справа №619/3538/16-к
провадження №1-кп/619/98/17
УХВАЛА
29 березня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
представника потерпілих - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України,
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, обґрунтовуючи наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання у зв`язку з його необґрунтованістю та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини.
Заслухавши клопотання прокурора та думку учасників кримінального провадження, які підтримали клопотання, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді від 18.08.2016 року у відношенні ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 01 лютого 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому продовжено по 31 березня 2017 року включно.
За змістом ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. До того ж, судове провадження по даній справі не завершено, не допитані всі свідки, що не виключає можливість незаконного впливу на них зі сторони обвинуваченого.
За пунктом 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що є частиною національного законодавства України згідно із Законом «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання в вигляді позбавлення волі, але, при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є обовязковою, неодмінною умовою законності продовження терміну тримання під вартою, й відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи.
У справі Європейського суду з прав людини "Ілійков проти Болгарії" закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключний запобіжний захід протягом певного часу.
Під час розгляду вказаного питання судом вивчена можливість щодо не продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та обрання менш суворого запобіжного заходу. При цьому, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд, дотримавшись вимог ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 197, 199, 331 КПК України, з`ясувавши і дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшов висновку про те, що заявлені раніше і наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшилися.
У зв`язку з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого необхідно продовжити.
Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 392 КПК України, суд
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 вважати продовженим по 28 травня 2017 року включно.
Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1