АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1795/16-к Номер провадження 11-кп/786/229/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000680 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 3 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

1.03.2012 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі, 4.12.2015 Крюківським районним судом м. Кременчука на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно достроково на 1 рік 9 місяців 26 днів

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного 1.03.2012 Гадяцьким районним судом Полтавської області та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 3.11.2016 по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 30.07.2016 приблизно о 19.00 год., шляхом вільного доступу проник до будинку за адресою с. Плішивець Гадяцького р-ну Полтавської обл. де, таємно здійснив крадіжку грошових коштів в сумі 8500 грн, які знаходилися в зальній кімнаті під матрацом ліжка, після чого з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 8500 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію своїх дій, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне добровільне відшкодування шкоди потерпілій, а також те, що він є інвалідом 3 групи, його співмешканка вагітна та дитині, яка народиться потрібен батько.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження і у суді першої інстанції обвинуваченим та іншими учасниками процесу не оспорювалися.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації судом його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, відповідають фактичним обставинам провадження і в апеляційній скарзі останнім не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який вину визнав, стан здоров`я та те, що він є інвалідом 3 групи; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність роботи, знаходився на «Д» обліку у лікаря-нарколога з 2004 по 2012 роки, знятий з обліку у зв`язку з засудженням, наявність судимості за злочини проти власності, а також те, що даний злочин ОСОБА_7 вчинив в період строку умовно-дострокового звільнення.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, окрім наведеного вище, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, те, що завдані збитки потерпілій відшкодовані, те, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.

Доводи обвинуваченого про неврахування судом вагітності його співмешканки, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки будь-які відомостей щодо вказаного в матеріалах провадження відсутні.
За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, підстав для призначення покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не знаходить.

Таким чином призначене ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по провадженню судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 3 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4