Справа № 158/1083/16-к
Провадження № 1-кп/0158/64/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
- 25.05.2005 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
28.09.2006 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 19 днів;
- 23.06.2008 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;
13.03.2012 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 10 днів;
- 19.12.2012 року вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 18.10.2013 року вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі;
18.06.2015 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання
- 30.09.2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК україни із встановленням іспитового строку на 3 роки
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 08 березня 2016 року близько 17 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , переслідуючи корисливу зацікавленість та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, умисно, таємно, повторно шляхом вільного доступу викрав пенсійну картку «Приватбанку», видану на ім`я ОСОБА_5 , з якої в подальшому, а саме: 08.03.2016 року у відділенні «ПриватБанку», що у АДРЕСА_3 , зняв грошові кошти в сумі 900 гривень. Цього ж дня, за допомогою мобільного телефону, належного потерпілій ОСОБА_5 з вище вказаної банківської картки поповнив рахунок мобільного оператора «Київстар» на суму 203 та 103 гривні, та в подальшому неодноразово поповнював мобільний рахунок: 09.03.2016 року на 203 та 103 гривні; 10.03.2016 року на 203 та 183 гривні; 11.03.2016 року на 203 та 153 грн.; 12.03.2016 року на 203 та 203 гривні, за які здійснював дзвінки у власних потребах, як наслідок викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 2 660 грн.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушення визнав повністю, давши суду показання про те, що він справді використовував належну потерпілій банківську картку, а саме знімав готівкові кошти, а також з вказаної картки поповнював рахунок мобільного оператора, яким користувався. У вчиненому кається, просить суворо не карати. Заявлений цивільний позов визнав повністю, суду показав, що відшкодувати майнову шкоду він не має змоги відшкодувати, так як на даний час не працює і перебуває під вартою.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що надавала обвинуваченому ОСОБА_4 власну пенсійну банківську картку з метою, щоб останній допомагав їй зняти готівкові кошти. Крім цього, обвинувачений знав, де зберігається її пенсійна картка, і останній неодноразово брав її мобільний телефон. Заявлений цивільний позов підтримала в повному обсязі, щодо міри покарання поклались на розсуд суду.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, що наведені у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановлених судом кримінальних правопорушень повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу.
Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується посередньо.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудного, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає жодної.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 4 червня 2010 року, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз врахувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує. А тому не може бути врахована судом як обтяжуюча обставина вказана у обвинувальному висновку обставина рецидив злочинів на підставі ч. 4 ст. 67 КК України.
З урахуванням викладеного, характеру і ступеня небезпеки скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особи підсудного, який за місцем проживання характеризується посередньо, вину у вчиненому визнав, розкаявся, однак раніше неодноразово судимий за аналогічний злочин, вчинив злочин щодо особи похилого віку, збитки не відшкодував, суд призначає ОСОБА_4 покарання необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 залишити попередню тримання під вартою.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов згідно ст. ст. 23, 1166, 1167 ЦК України і ст. ст. 127-129 КПК України задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2660 (дві тисячі шістсот шістдесят) гривень матеріальної шкоди та, враховуючи обставини справи, спричинені моральні страждання потерпілої внаслідок викрадення її майна, суд оцінює моральну шкоду ОСОБА_5 у розмірі 500 гривень.
Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.09.2016 року за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (трьох) років 9 (дев`ять) місяців.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу засудженому ОСОБА_4 залишити попередню тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання 25.11.2016 року та зарахувати термін попереднього ув`язнення в строк (термін) відбування покарання, а саме: до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2660 (дві тисячі шістсот шістдесят) гривень матеріальної шкоди та 500 (п`ятсот) грн. моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1