АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0003033 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що органом досудового розслідування не встановлено і в обвинувальному акті не вказано фактичне місце проживання ОСОБА_7 , враховуючи те, що судом приймались всі можливі заходи щодо встановлення місця проживання та місця знаходження обвинуваченого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор у справі ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Свої вимоги прокурор у справі обґрунтовує тим, що суд першої інстанції повинен був звернути увагу на вимоги ст. 335 КПК України, зупинити провадження та оголосити розшук обвинуваченого, який ухилився від суду.
Крім того, як зазначається в апеляційній скарзі, суддею проведено підготовче судове засідання та повернуто обвинувальний акт без участі обвинуваченого, що є істотним порушенням вимого КПК України.
Також, апелянт вказує про те, що, приймаючи рішення, суд першої інстанції порушив одну із загальних засад кримінального провадження розумність строків.
За таких обставин прокурор у справі ОСОБА_5 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, на думку колегії суддів, суд першої інстанції діяв у відповідності до вказаних положень кримінального процесуального закону.

Відповідно п.2 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата і місце народження, місце проживання, громадянство).

Проте, дані вимоги закону органом досудового слідства не дотримані, а тому колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає, оскільки достовірних відомостей про місце проживання обвинуваченого в ньому не зазначено.

Так, з ухвали суду вбачається, що ухвалою суду від 28 серпня 2014 року обвинувальний акт у кримінальному провадження з цих же підстав повертався прокурору, проте адреса проживання обвинуваченого органом досудового слідства не встановлена.

Як зазначено в обвинувальному акті, направленому до суду у 2016 році, обвинувачений не має постійного місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (ас. 2).

Повістки про виклик до суду, які надсилалися обвинуваченому на адресу, зазначену в обвинувальному акті, обвинувачений не отримував (ас. 22, 25, 32, 34).

Крім того, з наявних у справі матеріалів вбачається, що за адресою, яка вказана в обвинувальному акті, як місце проживання обвинуваченого, знаходилося Міжнародне товариство прав людини, під опікою якого знаходився певний час обвинувачений, та яке не є його місцем проживання (ас. 27, 36).

Вищевикладені обставини підтверджують висновки суду про не встановлення органом досудового слідства місця проживання обвинуваченого.

При цьому, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що органом досудового розслідування 15 квітня 2014 року обирався щодо обвинуваченого запобіжний захід, строк дії якого закінчився 13 червня 2014 року (ас. 6).

В подальшому, запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що прокурором зазначені в ухвалі суду першої інстанції обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо невідповідності зазначеної в обвинувальному акті адреси місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 з фактичним місцем його знаходження.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції повинен був звернути увагу на вимоги ст. 335 КПК України, зупинити провадження та оголосити розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки стадія підготовчого судового провадження регламентується ст.. 314-317 КПК України (глава 27), а положення ст.. 335 КПК України можуть бути застосовані судом першої інстанції тільки під час судового розгляду кримінального провадження, який регламентується положеннями глави 28 КПК України.

Крім того, на думку колегії суддів, з урахуванням вище викладеного є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що суддею проведено підготовче судове засідання з істотним порушенням вимог КПК України, яке полягає у поверненні обвинувального акту прокурору без участі обвинуваченого.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив одну із загальних засад кримінального провадження розумність строків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки підставою повернення обвинувального акта прокурору судом про прийнятті рішення про повернення обвинувального акту вказано саме ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем мешкання, зазначеним в обвинувальному акті, не проживає, а тому суд не має можливості викликати його в підготовче судове засідання для проведення дій, передбачених КПК України, та призначення кримінального провадження до розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону та неможливістю проведення судом першої інстанції підготовчого судового засідання у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства у встановлені розумні строки, забезпечивши обов`язкову участь обвинуваченого у судовому провадженні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, - залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3