Провадження № 11-кп/792/49/17
Категорія: ч.3 ст.185, ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника
потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000088 від 06.08.2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, судимого:
- 11.01.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.119 КК України на 4 роки обмеження волі, 27.03.2014 року звільнений умовно - достроково з невідбутим терміном покарання -1 рік 9 місяців 19 днів,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного ОСОБА_8 покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.07.2011 року та призначено остаточне покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Душанбе, Республіка Таджикистан, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, неодруженого, без постійного місця проживання, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, залишено попередній тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 обрано у вигляді тримання під вартою та взято його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалено рахувати з 04 листопада 2016 року.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання період його затримання та перебування під вартою, відповідно до ст.72 КК України, (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ) з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі - період часу з 06 серпня 2015 року по 03 листопада 2016 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 6082 грн. 93 коп. матеріальної та 300000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 1767 грн. 76 коп., решту віднесено на рахунок держави.
Знято арешт з майна, що накладений за ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 07.08.2016 року.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.
За вироком суду, 14 березня 2015 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за допомогою арматури зірвав два навісних замки металевого вагончика, який знаходився на території міського кладовища, що по
вул. Народної Волі, 17/1, м. Хмельницький, сектору №28, проникнувши в який через двері, таємно викрав буржуйку для обігріву приміщення TST025L 4,5 кВт, вартістю 950 грн., чотири металевих лома, вартістю 95 грн. 58 коп. за 1 шт. на загальну суму 382 грн. 32 коп., що належить СКП «Хмельницька міська ритуальна служба». Всього, в результаті крадіжки, ОСОБА_9 заподіяв СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» матеріальної шкоди на загальну суму 1332 грн. 32 коп.
06 липня 2015 року, приблизно о 00 год. 00 хв., ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з підсобного приміщення, що розташоване на території недобудованого храму по
АДРЕСА_2 , в яке проникли через двері, демонтувавши скло, таємно викрали газову плиту «Електра», вартістю 200 грн., належну
ОСОБА_12 ОСОБА_9 , у цей же день, повернувшись до вказаного підсобного приміщення через пошкоджені двері, викрав газовий пропановий балон, вартістю 925 грн., належний ОСОБА_12 . Своїми діями обвинувачені заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
08 липня 2015 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_9 за допомогою металевої арматури зірвав лямку, на якій кріпився замок та через двері проник в приміщення недобудованого храму, що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав із стіни електрокабель ПВС 4,0 довжиною 15 метрів, вартістю 460 грн., належний ОСОБА_12 , який зрізав ножицями, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
06 серпня 2015 року, приблизно о 01 год. 30 хв., в парку біля «Будинку офіцерів», що по вул. Якіра, 7, м. Хмельницький ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вбивства ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, внаслідок образи, умисно, наніс потерпілому велику кількість ударів кулаками, ногами у різні частини тіла потерпілого: в голову, в район тулуба. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_13 схопив його за тулуб та піднімаючи, з прикладанням значної сили, умисно, кидав спиною та головою на асфальтне покриття. Внаслідок чого, заподіяв ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, від якої останній, через нетривалий час, помер.
Обвинувачений ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та призначити більш м`яке покарання. Вказує, що він не мав на меті позбавити життя потерпілого, а лише хотів його провчити за те, що він його образив. Між ними виникла суперечка, в ході якої він наніс два удари руками в обличчя, три удари в груди потерпілому, після чого припинив конфлікт, помирився з ним та пішов додому. Зазначає, що, у випадку передбачення ним наслідків, від нанесених потерпілому ударів, обов`язково надав би йому допомогу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , в поданій апеляційній скарзі, просить вирок суду щодо її підзахисного змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України і призначити, за цією статтею, та ч.3 ст.185 КК України більш м`яке покарання. Зазначає, що умислу позбавити життя потерпілого у ОСОБА_8 не було. Суд безпідставно послався у вироку, як на доказ винуватості ОСОБА_8 , на неконкретні та суперечливі показання свідка

ОСОБА_14 , яка вказувала про те, що детальних обставин події, з огляду на перебування у стані алкогольного сп`яніння, не пам`ятає, а згодом пояснила, що залишила місце події ще до того, як пішли ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , що заперечував ОСОБА_9 , показання якого узгоджуються із показаннями ОСОБА_8 та є правдивими. Вказує, що показання свідка ОСОБА_15 та проведений за його участі слідчий експеримент є неналежними доказами, оскільки свідок ОСОБА_15 безпосередньо судом допитаним не був, а його свідчення, спростовані обвинуваченими, не були перевірені судом, як і не було перевірено і подальшого розвитку подій з потерпілим, після конфлікту та не спростовано факт припущення про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 іншими особами або від падіння на бетонне покриття.

Вирок суду щодо ОСОБА_9 не оскаржувався.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, з посиланням на зазначені у них доводи, думку прокурора та представника потерпілого про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_8 за епізодом таємного викрадення чужого майна та сам факт викрадення його ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті (вбивстві) ОСОБА_13 , за наведених у вироку обставин, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні й викладеними у вироку доказами.
Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що у вказаний час та місці, разом з потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розпивали спиртні напої. З потерпілим у нього виникла суперечка, в ході якої він наніс йому близько двох ударів руками в голову та два - три удари в груди, а коли залишав його, то той перебував у свідомості. Факт нанесення численних ударів ОСОБА_13 у голову заперечив.
Із показань свідка ОСОБА_14 , яка була допитана, під час досудового розслідування слідчим суддею в порядку ст.225 КПК України, та які були прослухані в суді першої інстанції, вбачається, що вона підтвердила факт розпиття спиртних напоїв, у вказані день та час з особами, які зазначив обвинувачений і вказала, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 виникла сварка, в ході якої обвинувачений наносив численні удари потерпілому ногами, а вона разом з ОСОБА_15 залишила ОСОБА_8 ще тоді, коли той бив потерпілого.
Свідок ОСОБА_15 , під час проведення слідчого експерименту, показав, що ОСОБА_8 наносив ОСОБА_13 удари руками в обличчя, від чого той впав, а обвинувачений піднімав потерпілого та кидав на землю. Крім того, підтвердив показання свідка ОСОБА_14 про те, що коли вони пішли,
ОСОБА_8 продовжував наносити удари потерпілому.
Ці показання свідків узгоджуються між собою, є послідовними, тому суд першої інстанції правильно визнав їх за достовірні, оскільки вони повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Об`єктивно винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стверджується даними:

- протоколу огляду місця події ділянки, прилеглої до будинку офіцерів по вул.Якіра,7, у м.Хмельницькому та фототаблиць до нього, відповідно до яких на місці події виявлено коробку з цукерками «Асорті», сліди речовини бурого кольору, труп ОСОБА_13 , при огляді якого на тілі, голові виявлені численні рани та крововиливи (т.2 а.с.2-26);
- висновку судово - медичної експертизи №456 від 06.08.2015 року (т. 2 а.п. 198-200), згідно з якими причиною смерті ОСОБА_13 є закрита черепно - мозкова травма: субарахноїдальний крововилив, субдуральна гематома, множинні крововиливи та садна м`яких тканин обличчя, голови, як точки прикладання сили, яка супроводжувалась стисненням речовини головного мозку та ускладнилась набряком та набуханням мозку, а у потерпілого були виявлені тілесні ушкодженні у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: субдуральної гематоми над правою півкулею головного мозку в проекції скроневої та тім`яної ділянок, субарахноїдального крововиливу по базальних поверхнях головного мозку та в правій тім`яній ділянці, крововиливу в ділянці спинки та кінчика носа, крововиливу в підочній ділянці зліва, крововиливу в лівій виличній ділянці з переходом на щоку на фоні якого два округлих садна, продовгастого садна біля зовнішнього краю лівої бровної дуги, садна в ділянці лоба зліва майже біля серединної лінії, двох крововиливів в лівій лобній ділянці на фоні яких садна, двох крововиливів в лівій скроневій ділянці, по одному крововиливу в лобній ділянці справа та правій скроневій ділянці, двох саден шкіри в потиличній ділянці в проекції, яких крововиливи в м`які тканини, крововиливу верхньої губи зліва, двох крововиливів в ділянці підборіддя на фоні яких садна, одного садна в ділянці вушної раковини зліва, по одному крововиливу м`яких тканинах голови з внутрішньої сторони в лобній ділянці справа розмірами, в скроневій ділянці зліва, лобній ділянці зліва, виникли при неодноразових ударах твердими тупими предметами в область голови, якими могли бути взуті ноги, кулаки та інші предмети, приблизно по часу відповідають не більше 40-60 хвилин до настання смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в клінічному перебігу та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. З урахуванням тілесних ушкоджень, на трупі ОСОБА_13 , в область голови було заподіяно не менше 18 травмуючих дій, в область грудної клітини не менше 2 травмуючих дій, по верхнім та нижнім кінцівкам (не менше 6 травмуючих дій);
- висновку експерта №880 від 11.09.2015 року (т.2 а.п.140-143), відповідно до яких на поверхні представлених на експертизу резинових тапочок ОСОБА_8 виявлена кров, що може належати потерпілому ОСОБА_13 ;
- протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого та переглянутого в судовому засіданні відеозапису проведення слідчого експерименту (т.2 а.п. 87-88), де обвинувачений, в цілому, підтвердив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, заперечивши лише їх значну кількість;
- висновку експерта № 29 від 06.08.2015 року (т.2 а.п.210-212) про те, що локалізація та механізм нанесення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_13 , частково співпадає з обставинами та механізмом нанесення ударів, про які розповів та показав підозрюваний ОСОБА_8 під час слідчого експерименту за його участю.
Проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суд дав їм належну оцінку та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілого ОСОБА_13 та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство.
Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 22 постанови №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним, при цьому, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного, до її настання, характеризується необережністю. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Згідно показань свідка ОСОБА_14 , в ході виниклої між обвинуваченим та потерпілим сварки, ОСОБА_8 наносив численні удари потерпілому ногами, а свідок ОСОБА_15 зазначив, що обвинувачений піднімав потерпілого та кидав на землю, від чого, внаслідок черепно-мозкової травми, й сталася смерть потерпілого.
Врахувавши, у сукупності, перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, його агресивну поведінку щодо потерпілого, після виниклого між ними конфлікту, нанесення ОСОБА_13 чисельних тілесних ушкоджень в життєво-важливі органи, а також те, що він піднімав тіло потерпілого та кидав його на землю, суд першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, дійшов вірного висновку про те, що у цій ситуації він діяв з умислом саме на позбавлення життя ОСОБА_13 , що і сталося.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність у
ОСОБА_8 підзахисного умислу на позбавлення життя потерпілого та нанесення ним, лише двох ударів в область голови ОСОБА_13 , а також отримання тілесних ушкоджень потерпілим при падінні, з висоти власного зросту, під час його можливого пересування, є необґрунтованими та не підтверджуються жодними доказами, оскільки, характер дій обвинуваченого, а саме: нанесення потерпілому великої кількості ударів в життєво важливий орган - голову свідчить про спрямованість умислу на вбивство потерпілого.

Вчинивши такі дії, ОСОБА_8 не міг не усвідомлювати та не розуміти особливо небезпечний їх характер та можливі наслідки у виді заподіяння смерті потерпілому, що підтверджує в його діях наявність умислу на позбавлення життя останнього.

На підтвердження вищевказаних висновків суду вказує і поведінка обвинуваченого, після вчинення кримінального правопорушення, а саме не вжиття заходів, щоб запобігти смерті потерпілого, шляхом надання медичної допомоги, з огляду на його стан, після побиття і залишення його одного в нічну пору доби.

Не заслуговують на увагу суду й твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про нанесення потерпілому лише двох ударів руками в обличчя та трьох ударів в груди, які спростував, будучи допитаним в суді першої інстанції, експерт ОСОБА_16 , зазначивши, що потерпілому було нанесено не менше 18 ударів по різних частинах голови, внаслідок чого, в результаті черепно-мозкової травми він помер.

Показання обвинуваченого про зворотнє суд вважає неправдивими та наданими з метою уникнути відповідальності за вчинене.

Доводи захисника про неналежність як доказу - показань свідка ОСОБА_14 , є необґрунтованими, оскільки, ч.2 ст.65 КПК України визначено перелік осіб, які не можуть бути свідками у кримінальному провадженні. Свідок ОСОБА_14 до даного переліку не входить, а саме по собі перебування особи в стані алкогольного сп`яніння та відсутність постійного місця проживання не свідчать про недопустимість її показань як доказу, або ж їх неправдивість. Показання вказаного свідка є послідовними та узгоджуються з показаннями інших свідків у кримінальному провадженні.

З вищенаведених підстав не заслуговують на увагу суду й посилання сторони захисту про недопустимість, як доказу показань свідка ОСОБА_15 та неможливість обгрунтовувати висновки суду даними слідчого експерименту, проведеними за його участі.

Вказана слідча дія, в ході якої свідок продемонстрував механізм спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень для потерпілого, була проведена у відповідності зі ст.240 КПК України, а тому є належним та допустимим доказом.

Покарання, як за вказане кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі на 9 років, так і за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185, у виді 3 років позбавлення волі та за їх сукупністю, призначено у відповідності до положень ст.ст.65, 70 КК України та у межах санкцій статтей вказаних кримінальних правопорушень, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.
Воно є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів

Призначаючи таке покарання, ближче до мінімального, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, його особу та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вказане покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку, у межах апеляційних скарг не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_10 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з з 06 серпня 2015 року по 20 лютого 2017 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ), зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 04 листопада 2016 року по 20 лютого 2017 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2