Справа № 522/9754/17
Провадження № 1-кп/522/1146/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса, кримінальне провадження зареєстрованого в ЄРДР за № 0000015 від 16.01.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мостище, Калуського району, Івано-Франківської області, громадянка України, тимчасово не працююча, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинала порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю за наступних обставин.

Так, в січні 2016 року, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на експорт двох регуляторів температури імпульсні-012 (далі РТІ-012), які є товарами військового призначення, допущеними до цивільного використання, міжнародна передача яких підлягає державному експортному контролю, з порушенням встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, які вона, керуючись корисливим мотивом, планувала придбати в України та у подальшому збути в КНР, отримавши матеріальну вигоду.

На виконання свого злочинного умислу, у січні 2016 року, ОСОБА_4 придбала два вироби РТІ-012 .

10.01.2016, керуючись корисливим мотивом, в порушення вимог ст.ст. 1, 12, 24 ЗУ «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» та п. 3 Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.01.2004 № 86, ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи умисел на експорт товарів, що підлягають державному експортному контролю, з порушенням порядку їх міжнародних передач, відправила з м. Калуш, Івано-Франківської області за допомогою служби доставки «Нова пошта» попередньо придбані нею вироби РТИ-012 (регулятори температури імпульсні) до ОДУППЗ «Укрпошта» № 120 м. Одеса, вул. Базова, буд. 10), на адресу ОСОБА_6 , для подальшого відправлення нею вказаних виробів до КНР.

Отримавши вказані РТІ-012 та не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_6 12.01.2016 за вказівкою ОСОБА_4 відправила його засобами поштового зв`язку на адресу XiaoBai, China, Shanxii, Building 2 of Geooxin.

Таким чином, ОСОБА_4 , керуючи діями ОСОБА_6 , яка не була обізнана про її злочинні наміри, за її допомогою фактично відвантажила вказані вироби військового призначення, допущені для цивільного використання, з метою подальшого їх переміщення за межі України, не отримавши при цьому дозволів Державної служби експортного контролю України, чим вчинила міжнародну передачу вказаних виробів.

При цьому, ОСОБА_4 до ДСЕК України з метою отримання відповідного висновку або дозволу на експорт з України до КНР товарів військового призначення не зверталась, їх не отримувала та як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів в ДСЕК України не реєструвалась.

Під час досудового розслідування 16 травня 2017 року, прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю її захисника адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 333 КК України, а саме порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, обвинувачена ОСОБА_7 зобов`язується беззастережно визнати у ході судового провадження свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі повідомленої підозри.

Сторони домовились та погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 333 КК України, у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що 3 400 (три чотириста) гривень.
При цьому враховується, що підозрювана ОСОБА_4 , має постійне місце проживання за вищевказаною адресою та позитивно характеризується за місцем проживання.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила добровільність укладення угоди про визнання винуватості між нею та прокурором, просить її затвердити і призначити їй узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні підтвердив, що угода укладена добровільно, та просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченій покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три чотириста) гривень.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 333 КК України, оскільки вона вчинила порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 3 400 (три чотириста) гривень.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати на залучення експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ Управління СБ України в Одеській області згідно висновку № 10 від 10.02.2017 р. про проведення судово-почеркознавчої експертизи складають - 1881 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна гривня) стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 370, 374-375, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 травня 2017 року прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.
ОСОБА_4 визнати винною за ч. 1 ст. 333 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 (три чотириста) гривень, без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Речові докази:
1)супровідний документ СР «Odesa 120» № 651243232UA;

2)міжнародна митна поштова декларація СР «Odesa 120» № 651243232 UA;

3) акт № 21;

4) картонний короб з маркуванням «Нова пошта» № ЕН 3022, обмотаний скотчем зеленого кольору;

5) картонний короб з маркуванням «Нова пошта», на якому міститься наклейка білого кольору з надписом СР «Odesa 120» № 651243232 UA, обмотаний скотчем зеленого кольору - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази:
1) пристрій (блок) світло - зеленого кольору з п`ятьма електричними роз`ємами від X1 до Х5, на якому міститься надпис № 1512024;

2) пристрій (блок) світло - зеленого кольору з п`ятьма електричними роз`ємами від X1 до Х5, на якому міститься надпис № 1512027 звернути в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ Управління СБ України в Одеській області згідно висновку № 10 від 10.02.2017 р. про проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 1881 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна гривень).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси.
Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .