Справа № 1306/8007/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Коваля Р.Г.;

при секретарі Матчишин І.М..;

з участю прокурора Матолича О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 Мар?яна Івановича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, на утримання якого одна неповнолітня дитина, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1, 11.09.2012 року, близько 12.30 год., перебуваючи в приміщенні кабінету № 5 лабораторного центру ?МеДІС?, який розташований на другому поверсі готелю ?Тустань?, що в м. Дрогобичі на Майдані Шевченка, 1, шляхом вільного доступу, таємно викрав із столу два золотих кільця, які належать потерпілій ОСОБА_2, чим завдав останній майнову шкоду в сумі 941 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю та підтвердив вищенаведені обставини вчинення ним крадіжки. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо його не карати. Одночасно вказав, що викрадені золоті вироби повернуті потерпілій, і остання до нього претензій не має.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджена іншими, зібраними по справі доказами, які в судовому засіданні не досліджувалися.

Враховуючи те, що підсудний свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, інші учасники процесу та зокрема потерпіла не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, та розяснивши їм положення ч. 3 ст. 299 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих фактичних обставин справи в апеляційному порядку, а тому суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази та їх в сукупності, суд вважає вину підсудного у скоєні ним злочину доведеною в судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При визначенні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, його характеризуючі дані, а також той факт, що завдана шкода потерпілій відшкодована, і вона до нього не має жодних претензій матеріального характеру, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, а тому з урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне призначити підсудному покарання у виді громадських робіт.

Речові докази: два золотих кільця, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_2 залишити у власності останньої.

Керуючись ст. ст. 323 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази: два золотих кільця, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_2 залишити у власності останньої.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Суддя Р.Г.Коваль