У х в а л а

13 травня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3., розглянувши заяву захисника ОСОБА_4. про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Апеляційний суд Автономної Республіки Крим вироком від 22 лютого 2006 року засудив ОСОБА_2 за пунктом «г» статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати з кримінальних справ від 4 травня 2006 року зазначений вирок щодо ОСОБА_2 залишив без зміни.

Верховний Суд України постановою Судової палати у кримінальних справах від 19 березня 2005 року скасував ухвалу колегії суддів Судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 4 травня 2006 року щодо ОСОБА_2, а справу направив на новий касаційний розгляд.

Вищий спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах від 22 березня 2016 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2006 року щодо ОСОБА_2 залишив без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника ОСОБА_5. - без задоволення.

У заяві захисник ОСОБА_4. порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 на підставі пунктів 1 і 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, та невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Заявник вважає, що має місце неоднакове застосування норми, яка регулює порядок обчислення строків давності, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, - стаття 48 КК 1960 року та стаття 49 Кримінального кодексу України (далі - КК)

На обґрунтування неоднакового правозастосування до заяви додано копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року, 15 березня 2017 року, 7 лютого 2017 року, 10 листопада 2016 року, 8 листопада 2016 року, 22 вересня 2016 року, 10 квітня 2014 року, 21 травня 2013 року, 12 жовтня 2012 року.

На думку захисника рішення касаційного суду щодо ОСОБА_2 також не відповідає висновкам щодо застосування норм права, викладеним у постановах Верховного Суду України від 5 вересня 2013 року та 19 березня 2015 року.

Заявник просить змінити зазначене судове рішення, визначити засудженому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років та на підставі частини п'ятої статті 72 КК звільнити його від відбування покарання.

Заяву захисника Терн6ового Р.Б. перевірено на відповідність положенням чинного КПК, її подано з дотриманням вимог статті 448 КПК, у порядку, передбаченому статтею 449 КПК, та у строк, визначений частиною першою статті 447 КПК, її обґрунтованість перевірено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 450, 451 КПК,

у х в а л и л а:

Відкрити провадження за заявою захисника ОСОБА_4. про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 Верховним Судом України.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3