Справа № 598/518/17
провадження № 1-кп/598/63/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2017 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальну справу за №598/518/17-к по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1.16.02.1982 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.81, ст.14 КК України на 2 роки позбавлення волі;

2.19.08.1987 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.81, ст.14 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

3.05.05.1992 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ст.42, ст.14 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

4.06.12.1993 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ст.42, ст.14 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

5.05.12.1997 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.4 ст.81, ч.1 ст.89, ст.42, ст.14 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

6.10.03.2004 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.309, ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

7.02.03.2012 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,-

встановив:

15 березня 2017 року у післяобідню пору доби у обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував у господарстві ОСОБА_4 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , виник злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна із приміщення житлового будинку вказаного господарства.

Далі, реалізовуючи свій злочинний намір, в той же час 15 березня 2017 року у післяобідню пору доби, обвинувачений ОСОБА_5 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи та розуміючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, зайшов, через незачинені двері, в приміщення кухні житлового будинку ОСОБА_4 , звідки шляхом вільного доступу, з верхньої полиці шафи, таємно, викрав жіночу сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 3500 грн. та особисті документи ОСОБА_4 , а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , трудова книжка серії НОМЕР_2 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 3500 грн. 00 коп.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 є винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, та ч.3 ст.357 КК України, як за ознаками незаконного заволодіння шляхом таємного викрадення паспорта та іншим особистим важливим документом.
Під час досудового розслідування, а саме 21 квітня 2017 року, між підозрюваним ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно даної угоди, потерпіла ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України. При цьому підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях. Також, сторони узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у виді обмеження волі на строк два роки, за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.

При цьому ОСОБА_5 погоджується з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено підозрюваному ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода може бути затверджена з таких мотивів.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочини, передбачений ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 357 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, є злочинами середньої та невеликої тяжкості, внаслідок яких шкоду завдано потерпілій ОСОБА_4 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено під час досудового розслідування, потерпілій відшкодовано завдану злочином шкоду, узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам КК України, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України, а її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 ..

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження вищевказаної угоди про примирення і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 369-371, 314, 373-374, 471, 473-475 КПК України, суд,-

засудив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 21 квітня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні за №598/518/17-к.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

за ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі: сумку, бувшу у користуванні, коричневого кольору, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та трудову книжку серії НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_4 , що знаходяться на зберіганні у ОСОБА_4 , повернути власнику ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя : ОСОБА_1