Справа №451/587/16-к
Провадження № 1-кп/451/85/16
ВИРОК
іменем України
23 грудня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

з участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000068 від 7 лютого 2016 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щуровичі Радехівського району та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не депутата, не одруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не депутата, не одруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що влітку 2015 року, за попередньою змовою та в групі із ОСОБА_5 , перебуваючи на території майнового комплексу СТзОВ «Прогрес», що знаходиться в с.Щуровичі Радехівського району Львівської області, шляхом вільного доступу, таємно та з корисливих мотивів, вчинили крадіжку металевих конструкцій трьох двохстворчастих воріт виготовлених із металевого кутника розміром 100 х 100 х 6 мм та металевих полос 40x4 мм, завдавши матеріальну шкоду товариству на загальну суму 33 840 гривень.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що влітку 2015 року, за попередньою змовою та в групі із ОСОБА_4 , перебуваючи на території майнового комплексу СТзОВ «Прогрес», що в розташоване в с.Щуровичі Радехівського району Львівської області, шляхом вільного доступу, таємно та з корисливих мотивів, вчинили крадіжку металевих конструкцій трьох двохстворчастих воріт виготовлених із металевого кутника розміром 100 х 100 х 6 мм та металевих полос 40x4 мм, завдавши матеріальну шкоду товариству на загальну суму 33 840 гривень

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та дав суду показання, що в літку 2015 року він разом із ОСОБА_5 проходили біля СТзОВ «Прогрес» і побачили металеві конструкції воріт, середина яких була дерев`яною. У них раптово виникла думка про викрадення металевих контрукцій. Підійшли ближче, ворота були відчиненими, дві конструкції воріт були вже викраденими до них. Тоді вони підвантажили одну половину воріт, тоді другу, які були на завісах, ворота впали та дерев`яна конструкція всередині частково поламалась, іншу вибили. Металеві конструкції здали на металобрухт ОСОБА_7 , дерев`яну конструкцію залишили на місці події. Суму коштів, яку отримали не пригадує, але її розмір був невеликий. Через деякий час пішли знову до СТзОВ «Прогрес» та зняли ще дві конструкції металевих воріт, які складалися із двох половин і також здали на металобрухт ОСОБА_7 . Загалом викрали та здали шість конструкцій розміром, приблизно, 2 на 4 м одна конструкція воріт. Крадіжку вчиняли для власних потреб. Проти задоволення цивільного позову заперечує, оскільки розмір шкоди, зазначений потерпілою стороною є значно перевищеним та він не має змоги таку суму повертати. Звертав увагу суду, що ця крадіжка була вчинена із недіючої ферми, приміщення колишніх корівників і всередині дерев`яна основа воріт вже була частково пошкоджена. Питання щодо обрання йому міри покарання доручив суду на його розсуд, підтримавши при цьому думку прокурора про обрання міри покарання без ізоляції його від суспільства.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, та дав суду показання, що в літку 2015 року він разом ОСОБА_4 йшли біля СТзОВ «Прогрес» і побачили металеві конструкції воріт, середина яких була дерев`яною. ОСОБА_8 запропонував викрасти металеві конструкції, він погодився. Підійшли ближче, ворота були відчиненими, дві конструкції воріт були вже викраденими до них. Тоді вони підвантажили одну половину воріт дошкою, тоді другу, які були на завісах, ворота впали та дерев`яна конструкція всередині частково поламалась, іншу вибили. Металеві конструкції здали на металобрухт ОСОБА_7 , дерев`яну конструкцію залишили на місці події. Отримали за здані контсрукції кошти в розмірі 300 гривень. Через деякий час пішли знову до СТзОВ «Прогрес» та зняли ще дві конструкції металевих воріт, які складалися із двох половин і також здали на металобрухт ОСОБА_7 .. Загалом викрали шість конструкцій розміром, приблизно 3 на 4 м, одна конструкція воріт. Крадіжку вчиняли для власних потреб. Територія СТзОВ «Прогрес» не містись огорожі, доступ до приміщень вільний. Щиро кається у вчиненому, проти задоволення цивільного позову заперечує, оскільки розмір шкоди, зазначений потерпілою стороною є значно перевищеним, він не має змоги таку суму повертати. Питання щодо обрання йому міри покарання доручив суду на його розсуд, підтримавши при цьому думку прокурора про обрання міри покарання без ізоляції його від суспільства.

Представник потерпілого ОСОБА_6 суду пояснила, що на території ферми СТзОВ «Прогрес» є п`ять приміщень корівників. Ворота, які викрали це фактично двері - вхід до цих приміщень, які складалися з двох половин, каркас яких був металевий, середина дерев`яною, які були закритими, оскільки там зберігалися матеріальні цінності. Звертала увагу суду, що на території СТзОВ «Прогрес» була викрадені ворота в сукупності шість конструкцій з металевим каркасом, а повернуто металеві пластини каркасу воріт різної форми та довжини, тому посилання прокурора в обвинувальному акті на те, що матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення металевих конструкцій з викрадених воріт є безпідставною та підлягає виключенню із обвинувального акту, так як повернення металевих пластин каркасу різної довжини не є металевими конструкціями воріт. Підтримала у судовому засіданні думку прокурора щодо визначення обвинуваченим міри покарання без ізоляції від суспільства, просила цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

Суд встановив, що матеріали відносно ОСОБА_7 виділено в окреме кримінальне провадження.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.95 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Кожна сторона кримінального провадження має права та обов`язки для збору тих чи інших доказів.

Відповідно до змісту ст.370 КПК України суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Як зазначено у ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до рекомендацій, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із подальшими змінами та доповненнями), при постановленні вироку суд колегіально чи суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Суд вважає недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України доводиться сукупністю наступних доказів.

Зокрема, протоколом одночасного допиту від 26 березня 2016 року свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт викрадення трьох воріт СТзОВ «Прогрес», які складалися із шести конструкцій. Вказані металеві конструкції воріт були здані на металобрухт ОСОБА_7 (а.с. 60-64).

Протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицями від 20.05.2016 року, проведеного із обвинуваченим ОСОБА_4 , який вказував на приміщення ферми, де він разом із ОСОБА_5 викрадали ворота та пояснив, що здали їх разом на металобрухт ОСОБА_7 (а.с.65-71).

Протоколом проведення слідчого експерименту із фото таблицями від 20.05.2016 року, проведеного із обвинуваченим ОСОБА_5 , який вказував на приміщення ферми, де він разом із ОСОБА_4 викрадали ворота та пояснював, що здали їх разом на металобрухт ОСОБА_7 (а.с.72-78).

Постановою про прилучення до справи речових доказів від 18.02.2016 року, з якої вбачається, що до матеріалів кримінального провадження №0000068 в якості речових доказів долучено металеві кутники різних розмірів та металеві пластини, загальною вагою 402 кг., які передані на зберігання директору СТзОВ «Прогрес» ОСОБА_9 (а.с.79-80).

Вказані докази судом визнані допустимими та належними.

Обвинуваченням не зібрано та не надано суду жодних доказів, які б посвідчили про те, що двері у приміщення ферми СТзОВ «Прогрес» були закритими.

Таких доказів суду також не подано суду потерпілою стороною, тому твердження представника потерпілого СТзОВ`Прогрес» ОСОБА_6 про те, що приміщення було закритим є голослівним та не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, на думку суду, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено в повному обсязі.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, в якості обставин, які помякшують покарання, відповідно до ч.2 ст.66 КК України, враховує йомувизнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання, які передбачені ст.67 КК України, покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.185, особу винного, який згідно ст.89 КК України раніше не судимий.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкції обвинувачення.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй дій доведено в повному обсязі.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, в якості обставин, які помякшують покарання враховує йому визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, які передбачені ст.67 КК України, ОСОБА_5 судом не встановлені.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.2 ст.185 КК України, особу винного, який згідно ст.89 КК України раніше не судимий.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства та призначити йому покарання в межах санкції обвинувачення.

При вирішенні питання про відшкодування майнової шкоди суд виходить з того, що відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода заподіяна особі або майну громадянина, підлягає до відшкодування особою, яка заподіяла шкоду, в повному обсязі, якщо вона не доведе, що така завдана не з її вини.

СТзОВ «Прогрес» подано суду цивільний позов, тому суд приходить до висновку, що є всі підстави визнати СТзОВ «Прогрес» - цивільним позивачем та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільними відповідачами у кримінальному провадженні.

Майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням встановлена на досудовому слідстві в розмірі 33 840 гривень.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали свою вину, тому суд приходить до висновку стягнення майнової шкоди у повному обсязі із обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На думку суду із обвинувального акту необхідно виключити посилання на те, що «матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення металевих конструкції з викрадених воріт», оскільки постановою про прилучення до справи речових доказів від 18.02.2016 року до матеріалів кримінального провадження №0000068 та розпискою директора СТзОВ «Прогрес» ОСОБА_9 підтверджено, що були долучені в якості речових доказів та повернуті власнику лише металеві кутники різних розмірів та довжини, металеві пластини, загальною вагою 402 кг., а не металеві конструкції з викрадених воріт.

Позовна вимога про вжиття заходів щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно, яке належить цивільним відповідачам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на думку суду не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Оскільки цивільним позивачем не вказано, де знаходиться майно відповідача, на яке просить суд накласти арешт, не вказано, на яке саме майно необхідно його накласти арешт, його вартість, інші дані, а також не зазначено, де саме перебуває майно, що є необхідними для накладення арешту на майно, що робить неможливим встановити чи дійсно вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на все майно будуть співмірними із заявленими позовними вимогами.

У зв`язку із стягненням майнової шкоди підлягають стягненню судові витрати із цивільних відповідачів - обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави в розмірі 551 гривня 20 копійок, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст.ст.3,10,11,88, 212-218 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінальної-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов"язки.

Згідно ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінальної-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази: металеві конструкції з викрадених воріт, кутники та металеві пластини, які передані на зберігання директору СТзОВ «Прогрес», залишити у його користуванні.

Визнати СТзОВ «Прогрес» - цивільним позивачем та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 цивільними відповідачами у кримінальному провадженні.

Позов СТзОВ «Прогрес» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Щуровичі Радехівського району Львівської області (жителя АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця та жителя с.Щуровичі Радехівського району Львівської області на користь СТзОВ «Прогрес» ( місцезнаходження юридичної особи: с.Стремільче вул..Центральна,8 Радехівського району Львівської області) майнову шкоду в розмірі 33840 (тридцять три тисячі вісімсот сорок) гривень, шляхом її розподілу в таких сумах із ОСОБА_4 -17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із - ОСОБА_5 - 16 840 (шістнадцять тисяч вісімсот сорок) гривень.

Виключити із обвинувального акту посилання на те, що «матеріальна шкода відшкодована, шляхом повернення металевих конструкції з викрадених воріт».

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уродженця с.Щуровичі Радехівського району Львівської області (жителя АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця та жителя АДРЕСА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Радехівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1