Справа № 357/8272/16-к
1-кп/357/120/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України уродженця м. Біла Церква, Київської області з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, працюючого енергетиком агростанції «НУБІП» без оформлення трудових відносин, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:
09 березня 2016 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходився за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , де між останнім та потерпілим ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, обумовлених майновим конфліктом, виникла штовханина та бійка. Під час бійки ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень наніс один удар коліном правої ноги в область носа потерпілого ОСОБА_5 чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у виді: уламкового перелому передньої стінки лобної пазухи (передньої стінки лобної пазухи і носової частини лобної кістки з двох сторін, верхньої стінки лівої орбіти) перелому решітчастої кістки, кісток носа, носової перетинки, передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, струсу головного мозку, крововиливу лівого ока, навколоочного синця зліва, що згідно з висновком експерта від 01.06.2016 року за №192/д, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав, стверджує що наніс тілесне ушкодження з метою самозахисту. Цивільний позов не визнав посилаючись на недоведеність потерпілим витрат на лікування, та не визнав вимоги в частині моральної шкоди. При цьому дав суду показання, що тривалий час знайомий з потерпілим і між ними були дружні стосунки , вони разом проводили дозвілля. На початку літа 2015 року ОСОБА_6 віддав ОСОБА_5 монітор до комп`ютера та жорсткий диск у користування. 18 лютого 2016 року просив повернути речі, але ОСОБА_5 не повернув і 7 березня 2016 року вдруге попросив повернути майно на що ОСОБА_5 в нецензурній формі відмовив йому. 09.03.2016 перебував у себе вдома в м. Білій Церкві по вул. Новій разом з друзями: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які відпочивали, а він ремонтував комп`ютер ОСОБА_10 . Приблизно о 4 годині 30 хв. ОСОБА_13 пішов у магазин по пиво і повернувся приблизно о 5 годині 5 хв., подзвонивши у домофон. Обвинувачений відкрив двері. Коли ОСОБА_12 зайшов то повідомив що не сам. За ним зайшов ОСОБА_14 . Обвинувачений хотів почути ставлення потерпілого до конфлікту, який виник між ними внаслідок неповернення ОСОБА_14 майна, однак останній відразу розпочав бійку і намагався нанести обвинуваченому три удари руками в область голови, але обвинувачений ухилився. Захищаючись, обвинувачений інстинктивно не маючи умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс удар коліном в область носа. Після цього бійка відразу припинилася, ОСОБА_5 присів, а коли встав то з носа у нього йшла кров і він вийшов з квартири. Обвинувачений передав серветки ОСОБА_5 через ОСОБА_10 , який вийшов за потерпілим.

Незважаючи на невизнання своєї вини вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена повністю наданими прокурором доказами у їх сукупності: показаннями потерпілого та свідків, досліджених судом, документами - протоколами слідчих дій та процесуальними рішеннями з додатками у вигляді технічних носіїв; висновками судових експертиз.

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до яких він знайомий з обвинуваченим приблизно 2 роки. Стосунки між ними були нормальні. За два місяці до події між ними виник конфлікт у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 заборгував йому 200 чи 300 грн., які потерпілий позичив у грудні 2015 року. 09.03.2016 року ОСОБА_5 відпочиваючи, вжив дві пляшки пива, та приблизно о 5 годині ранку зустрів ОСОБА_13 , який повідомив, що йде до ОСОБА_15 . Потерпілий пішов з ним, щоб з`ясувати, чому ОСОБА_6 не повертає борг. ОСОБА_6 відчинив двері та жестом запросив зайти до квартири. Першим зайшов ОСОБА_13 , а потім потерпілий. У квартирі крім цього було ще 56 чоловік, які відпочивали. Після того як лише розпочав розмову з ОСОБА_15 щодо боргу, той наніс йому удар рукою в ліву частину обличчя. Вони почали боротися і потім обвинувачений нагнув потерпілого обличчям до низу та наніс один удар ногою, ймовірно коліном, в область носа. Після чого їх розборонили і він вийшов з квартири. Бійка тривала максимум до 3 хвилин. Ударів ОСОБА_6 не наносив, а лише боровся з ним.
Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких, він перебуває у тривалих товариських стосунках з ОСОБА_6 та нетривалих товариських стосунках з ОСОБА_5 . Вночі 09.03.2016 він разом з іншими хлопцями відпочивав у квартирі ОСОБА_6 , пили пиво, грали в карти та спілкувалися. Коли закінчилися цигарки він пішов у магазин «Марі» купити пиво. Там зустрів ОСОБА_5 і коли повідомив, що йде до ОСОБА_6 додому, той сказав, що піде з ним. По дорозі ОСОБА_5 повідомив, що йде, щоб з`ясувати щось з приводу конфлікту, який виник між ними, але суті свідку не розповів. Приблизно о 4-5 годині ранку він зайшов до будинку подзвонивши в домофон, після чого ОСОБА_6 відчинив також двері в квартиру і в цей час стояв та щось міняв у телефоні. ОСОБА_13 повідомив, що він не сам, пройшов у коридор та поставив на комод пляшки та став роззуватись і в цей момент ОСОБА_5 став відразу нападати на ОСОБА_6 . Але як ОСОБА_16 наносив удари ОСОБА_6 і момент нанесення ОСОБА_6 удару ОСОБА_5 не бачив, оскільки роззувався. В подальшому ОСОБА_6 пояснив, що між ними мав місце конфлікт з приводу неповернення ОСОБА_5 монітору ОСОБА_6 .

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , який повідомив суду, що вночі 09.03.2016 він разом з іншими відпочивав у квартирі ОСОБА_6 , пили пиво та спілкувалися. Коли закінчилися цигарки ОСОБА_13 пішов у магазин, коли повернувся, то бачив як з ним зайшов ОСОБА_14 і відразу без розмови накинувся на обвинуваченого, який в цей момент стояв у коридорі та став наносити йому удари руками в обличчя, але не влучив, так як той ухилявся. ОСОБА_6 став відходити, а потім вони почали боротись, взявшись за руки, і ОСОБА_15 схопивши ОСОБА_5 руками за шию, нагнув йому голову, і наніс один удар коліном в голову ОСОБА_5 , після чого відійшов на кілька кроків від потерпілого. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 не бачив. ОСОБА_13 під час конфлікту перебував у коридорі. Після події свідку стало відомо, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 мав місце конфлікт з приводу неповернення ОСОБА_5 майна ОСОБА_6 . Про наявність боргу ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 йому нічого не відомо.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який підтвердив, що вночі 09.03.2016 року разом з ОСОБА_5 відпочивали та спілкувались спочатку на вулиці а потім перейшли до нічного магазину. ОСОБА_5 випив пляшку пива. Приблизно о 3 годині ночі потерпілий відлучився та повідомив, що передзвонить. Після цього він побачив потерпілого приблизно о 4 годині ранку з перебитим переніссям. Він нічого не пояснив з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень. Сідок довів ОСОБА_5 до квартири.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , відповідно до яких потерпілий є її сином. З обвинуваченим до події її син перебував у дружніх відносинах, ОСОБА_6 часто бував у них вдома та вони разом грали на комп`ютерах. З приводу обставин заподіяння її сину тілесних ушкоджень та існування конфлікту між ними їй нічого не було відомо. Після заподіяння тілесних ушкоджень син тривалий час лікувався, переніс хірургічне втручання, що потягло погіршення стану здоров`я та як наслідок неможливість повноцінно працювати. До травми працював на будівництві та охоронником.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , яка повідомила, що є старшою рідною сестрою потерпілого. Про обставини бійки їй нічого не відомо. 09.03.2016 року збираючись на роботу побачила, що у потерпілого були тілесні ушкодження на обличчі, деформовано ніс. У зв`язку з цим вона викликала лікарів.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_21 , яка повідомила, що працює фельдшером станції екстреної медичної допомоги та 09.03.2016 року надавала допомогу потерпілому за місцем його проживання. Огляд проводився приблизно о 14 год. 20 хв. Потерпілий повідомив, що його побили невідомі біля кафе «Монсіті» по вул. Водопійній, в м. Білій Церкві. Потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння.

- рапортом чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 09.03.2016 року про те, що 09.03.2016 о 14 год. 24 хв. від лікаря міської лікарні №2 надійшло повідомлення про надання медичної допомоги ОСОБА_5 з діагнозом: Закрита Черпно-мозкова травма, струс головного мозку. 09.03.2016 р. о 05:00 невідомий біля кафе «Монсіті». (а.с. 129).
- заявою від 09.03.2016 року у якій ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності двох невідомих осіб, які біля нічного клубу «Монсіті» вчинили бійку та нанесли тілесні ушкодження. (а.с. 130)
- заявою від 04.04.2016 року, у якій ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 09.03.2016 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 заподіяв йому тяжкі тілесні ушкодження. У заяві зазначено, що вказав на невідомих так як думав, що отримав легкі тілесні ушкодження та не бажав притягувати до відповідальності ОСОБА_6 (а.с. 131)
-випискою з історії хвороби №2949 ОСОБА_5 , з якої видно, що останній з 09 по 16.03.2016 року перебував на лікуванні в нейрохірургічному відділенні міської лікарні №2 з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, багато уламковий перлом кісток носа, закритий перелом передньої стінки лівої лобної пазухи. (а.с. 135)

-висновком експерта №192/д від 13.05.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому передньої стінки лобної пазухи (передньої стінки лобної пазухи і носової частини лобної кістки з двох сторін, верхньої стінки лівої орбіти); перелом решітчастої кістки; кісток носа, носової перетинки передньої стінки лівої верхньощелепної пазухи; струс головного мозку; крововилив лівого ока; навколо очний синець зліва. Дані ушкодження заподіяні тупими предметами(могли бути спричинені внаслідок нанесення ударів ногою (коліном) іншою особою в область обличчя (носа)) можливо в строк та за обставин вказаних у постанові. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мала місце не менш ніж одна точка прикладання сили. (а.с. 136-137).
-висновком експерта №286/д від 23.06.2016 року, відповідно до якого не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 при обставинах, на які вказує ОСОБА_6 згідно із протоколом проведення слідчого експерименту з ним 20.06.2016 року. (а.с. 138)

-протоколом слідчого експерименту від 20.06.2016 та доданим до нього диском з відеозаписом, переглянутим судом, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 на місці вчинення розказав та детально показав характер та механізм нанесення ним ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.с. 149-151);

-протоколом слідчого експерименту від 03.06.2016 та доданою до нього фототаблицею, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 розказав та детально показав характер та механізм нанесення йому ОСОБА_6 , тілесних ушкоджень, зокрема зі слів потерпілого удар йому було нанесено коліном правої ноги в область носа, після того як обвинувачений нахилив його тіло до підлоги (а.с. 152-156)
-висновком експерта №245/д від 08.06.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_5 не виключають можливості їх виникнення при обставинах вказаних ним у протоколі проведення слідчого експерименту з таблицею зображень (1,2,3) від 03.06.2016 року. Тілесні ушкодження, перераховані в п. 1 підсумків висновку експерта №192/д від 13.05.2016 року не вкладаються в механізм їх виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту без прискорення. (а.с.157)

-висновком експерта №278/д від 17.06.2016 року, відповідно до якого характер та локалізація виявленої черепно-мозкової травми у ОСОБА_5 не виключає можливості, після її отримання, здійснювати активні дії, в тому числі пересуватися. (а.с. 158)
-копією карти виїзду екстреної медичної допомоги №58А від 09.03.2016 року з якої видно, що було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_3 до ОСОБА_5 . Зі слів останнього 09.03.2016 року о 05 год. по вул. Водопійній побив невідомий. Обставин не пам`ятає. (а.с. 160)
-копією картки виклику екстреної медичної допомоги №58А від 09.03.2016 року, з якої видно, що 09.03.2016 року о 13 год. 20 хв. сестрою потерпілого було здійснено виклик лікарів за адресою АДРЕСА_3 до ОСОБА_5 . (а.с. 161)
-копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого, №4108 з якої видно, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській МЛ №1 з 26.04.2016 по 06.05.2016 рік

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у інших учасників судового провадження не виникло зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що нанесення ним удару коліном в область носа потерпілого носило неумисний та інстинктивний характер. Виходячи з досліджених судом наведених вище висновків експертиз у сукупності з даними, зафіксованими у протоколах слідчих експериментів як з обвинуваченим так і з потерпілим суд приходить до однозначного висновку, що тілесні ушкодження були завдані виключно активними діями обвинуваченого, обумовленими прикладенням з його боку значної сили з метою нахилити корпус тіла потерпілого вперед та нанесення удару коліном ноги. Вказаний механізм свідчить виключно про умисний характер заподіяння тілесного ушкодження.

Суд також критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він перебував у стані необхідної оборони під час заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Вказане твердження обвинуваченого спростовується вищенаведеними доказами.

Зокрема як встановлено з показань свідків і не заперечується ні самим обвинуваченим, ні потерпілим останні тривалий час до події були добре знайомі та перебували у дружніх стосунках. І потерпілий, і обвинувачений підтвердили в суді, що за кілька місяців до події між ними виник майновий конфлікт, в ході якого вони намагалися з`ясувати стосунки між собою.

За таких обставин у суду не виникає жодних сумнівів, що ОСОБА_6 після того як ОСОБА_5 зайшов до нього у квартиру упізнав саме його особу, а не будь-яку іншу сторонню особу, яка б своєю поведінкою дала підстави обвинуваченому вважати, що має місце посягання на його законні права та інтереси.

Крім того у суду викликають розумні сумніви показання обвинуваченого як нелогічні в тій частині, що ОСОБА_5 прийшов до квартири ОСОБА_6 , щоб побити останнього з метою неповернення йому майна. Водночас вказана ситуація на думку суду логічно узгоджується з показаннями потерпілого в тій частині, що він пішов додому до обвинуваченого, щоб з`ясувати чому той не повертає йому борг та уникає вирішення даного конфлікту.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов до висновку, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ґрунті відносно тривалого майнового конфлікту, що призвів до виникнення між ними особистих неприязних відносин виникла обопільна бійка, в ході якої обвинувачений наніс потерпілому один умисний удар коліном та заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження.

Суд не вбачає в діях потерпілого неправильної поведінки в тій частині, що він прийшов о 5 годині ранку додому до обвинуваченого, оскільки як встановлено в суді з показань учасників судового провадження і обвинуваченому і потерпілому притаманний активний спосіб життя в нічну пору доби. Суд також враховує, що обвинувачений не забороняв потерпілому заходити до його квартири.

Також суд вважає обґрунтованими та логічними показання потерпілого в тій частині, що з самого початку з огляду на стосунки з обвинуваченим він не бажав притягнення його до відповідальності у зв`язку з чим вказав у заяві та повідомив лікарям , що двоє невідомих осіб біля нічного клубу «Монсіті» вчинили бійку та нанесли йому тілесні ушкодження.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий умисний закінчений злочин, проти здоров`я особи, посягнувши тим самим на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст.ст. 3, 27 Конституції України. Заподіюючи потерпілому тілесне ушкодження, обвинувачений застосував небезпечний для життя спосіб у вигляді нанесення удару в життєво-важливий орган. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді фізичної шкоди здоров`ю потерпілого. Суд бере до уваги, що вчинення злочину не було наслідком сталої антисоціальної поведінки обвинуваченого. Дослідивши усі надані докази суд дійшов до переконання, що вчинення злочину було обумовлене відсутністю належного рівня культури людського спілкування у обвинуваченого та потерпілого і як наслідок неспроможністю конструктивно вирішити конфліктну ситуацію.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується в цілому позитивно, що підтверджено характеристикою офіцера поліції, з якої видно, що обвинувачений громадський порядок не порушує, у сім`ї та з сусідами сварок не вчиняє, зв`язки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя не підтримує, участі в громадському житті будинку не приймає. (а.с. 146). Даних про схильність ОСОБА_6 до порушень громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності стороною обвинувачення суду не надано. Обвинувачений не одружений, дітей на утриманні не має. На час вчинення злочину працював без оформлення трудових відносин. Має постійне місце проживання. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя з відносно міцними соціальними зв`язками.

Суд також враховує, що обвинувачений протягом досудового розслідування та судового розгляду не вживав заходів до відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, хоча під час судового розгляду неодноразово висловлював готовність до відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди потерпілому у межах доведеної в суді.

З огляду на поведінку обвинуваченого в судовому засіданні, його ставлення до вчиненого суд не встановив обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності, розмір покарання має бути мінімальним, передбаченим санкцією ч. 1 ст.121 КК України.

При цьому суд з урахуванням усіх наведених вище обставин, приходить до висновку, про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку максимальної тривалості.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_6 потерпілим у відшкодування 100 000 грн. матеріальної шкоди та моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

Оскільки як встановлено в судовому засіданні позивачем надано суду докази, що підтверджують витрати на лікування на суму 22 293 грн. 02 коп. то вказана сума підлягає стягненню в рахунок погашення матеріальної шкоди.

Суд критично оцінює доводи сторони цивільного відповідача, що надані цивільним позивачем докази не доводять, що усі ліки були придбані за призначенням лікаря. Жодних доводів, які б спростовували дане твердження та доказів на їх спростування стороною цивільного відповідача суду не надано.

Водночас суд не знаходить підстав для стягнення з цивільного відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 525 грн. за квитанцією №3473 від 18.03.2016 року (а.с. 39), оскільки вказана сума є добровільним благодійним внеском на рахунок лікарні та не є витратами на лікування.

Також суд вважає обґрунтованими доводи цивільного позивача що злочином йому було завдано моральну шкоду у вигляді фізичних, душевних та психічних страждань, порушення способу життя, тривалий час на лікування та відновлення здоров`я. З урахуванням ступеня вини відповідача його майнового стану, характеру вчинення злочину суд оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 22 293 (двадцять дві тисячі двісті дев`яносто три) грн. 02 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 40 000 (сорок тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речові докази по справі відсутні.
Судові витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано
Суддя ОСОБА_1