В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуюча ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за № 00000 від 20.02.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Клішківці, Хотинського район, Чернівецької області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, непрацюючої, має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітню дитину, раніше не судимої,

за ч.1 ст.332, ч.3 ст. 358 КК України (в ред. закону від 25.05.2011 року), -

встановив:
ОСОБА_4 з метою працевлаштування влітку 2004 року виїхала до Італії, де перебувала продовж семи років. В квітні 2011 року вона приїхала в Україну маючи на меті взяти із собою в Італію свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, отримавши заперечення від батька дитини ОСОБА_6 у наданні їй дозволу на вивезення сина до Італії ОСОБА_4 звернулася до невстановленої особи з проханням посприяти їй у виготовленні підробленого дозволу про надання права на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5 до Італії.
Влітку 2011 року невставлена особа передала ОСОБА_4 підроблений нотаріально-посвідчений дозвіл батька за № НОМЕР_1 , який нібито оформлений в Генеральному Консульстві України в Мілані (Італія) від імені батька дитини ОСОБА_6 , згідно якого останній надав дозвіл на виїзд свого малолітнього сина ОСОБА_5 за кордон в супроводі матері ОСОБА_4 .
Після цього, знаючи що вищевказаний дозвіл є підробленим, умисно подзвонила по мобільному телефону до своїх батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та попросила їх привезти її малолітнього сина ОСОБА_5 08 червня 2011 р. до пункту пропуску через державний кордон України міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Тиса» в с. Соломоново, не поставивши останніх до відома про наявність у неї підробленого дозволу на супроводження дитини від імені батька дитини ОСОБА_6
08 червня 2011 року ОСОБА_4 знаючи що нотаріально-посвідчений дозвіл за № НОМЕР_1 на супроводження її малолітнього сина за кордон від імені батька дитини ОСОБА_6 є підробленим, маючи намір незаконно вивезти свого малолітнього сина за кордон умисно надала для прикордонного контролю вищевказаний підроблений дозвіл.
В ході прикордонного контролю, факт підроблення нотаріального посвідчення дозволу за № НОМЕР_1 на вивезення за межі України ОСОБА_5 виявлений не був, в результаті чого 08 червні 2011 року о 21:25 год. ОСОБА_4 слідуючи з України в Італію, автотранспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_2 , незаконно переправила свого малолітнього сина ОСОБА_9 через державний кордон України міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Тиса» в с. Соломоново.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинених кримінальний правопорушення визнала повністю та підтвердила повністю обставини викладені в обвинувальному акті. Щиро кається у вчинених кримінальний правопорушеннях, просить на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію 2014 р.» просить звільнити її кримінальної відповідальності.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечили щодо фактичних обставин справи, суд у відповідності ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.332 КК України незаконне переправлення осіб через державний кордон України та ч.3 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документу.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, має на утриманні одну малолітню дитину та одну неповнолітню дитину, конкретні обставини справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є щире каяття у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопрушення середньої тяжкості, має на утриманні одну малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом з реєстру актів про народження за № 1253 виданого мерією міста Сан Джульяно Міланезе (Італія) та одну неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , суд вважає за можливе на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про Амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 332 та ч.3 ст. 358 КК України (в ред. закону від 25.05.2011 року) та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 332 КК України три роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 358 КК України один рік обмеження волі.

На підставі ст. 72 КК України призначене покарання у вигляді одного року обмеження волі за даним вироком перевести у позбавлення волі, що становить шість місяців.

У відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання звільнити ОСОБА_4 з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про Амністію 2014 році» від 08.04.2014 р. року звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за цим вироком.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд на протязі 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1