Справа № 635/3965/17
Провадження по справі № 1-в/635/544/2017

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2017 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судових засідань - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Електрогірськ Московської області РФ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 жовтня 2003 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 09 лютого 2004 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03 серпня 2005 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 04 вересня 2009 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 20 червня 2010 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 30 вересня 2013 року на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20 вересня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів;
- 28 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
28 листопада 2014 року ОСОБА_4 засуджений Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2014 року строк попереднього увязнення з 28 жовтня 2014 року по 29 грудня 2014 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку - 28 жовтня 2014 року, кінець - строку 27 серпня 2018 року.
20 липня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково відповідно до вимог ст. 81 КК України.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки в травні 2017 року йому комісією Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» було відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.
Представник установи виконання покарань та засуджений надали до суду заяви про розгляд клопотання засудженого за їх відсутністю.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи на засудженого ОСОБА_4 , вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання маєть надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 жовтня 2014 року. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань №27 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 13 січня 2015 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_4 , складеної 10 травня 2017 року в.о. начальника відділу дільниці соціальної реабілітації Темнівської виправної колонії (№100) капітаном внутрішньої служби ОСОБА_5 засуджений ОСОБА_4 під час відбування в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризувався посередньо, стягнень не має, заохочувався п`ять разів. З 19 жовтня 2016 року переведений до дільниці соціальної реабілітації при установі, де зарекомендувати себе не встиг. Працевлаштований до підсобного господарства дільниці соціальної реабілітації, до праці ставиться посередньо. У відношенні до працівників адміністрації проявляє тактовність, у відношенні до інших засуджених не конфліктний. Участі у суспільному житті дільниці соціальної реабілітації не приймає, у самодіяльних організаціях участі також не бере.
Як вбачається з витягу з протоколу №19 від 10 травня 2017 року, на засіданні комісії Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 , останньому відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення.
Разом з тим, 26 липня 2017 року начальником відділення дільниці соціальної реабілітації старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 складено характеристику на засудженого ОСОБА_4 з якої вбачається, що засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбуття покарання та розпорядок дня установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має два заохочення, працевлаштований до ремонтно-будівельної бригади, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконував своєчасно та якісно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться без зацікавленості. За вироком суду заборгованості не має, виконавчих листів на засудженого до адреси установи не надходило.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд враховує те, що за період часу, який пройшов з дня відмови засудженому в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення пройшов незначний період часу, а саме з 10 травня 2017 року по день розгляду справи, матеріали справи на засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого в зазначений період часу, а саме 15 травня 2017 року, лише одного заохочення у вигляді подяки та сам факт працевлаштування засудженого без наявності будь-яких об`єктивних даних які б свідчили про сумлінне ставлення до праці не є достатніми даними які б давали безсумнівні підстави суду вважати про становлення засудженого на шлях виправлення.
За таких обставин, враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_4 , який неодноразово судимий, відбував покарання у тому числі у виді позбавлення волі, до нього неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2014 року та вважає клопотання ОСОБА_4 таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя