АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року, якою було накладено арешт на грошові кошти у сумі 9430 гривень, мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_3 , ноутбук «Самсунг», які вилучені 17 грудня 2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх користування та розпорядження. Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна залишити без розгляду, мотивуючи тим, що рішення слідчого судді істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону. Зазначає, що 20 січня 2017 року він звернувся із заявою про повернення майна власнику до процесуального керівника по даному провадженню прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області, але вказане майно не було повернуто їх володільцям, письмової відповіді на заяву не отримував. В судовому засіданні слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області повідомив, що 06 лютого 2017 року він вже звертався до даного суду із клопотанням про накладення арешту на майно після усунення недоліків, але судом було прийняте рішення залишити клопотання без розгляду. Про судовий розгляд вказаного слідчим клопотання сторона захисту не була повідомлена належним чином та навіть не була поставлена до відома. Стверджує, що слідчий суддя при винесенні ухвали про арешт майна не розглянув його скаргу про бездіяльність прокурора та органу досудового розслідування щодо негайного повернення майна їх законним володільцям та з істотним порушенням вимог кримінального закону прийняв до судового розгляду клопотання слідчого про арешт майна після усунення недоліків, що мало наслідком винесення незаконного рішення про арешт майна.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на грошові кошти у сумі 9430 гривень, мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_3 , ноутбук «Самсунг», які вилучені 17 грудня 2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх користування та розпорядження. Зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області після набрання законної сили ухвали повернути громадянці ОСОБА_9 вилучені у неї під час вказаного обшуку 4000 (чотири тисячі) гривень.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення слідчого, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів вбачається, що кримінальне правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, полягає у тому, що 18 грудня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, - сутенерство (дії особи по забезпеченню заняття проституцією), вчинене щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року було в рамках кримінального провадження за ознаками ч.2 ст. 303 КК України накладено арешт на майно а саме: грошові кошти у сумі 9430 гривень, мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_3 , ноутбук «Самсунг», які вилучені 17 грудня 2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх користування та розпорядження.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року було скасовано ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року про накладення арешту та постановлену нову ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Після усунення недоліків слідчим суддею Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 15 лютого 2017 року розглянуто клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майну та постановлено ухвалу, якою частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на грошові кошти у сумі 9430 гривень, мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_3 , ноутбук «Самсунг», які вилучені 17 грудня 2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони їх користування та розпорядження і зобов`язано слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області після набрання законної сили ухвали повернути громадянці ОСОБА_9 вилучені у неї під час вказаного обшуку 4000 (чотири тисячі) гривень.

Колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучене під час проведення вищезазначеного обшуку майно, обґрунтовані доказами, наданими слідчому судді, які були досліджені в суді першої інстанції.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, ОСОБА_7 18 грудня 2016 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.303 КПК України, та вилучені у неї під час обшуку 17 грудня 2016 року грошові кошти та речі, а саме: грошові кошти у сумі 9430 гривень, мобільний телефон «Нокіа» НОМЕР_1 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» НОМЕР_3 , ноутбук «Самсунг».

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені кошти та речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України, є речовими доказами зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, мають доказове значення та існує необхідність їх збереження, яка може досягнута лише шляхом накладення арешту.

Отже, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на зазначене майно, діяв у відповідності до вимог ст.173 КПК України. Дослідив матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно є обґрунтована та доцільна.

За положеннями ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні про накладення арешту та дійшов правильного висновку про його задоволення, оскільки слідчий довів, що вилучені грошові кошти та речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, а отже, не можуть бути повернуті, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Також, колегія суддів вважає безпідставними посиланняапелянта на те, що питання про арешт майна було розглянуте та вирішене слідчим суддею за межами 72-годинного строку, оскільки матеріалами підтверджено, що копію ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року прокурор ОСОБА_8 отримав в суді першої інстанції 13 лютого 2017 року і в цей же день було подане оновлене клопотання слідчого, погодженого з прокурором. Тобто, клопотання про накладення арешту, після усунення недоліків, надійшло до суду першої інстанції в межах 72 годин.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, в ході апеляційного перегляду не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про накладення арешту на майно залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4