АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «УКРЛОТО-КИЇВ», адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Швченківського управління поліції ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку 22 грудня 2016 року, а саме на грошові кошти в сумі 150 грн., 131 квиток державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (чисті бланки), 13 квитків державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (використані бланки), системні блоки в кількості 7 штук, монітори в кількості 7 штук, клавіатури в кількості 7 штук, комп`ютерні мишки в кількості 7 штук, мобільний телефони марки «Самсунг» з сім-карткою номер НОМЕР_1 , принтер для друкування чеків серійний номер BEDKA16050250, принтер для друкування чеків серійний номер 150401077, Barcode Skaner.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Так, на думку апелянта відсутні підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема апелянт зазначає, що діяльність ТОВ «УКРЛОТО-КИЇВ» є законною, а вилучене майно не відноситься до категорії того майна на яке, відповідно до вимог ст. 170 КПК України може бути накладено арешт. Крім того, апелянт вважає не доведеними доводи слідчого, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Також, апелянт зазначає про своєчасність оскарження постановленого судом рішення, посилаючись на ті обставини, що власник майна не був повідомлений про розгляд клопотання слідчого, а копію ухвали ним було отримано 13 квітня 2017 року.

Прокурор будучи повідомлений належним чином про дату розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Так, розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення особи, яка подала апеляційну скаргу. Копію постановленого судом рішення така особа отримала 13 квітня 2017 року та 18 квітня 2017 року було подано апеляційну скаргу через почтове відділення зв`язку. Таким чином, виходячи з положень ст. 395 КПК України, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Також, колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги, щодо помилковості висновків слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вилучене майно.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з доводів клопотання слідчого про арешт майна, в провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції ГУ НП у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0010669 від 27 серпня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Згідно даних з ЄРДР 26 серпня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 невстановлені слідством особи в нежитлових приміщеннях надають послуги грального бізнесу, що суперечить Закону України «Про заборону грального бізнесу на території України».

22 грудня 2016 року, в рамках даного кримінального провадження, було проведено обшук нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено грошові кошти в сумі 150 грн., 131 квиток державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (чисті бланки), 13 квитків державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (використані бланки), системні блоки в кількості 7 штук, монітори в кількості 7 штук, клавіатури в кількості 7 штук, комп`ютерні мишки в кількості 7 штук, мобільний телефони марки «Самсунг» з сім-карткою номер НОМЕР_1 , принтер для друкування чеків серійний номер BEDKA16050250, принтер для друкування чеків серійний номер 150401077, Barcode Skaner.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цього майна як речового доказу.

Слідчий суддя задовольнив подане клопотання, мотивувавши постановлене рішення тим, що стороною обвинувачення доведено відповідність вилученого майна критеріям ст.98 КПК України.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Згідно ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Проте, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні належні дані, які дають підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

З наданих стороною обвинувачення матеріалів та змісту самого клопотання не можливо встановити причетний ТОВ «УКРЛОТО-КИЇВ» до кримінального провадження в рамках якого накладено арешт на майно, а також яке доказове значення має вилучене майно.

Так, згідно витягу з ЄРДР 26 серпня 2016 року за адресою: м. Київ, вул. Щербаківського, 56/7 та вул. Щербаківського, 47 невстановлені слідством особи в нежитлових приміщеннях надають послуги грального бізнесу, що суперечить Закону України «Про заборону грального бізнесу на території України». Проте, ні в самому витягу з ЄРДР, ні в доданих до клопотання слідчого матеріалів не міститься жодних даних, які б вказували про ймовірне вчинення цього правопорушення саме ТОВ «УКРЛОТО-КИЇВ».

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними доводи слідчого з приводу того, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано даних, які б давали підстави вважати, що воно було об`єктом кримінального правопорушення, набуте в наслідок злочинних дій, або було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У зв`язку з цим, стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
На підставі всього вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «УКРЛОТО-КИЇВ», адвоката ОСОБА_5 , задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду міста Києва від 30 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Швченківського управління поліції ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку 22 грудня 2016 року, а саме на грошові кошти в сумі 150 грн., 131 квиток державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (чисті бланки), 13 квитків державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (використані бланки), системні блоки в кількості 7 штук, монітори в кількості 7 штук, клавіатури в кількості 7 штук, комп`ютерні мишки в кількості 7 штук, мобільний телефони марки «Самсунг» з сім-карткою номер НОМЕР_1 , принтер для друкування чеків серійний номер BEDKA16050250, принтер для друкування чеків серійний номер 150401077, Barcode Skaner, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Швченківського управління поліції ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку 22 грудня 2016 року, а саме на грошові кошти в сумі 150 грн., 131 квиток державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (чисті бланки), 13 квитків державної лотереї ТОВ «М.С.Л.» «Золотий Трімф» (використані бланки), системні блоки в кількості 7 штук, монітори в кількості 7 штук, клавіатури в кількості 7 штук, комп`ютерні мишки в кількості 7 штук, мобільний телефони марки «Самсунг» з сім-карткою номер НОМЕР_1 , принтер для друкування чеків серійний номер BEDKA16050250, принтер для друкування чеків серійний номер 150401077, Barcode Skaner,, відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2482/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1