488/3967/15-к 27.01.2017
Провадження № 11-кп/784/226/17 Категорія: ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
27 січня 2017 року м. Миколаїв
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

18 січня 2017 року на вказаний вирок у даному кримінальному провадженні № 0000264 - прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 (далі - прокурор) подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначення основного покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Приходжу до висновку, що за своїм змістом апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановленим п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України.

Зокрема, апеляційна скарга повинна містити прохання апелянта, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду, вказівку на процесуальний шлях для такого рішення апеляційного суду.

Виходячи із положень цієї норми закону вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, повинні бути сформульовані у чіткій формі.
Разом з тим, апеляційна скарга прокурора не містить чіткого та однозначного визначення підстави для ухвалення нового вироку із посиланням на конкретну норму статті КПК України.

Так, в резолютивній частині апеляційної скарги прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення основного покарання, з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Водночас прокурор вимагає ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до основної міри покарання у виді 7 років.
Проте, такий вид рішення не передбачений діючим кримінальним процесуальним законом.

При цьому апеляційна скарга прокурора містить загальне посилання на ст. 420 КПК України.
Однак, ст. 420 КПК України регулює питання, пов`язані як з вироком, так і з ухвалою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру суду апеляційної інстанції.

При цьому ч. ч. 1, 2 ст. 420 КПК України містять вимоги до вироку суду апеляційної інстанції, в той час як ч. 3 ст. 420 КПК України стосується випадків скасування ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та постановлення своєї ухвали.

Окрім того, ч. 1 ст. 420 КПК України передбачає чотири підстави для скасування судом апеляційної інстанції вироку суду першої інстанції та ухвалення свого вироку. Зокрема, у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

За змістом мотивувальної частини апеляційної скарги прокурора, в ній ставиться питання щодо необхідності застосування більш суворого покарання.

Однак резолютивна частина апеляційної скарги прокурора не містить такої апеляційної вимоги.

Натомість, прокурор вимагає лише «вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до основної міри покарання у виді 7 років».
Така апеляційна вимога не дає правових підстав для постановлення вироку судом апеляційної інстанції, а тим більш, коли мова йде про погіршення становища обвинуваченого.

Крім того, прокурор не зазначає процесуальних шляхів, передбачених діючим кримінальним процесуальним законом для такого рішення суду апеляційної інстанції, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 404, ст. ст. 23, 8, 9 КПК України і не заявляє жодних клопотань в цьому сенсі щодо обставин, на які посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, прокурором ОСОБА_3 не виконані вимоги п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України щодо чіткості формулювання та обґрунтування своїх апеляційних вимог, що перешкоджає відкриттю апеляційного провадження і проведенню підготовки до апеляційного розгляду за цією апеляційною скаргою.

Згідно ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

З огляду на наведені недоліки апеляційної скарги прокурора ОСОБА_3 , яка не відповідає вимогам п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, вона підлягає залишенню без руху з наданням прокурору строку для усунення зазначених недоліків в три дні з дня отримання ухвали; та роз`ясненням, що у разі, якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не будуть усунуті, апеляційна скарга буде повернута прокурору ОСОБА_3 відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя
П О С Т А Н О В И Л А :

Залишити без руху апеляційну скаргу прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000264 - прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2016 року , яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України.
Надати прокурору ОСОБА_3 строк для усунення зазначених недоліків в три дні з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі, якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений строк не будуть усунуті, апеляційна скарга буде повернута прокурору ОСОБА_3 відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних

справах апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2 .