваги під час формулювання своїх висновків та зазначив, що особа раніше не судима.

Крім того, прокурор вказує, що судом було допущено описку прізвища обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, вирок суду змінити і зазначити відомості щодо попередньої судимості обвинуваченого ОСОБА_6 та виправити допущені описки, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України не оспорює, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіряючи доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзіпро невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Твердження прокурора про не взяття до уваги судом першої інстанції під час формулювання своїх висновків щодо попередньої судимості обвинуваченого ОСОБА_6 та зазначення у вступній частині вироку особу ОСОБА_6 , як раніше не судимого, є необгрунтованими, оскільки не підтверджуються матеріалами провадження.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язкок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт містить анкетні дані, що ОСОБА_6 раніше не судимий та в ході судового розгляду обвинувачення відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України не змінювалось стороною обвинувачення. Крім того, вироком суду першої інстанціїї зроблено висновок про те, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 виконувати самостійно, про що свідчить резолютивна частина вироку від 10.02.2017р.

Тому доводи прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції щодо неврахування судом у вироку відомостей щодо попередньої судимості обвинуваченого ОСОБА_6 є необгрунтованими.

Доводи прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції про необхідность виправлення описки, допущеній в мотивувальній частині вироку суду, не є слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, зокрема написання прізвищ та імен.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 виправлено описку, допущену у вироку цього ж суду від 10 лютого 2017 року, зазначивши по тексту судового рішення прізвище, ім`я та по-батькові обвинуваченого, як ОСОБА_6 .

Таким чином суд першої інстанції виправив описку, допущену при ухваленні вироку суду, чим виконав вимоги ч.1 ст.379 КПК України, а суд апеляційної інстанції в силу вказаного положення закону не вправі розглядати питання про внесення виправлень у вирок суду, оскільки дане судове рішення ухвалено іншим складом суду.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до зміни чи скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено та в апеляційній скарзі обвинуваченого не заявлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4