Справа № 199/713/17
УХВАЛА
27.01.2017 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, є учасником АТО, судимого 14.01.2014 року Індустріальним райсудом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі; Апеляційним судом Дніпропетровської обл. 29.04.2014р. перекваліфіковано на ст.124 КК України і призначено 6 міс. позбавлення волі, звільнений по амністії;

проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 ;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.01.2017 року до Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 27.01.2017 року, відповідно до якого ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється в тому що він 26.01.2017 року приблизно о 00 год. 10 хв. разом із ОСОБА_9 знаходились у дворі буд. АДРЕСА_2 , де діючи умисно, злагоджено між собою, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_10 , де в цей момент ОСОБА_6 наніс один удар кулаком ОСОБА_10 в область голови, в результаті чого останній впав на землю та з його кишені випав мобільний телефон «Самсунг», який підняв ОСОБА_6 та поклав до своєї кишені. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , застосовуючи фізичне насильство, одночасно почали наносити в хаотичному порядку удари ногами та руками по всьому тілу ОСОБА_10 , який побоюючись за своє життя та здоров`я, добровільно передав нападникам банківську картку «ПриватБанку», повідомивши їм пін-код від неї. В результаті умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_10 відповідно до довідки від 26.01.2017 року були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми та перелому ребра. Викраденим майном, що належить потерпілому, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розпорядились на власний розсуд, з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки.

26.01.2017 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000208, правова кваліфікація ч.2 ст.187 КК України, 27.01.2017 року ОСОБА_6 пред`явлена підозра за ст.187 ч.2 КК України; 26.01.2017 року о 10 год. 00 хв. він був затриманий в порядку ст.ст.131,208-211 КПК України.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_4 і прокурор ОСОБА_3 підтримали клопотання, просили його задовольнити, оскільки є ризики того, що підозрюваний буде скоювати нові злочини, може ухилитися від слідства і суду, випливати на свідків, потерпілого, оскільки він офіційно не працює, раніше судимий.

Підозрюваний ОСОБА_6 підозру за ч.2 ст.187 КК України визнав, він і захисник ОСОБА_5 просили обрати домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, вивчивши подане клопотання та надані матеріали, вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з моменту затримання, виходячи з наступного.

Клопотання та надані матеріали доводять про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України; наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, скоювати нові злочини, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого умисного корисного злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно ніде не працює, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, підстав для їх обрання, у тому числі домашнього арешту, не вбачається.

Обставини доведеності підозри і існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підтверджуються копіями: витягу з ЄРДР, протоколу про вчинення кримінального правопорушення від 26.01.2017 року, допитів потерпілого ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_6 , протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2017 року, протоколами огляду місця події від 26.01.2017 року, протоколу затримання від 26.01.2017 року, повідомлення про підозру від 27.01.2017 року, довідкою лікаря від 26.01.2017 року,випискою із паспорту, довідкою про судимості.

Обговоривши питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, вислухавши прокурора, який наполягав на обранні такого запобіжного заходу, враховуючи ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, підтверджені, а клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки при обґрунтуванні рішення про тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Також, суд бере до уваги правову позицію, викладену в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини (остаточне від 10 травня 2011 року) у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.28,107,110,131,132,176-178,183,184,186,193-197 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 задовольнити і застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з моменту затримання, тобто до 10 год. 00 хв. 26 березня 2017 року.
2. В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_5 про обрання домашнього арешту - відмовити.

3. На ухвалу суду учасниками судового провадження може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

4. Копії ухвали вручити негайно підозрюваному, прокурору, також надати для негайного виконання слідчій ОСОБА_4 .

Слідчий суддя: ОСОБА_1