У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи яка подала скаргу ОСОБА_3 , представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 02.04.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 02.04.2013 року.

В скарзі посилається на незаконність постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 . Від 28.02.2017 року, яка полягає в тому, що він скаржився на незаконні методи впливу конкретних працівників як Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області так і Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області. Крім того, слідчим прокуратури Закарпатської області не було допитано всіх працівників поліції, які застосовували незаконні методи слідства та прізвища яких він вказував у своїх скаргах. Згідно показів оперуповноваженого ОСОБА_6 будучи в ІТТ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області був разом з оперуповноваженим ОСОБА_7 . Однак, старший слідчий прокуратури Закарпатської області не допитав оперуповноваженого ОСОБА_7 , що свідчить про неповноту та необ`єтивність при розгляді данного кримінального провадження. Посилання слідчого в оскаржуваній постанові на те, що мовляв би ОСОБА_7 не змогли допитати є припущеннями слідчого, яке не базується на доказах. 17.11.2014 року будучи допитаним старшим слідчим прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 в присутності захисник ОСОБА_4 він дав покази, що оперуповноважений Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській обласі ОСОБА_6 погрожував йому розправою та вбивство, проте відносно вищезазначених показів процесуальне рішення старшим слідчим прокуратури Закарпатської області не було прийняте. Таким чином при винесенні оскаржуваної постанови старшим слідчим прокуратури Закарпатської області не виконано всіх дій для встановлення всіх обставин кримінального правпорушення. А тому просить суд задовольнити скаргу та скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 02.04.2013 року.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили суд задовольнити скаргу з підстав, викладених у ній.Зазначили, що слідчим взагалі не виконані вимоги ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 06.12.2016 року.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст. 303 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та його представника, дослідивши матеріали скарги суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.02.2017 року старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000001 від 02.04.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Однак, як вбачається із матеріалів справи у ході проведеного органом досудового розслідування заходів не було повно і неупереджено досліджено обставин кримінального провадження, в тому числі не виконано всіх слідчих дій, на які вказано в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 06.12.2016 року.

Так, апеляційний суд Закарпатської області в ухвалі від 06.12.2016 року, зазначав, що слідчим з 2013 року не допитано особу на яку вказує ОСОБА_3 як співробітника карного розшуку Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 , який в ІТТ Свалявського ВР УМВС України в Закарпатській області наносив йому побої, також з цього приводу не встановлено і не допитано лікаря який здійснював виїзд в ІТТ Свалявського РВ УМВС України для надання медичної допомоги ОСОБА_3 , та зазначене стало підставою для скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження № 0000001.

Проте, як вбачається з досліджених матеріалів в ході досудового розслідування ОСОБА_7 та лікаря, який здійснював виїзд в ІТТ Свалявського РВ УМВС України для надання медичної допомоги ОСОБА_3 допитано не було, що свідчить про неповне дослідження обставин кримінального провадження.

Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 02.04.2013 року задовольнити.

Постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області від 28.02.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 02.04.2013 року скасувати.

Слідчому СВ прокуратури Закарпатської області провести всебічне, повне і об`єктивне розслідування по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0000001 від 02.04.2013 року - з урахуванням зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1