Справа № 397/1383/13-к
Провадження № 1-кп/396/199/16
УХВАЛА
28.12.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1
судді ОСОБА_2 ,
за участі присяжних: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
запасні присяжні ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
з участю учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_13 ,
захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в скоєнні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_14 заявив підтримане обвинуваченим ОСОБА_10 , клопотання про повернення обвинувального акта з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки на стадії досудового слідства всі слідчі дії проведено без перекладача та не вручено копію обвинувального акту на зрозумілій їм ромській мові.
Також суд висловив позицію про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК, так як у ньому не міститься формулювання обвинувачення, а зазначено про те, що обвинувачений ОСОБА_10 підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, ч.4 ст.187 КК України, ч.2 ст. 15, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, ч.5 ст. 186 КК України, ч.3 ст.28, п.п. 4,6,13 ч.2 ст. 115 КК України, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п. 1,4,6,9,13 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.3 ст. 185 КК України, за ч.4 ст.187 КК України, за ч.2 ст. 15, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, за ч.5 ст. 186 КК України, за ч.3 ст.28, п.п. 4,6,13 ч.2 ст. 115 КК України, за ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, за ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п. 1,4,6,9,13 ч.2 ст. 115 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч.4 ст.187 КК України,за ч.5 ст. 186 КК України, за ч.3 ст.28, п.п. 4,6,13 ч.2 ст. 115 КК України, за ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, за ч.3 ст.28, ч.2 ст. 15, п.п. 1,4,6,9,13 ч.2 ст. 115 КК України, а не обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та не роз`яснено право на розгляд судом присяжних.
Суд, заслухавши пояснення інших учасників кримінального провадження, які підтримали клопотання, захисника ОСОБА_17 , яка вважає що підстав для повернення немає а у разі повернення виділити провадження, відносно її підзахисної ОСОБА_12 в окреме провадженння, позицію прокурора, який заперечив, щодо повернення обвинувального акту, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов до такого висновку.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акта визначено положеннями ст. 291 КПК України.
Тобто, виходячи з вищевикладеного, підставою для повернення обвинувального акта прокурору, є виключно його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
За змістом ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувачення формулюється в обвинувальному акті, що є відповідним процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вимоги до обвинувального акта, відрізняються від вимог до письмового повідомлення про підозру тим, що в обвинувальному акті формулюється не зміст підозри, а зміст обвинувачення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після зазначення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувальний акт, як одна із форм завершення досудового розслідування повинен відповідати вимогам, передбачениму ст. 291 цього Кодексу.
Таким чином, обвинувальний акт це - обґрунтоване відповідно до норм права і сукупністю досліджених доказів твердження органу досудового розслідування і прокурора про вчинення певною особою конкретного кримінально - караного діяння, яке створює умови для реалізації повноважень учасниками процесу з метою подальшого вирішення кримінальної справи по суті в судовому порядку і можливого покарання обвинуваченого, винність якого хоча й обґрунтована, проте залишається версією обвинувачення в силу презумпції невинуватості і свободи оцінки доказів.
Тобто, обвинувальним актом встановлюються межі кримінальної відповідальності особи та гарантується можливість реалізації прав особи, як обвинуваченого.
До того ж, відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення та відповідно до обвинувального акта.
Однак, як убачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого формулювання обвинувачення.
Значення обвинувального акта полягає у тому, що прокурор, на підставі вказаного процесуального документа вчиняє кримінальне переслідування особи від імені держави, а при доведеності вини обвинуваченого, суд на підставі цього ж документа застосовує державний примус, тому такий документ повинен відповідати вимогам чинного закону та не мати недоліків, що можуть поставити під сумнів прийняте від імені держави рішення.
Отже, як видно зі змісту обвинувального акта складеного щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з урахуванням системного змісту норм кримінального процесуального права, суд вважає, що викладені в обвинувальному акті відомості фактично становлять лише зміст письмового повідомлення про підозру, відповідно до вимог ст. 277 КПК України, а не зміст обвинувачення, згідно вимог ст. 291 КПК України.
Слід зазначити, що обвинувальний акт, що буде чітко сформульований, за своїм змістом та обсягом пред`явленого обвинувачення сприятиме всебічному, повному та обєктивному з`ясуванню всіх обставин кримінального провадження, та його судового розгляду в розумні строки і в межах висунутого обвинувачення.
Суд не бачить також підстав для обговорення в підготовчому судовому засіданні питання про можливість усунення недоліків обвинувального акта прокурором шляхом зміни обвинувачення на наступних стадіях провадження, оскільки прокурор згідно ст. 338 КПК України може змінити обвинувачення в суді і скласти новий обвинувальний акт не для його приведення до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення, при цьому суд враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Судом встановлено та у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 встановлено, що прокурором їм не було роз`яснено можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних та відповідне письмове роз`яснення їм не було надано, а також на зрозумілій їм мові. Зазначений факт також підтвердили і захисники обвинувачених.
Згідно ч.1 ст.129 Конституції України, судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних.
Частиною 1 ст.127 Конституції України передбачено, що правосуддя здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках присяжні.
Згідно ч.3 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту не додано розписки обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про обізнаність можливості розгляду кримінального провадження щодо них судом присяжних ще до початку судового провадження, що не дозволило останнім обдумано підготуватися до реалізації такого права.
Суд вважає суттєвою зазначену обставину, оскільки питання визначення суду присяжних є конституційною гарантією прав обвинуваченого у цьому провадженні.
Крім того, в ході підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не володіють досконало мовою, якою здійснюється судочинство.
Відповідно до ст.68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показів або документів сторони кримінального провадження слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача.
Згідно до ст.42 КПК України, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
В попушення вимог ст. 291, 293 КПК України, розписку про отримання підозрюваними ОСОБА_9 та ОСОБА_10 копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування з перекладом таких на ромську мову до обвинувального акту не приєднано та проведено досудове слідство без залучення перекладача.
З огляду на вищезазначене, обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам закону, тобто змісту ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні злочинів за ч.3 ст.185 КК України, за ч.4 ст. 187 КК України, за ч.2 ст.15, п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України, за ч.5 ст. 186 КК України, скоєних у співучасті з обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , виділення в окреме провадження відносно однієї обвинуваченої може негативно вплинути на повноту судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України,суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні захисника ОСОБА_17 про виділення матеріалів, відносно ОСОБА_12 в окреме провадження відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченим.
Головуючий: ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Присяжні: ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5