Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/65/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинською ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старокостянтинів, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого.
Засудженого: 31.12.2013 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ст. 121 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21.01.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.12.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2013 року по 26.03.2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Крім того, показав, що за час відбування покарання він щиро розкаявся у скоєному злочині. Вказав, що він підтримує чистоту на відділенні, займається прибиранням, а саме підмітанням території, побілкою, покраскою. Працював на пилорамі в 2015 році півроку, після того перебував на лікуванні 1 місяць. Не може пояснити чому він не працював на виробництві після лікування до часу подання вказаного клопотання до суду.
Представник Копичинецької ВК 112 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки клопотання є передчасним.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 31.12.2013 року був засуджений Красилівським районним судом Хмельницької області за ст. 121 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 21.01.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.12.2013 року, строк попереднього ув`язнення з 11.04.2013 року по 26.03.2014 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.
Початок строку відбування покарання 11.04.2013 року.
Кінець строку відбування покарання 26.04.2019 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 27.12.2016 року.
Відповідно до ч. 2 п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, зокрема з характеристики на засудженого ОСОБА_5 затвердженої начальником Копичинської ВК 112 20.01.2017 року, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі з 19.04.2013 року. Під час утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
З 05.06.2014 року засуджений відбуває покарання у Копичинецькій виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112). На виробництві установи був працевлаштований з 15.09.2014 рроку по лютий місяць 2015 року. Весь інший час на виробництво установи не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою. За період відбування покарання в Копичинській колонії №112 характеризувався негативно, допустив 4 (чотири) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення. Однак, після проведеної з ним індивідуально-виховної та профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. На час складання характеристики характеризувався посередньо. За дотримання норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядку дня установи 4 (чотири) рази заохочувався.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставиться з розумною ініціативою.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу до засуджених «Фізкультура і спорт». Підтримує зв`язки із рідними шляхом особистих побачень, листування, отримує посилки, передачі. За період відбування покарання вину у скоєному злочині визнав повністю. За виконавчими листами позову не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України підлягав після фактичного відбуття 1/3 строку покарання 27.08.2014 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області №112 не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання 27.10.2015 року. Проте, постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) 12.02.2016 року (протокол №4) засудженому відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 27.12.2016 року. Проте, постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільської області (№112), 30.12.2016 року (протокол №35) засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону у вигляді умовно-дострокового звільненню від відбування покарання, як такому, що не став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в Копичинській ВК 112, а саме, з часу прибуття в колонію 05.06.2014 року по 14.09.2014 року не працював. З 15.09.2014 року по лютий місяць 2015 року був працевлаштований на виробництві установи в бригаду №80/2. Весь інший час на виробництво установи не виходив і з проханням забезпечити його роботою не звертався. Хоча на виробництві установи була можливість забезпечення його роботою, що підтверджується довідкою виданою Копичинської ВК 112 від 20.01.2017 року №154.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 4 (чотири) порушення встановленого порядку відбування покарання за вчинення яких накладалися стягнення у вигляді 3-х доган та ДІЗО на 10 діб. Дисциплінарне стягнення погашені у встановленому законом порядку 12.04.2015 року.
30 грудня 2016 року рішенням постійно - діючої комісії Копичинської ВК №112 відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.81 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації Копичинецької ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які випливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що протягом періоду з 05 червня 2014 року по 17.01.2017 року, тобто з моменту прибуття в колонію до звернення засудженого ОСОБА_5 із клопотанням до суду, засуджений ОСОБА_5 має 4 заохочення за дотримання норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядку дня установи, які застосовані до засудженого в період з середини 2015 року і на протязі 2016 року, тобто в період, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно дострокове звільнення.
Чотири заохочення за період відбування покарання в Копичинській ВК №112 та факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Також 4 заохочення не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання дисциплінарні стягнення ОСОБА_5 були вже погашені, їх наявність підтверджує негативну характеристику засудженого за весь час відбування покарання.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинецькою ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Твердження засудженого ОСОБА_5 про те, що він не працював на виробництві в колонії, оскільки лікувався в 2015 році суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються довідкою Копичинської ВК -112 від 20.01.2017 року №154, згідно якої засуджений з березня 2015 року по час подання клопотання до суду з проханням забезпечити його роботою не звертався, хоча бала в колонії можливість його забезпечити роботою.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1