Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6748/15-к
Провадження № 1-кп/644/185/17
УХВАЛА
Іменем України
06 квітня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

Суддів колегії: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

При секретарі ОСОБА_4 ,

За участю прокурора ОСОБА_5 ,

Захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

Обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, обвинуваченого за п.1 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст.263, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, обвинуваченого за ч. 1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з 01 липня 2015 року перебуває відповідне кримінальне провадження.

У зв`язку із неявкою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 продовження розгляду справи не є можливим, у зв`язку з чим вирішено питання про відкладення розгляду справи до 27.04.2017 року. Оскільки строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був продовжений судом, спливає 13 квітня 2017 року, судом відповідно до вимог ч.2 ст.331 КПК України поставлено на розсуд учасників процесу питання про продовження строку, що спливає.

В судовому засіданні було з`ясовано думку учасників процесу щодо доцільності продовження обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Прокурор просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу, посилався на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за характером є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді довічого позбавлення волі, в даному випадку наявний ризик того, що він може перешкоджати встановленню істини по справі, ухилятись від участі в судовому розгляді. Просив врахувати практику ЄСПЛ викладену в рішенні «Харченко проти України», а саме те, що превалюється суспільний інтерес, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи. Тобто, на його думку ризики не втратили свою актуальність, враховуючи особу обвинуваченого та вид покарання у разі визнання особи винною, вважав, що є підстави для продовження строку дії обраного запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 в ході вирішення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою заявила клопотання в порядку ст.201 КПК України щодо зміни запобіжного заходу. Посилалась на те, що підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, вважала за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на будь-який іншій, не пов`язаний із триманням під вартою. В обґрунтування своїх доводів посилалась на те, що при обранні запобіжного заходу її підзахисному було встановлено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвиуначеного, експерта, спеціаліста в цьому ж провадження. Вважала, що існують всі підстави для зміни запобіжного заходу, оскільки цей ризик перестав існувати, оскільки судом було досліджено всі докази та були допитані потерпілі свідки, інший обвинувачений, а тому з урахуванням вимог ст.23 КПК України її підзахисний не може вплинути на законність та вмотивованість рішення. Також, вважала, що є дуже сумнівними твердження про існування інших ризиків, а саме обвинувачений протягом часу перебування під вартою виконував вказівки правоохоронних органів та не порушував дисципліну, ризик переховуватись від суду є надуманим, не підтверджений, а сама по собі тяжкість кримінального правопоршщуення не може бути головним чинником при оцінці того, що особа буде переховуватись від правосуддя. Також просила врахувати дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно за місцем роботи, вважається раніше не судимим, до моменту затримання постійно проживав за місцем реєстрації у м.Харкові, працевлаштований на заводі «Турбоатом», має міцні соціальні зв`язки, матір-пенсіонерку, що також проживає в Харкові, є інвалідом 3 групи та хворіє на туберкульоз. Наголошувала на тому, що її підзахисний протягом 5 років тримається під вартою, чисельною практикою ЄСПЛ визначено, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою. Письмове клопотання долучено до матеріалів справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання заявлене його захисником підтримав, просив його задовольнити. Також усно заявив клопотання в порядку ст.201 КПК України та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з носінням відповідного електронного пристрою чи іншій запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. В обґрунтування свого клопотання посилався на те, що протягом тривалого часу від перебуває під вартою, за цей час його запобіжний захід неодноразово продовжувався, при цьому прокурором постійно порушується порядок подачі клопотання про продовження цього строку, не надаються докази на підтвердження нібито існування ризиків. Посилався на те, що обвинувальний акт не містить мотиву злочину, а за кримінальними правопорушеннями за ст.263, 309 КК України, у вчиненні яких він підозрюється, сплив строк притягнення до відповідальності. Також просив врахувати, що сама по собі тяжкість злочину в якому від підозрюється не може бути підставою для обрання запобіжного заході у вигляді тримання під вратою, про що свідчить европейська практика, а також зазначав, що в рішенні «Харченко проти України», на яке посилається прокурор було зазначено на порушення строків тримання під вартою. Зазначав, що він є інвалідом 3 групи, хворий на туберкульоз та вже протягом тривалого часу тримається під вартою. Звертав увагу суду на те, що відповідно до вимог ст.72 КК України загальний строк тримання під вартою вже складає 10 років, тобто на його думку це вже не запобіжний захід, а по суті призначене покарання. Вважав, що підстав для продовження стироку тримання під вартою немає.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив прийняти рішення на розсуд суду. Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 подала до суду заяву про відкладення розгляду справи.
Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, встановив наступне.

В судове засідання призначене на 15.03.2017 року не з`явився захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_12 , розгляд справи був відкладений до 27.03.2017 року.

В судовому засіданні 27.03.2017 року було допущено до участі у справі захисника ОСОБА_7 , відповідно до доручення центру надання безоплатної вторинної правової допомоги, замість захисника ОСОБА_12 , та за клопотанням захисника надано час для ознайомлення із матеріалами справи.

В судове засідання не з`явився захисник другого обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_13 , подала заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.02.2017 року запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 був продовжений до 13 квітня 2017 року. Зазначений строк спливає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до вимог ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу. Розгляд такого клопотання відбувається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою Фрунзенським районним судом м.Харкова та зазначений строк продовжувався, та при обранні відповідного запобіжного заходу враховувались обґрунтованість підозри та ризики. В тому числі, щодо існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду.

В ході розгляду справи було допитано обвинувачених, потерпілих, свідків, досліджено надані стороною обвинувачення докази, вирішується питання щодо наявності доповнень до судового розгляду, в тому числі щодо розгляду клопотань учасників провадження. При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу захисником обвинуваченого ОСОБА_8 неодноразово зазначалось на можливість впливу на її підзахисного з боку обвинуваченого ОСОБА_6 .. Окрім того, за змістом поданих клопотань обвинуваченим ОСОБА_6 визначено вимоги про виклик та допит свідків, дослідження додатково доказів, що буде предметом розгляду судової колегії в подальшому, а тому судовий рогляд триває.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Під час розгляду питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховується практика Європейського суду з прав людини. А саме, щодо доводів обвинуваченого про відсутність обґрунтованості підозри, наявна правова позиція ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Суд погоджується із доводами сторони захисту та обвинуваченого, що сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, про що свідчить практика ЄСПЛ, але з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції», та оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, вбивства 2 молодих людей, в цьому, на думку суду полягає можливість відступу від зазначеного загального принципу, окрім того у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, в тому числі й довічне позбавлення волі, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого, про що також викладено правову позицію в рішенні ЕСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії»
Судом враховуються дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше в силу ст.89 КК України не судимий, в момент його затримання працював, позитивно характеризувався, має постійне місце реєстрації, наявні соціальні зв`язки. З матеріалів справи також вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 було встановлено 3 групу інвалідності та наявна інформація про проходження реабілітації, але в період 2000 - 2003 років, в той же часбудь-яких даних про неможливість тримання під вартою обвинуваченого за станом здоров`я в матеріалах справи немає.

Тобто, на думку суду, станом на день розгляду справи провжують існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, враховуючі вид покарання за інкримінованим злочином, а також впливати на другого обвинуваченого, про що неодноразово наголошувала захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_11 , та більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені клопотання в порядку ст.201 КПК України задоволенню не підлягають.

Оскільки закінчити судовий розгляд не є можливим без захисника другого обвинуваченого, суд позбавлений можливості вирішувати подані клопотання про доповнення судового розгляду за відсутності одного з учасників процесу, визначений ухвалою суду від 13.02.2017 року 2-х місячний строк тримання під вартою спливає, суд вважає за необхідне продовжити обраний запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зміни запобіжного заходу залишити без задоволення.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк на 60 днів до 04 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1
Судді колегії ОСОБА_2
ОСОБА_3