Справа № 507/1695/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2017 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Любашівської РДА ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця cмт. Любашівка Одеської області, мешканця
АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючого, навчається на 1 курсі Савранського професійно- технічного аграрного училища, неодруженого, раніше засудженого: 26.02.2016, Миколаївським районним судом Одеської області за скоєння злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений, з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
будучи засудженим 26.02.2016року Миколаївським районним судом Одеської області за скоєння злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільненим, з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку, повторно, скоїв умисний, середньої тяжкості корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 10 жовтня 2016 року, близько 17-ї години, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не надалось можливим, неповнолітній ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_8 , який розміщено на другому поверсі будівлі Управління економічного та агропромислового розвитку Любашівської районної державної адміністрації Одеської області, розташованої за адресою вул.Володимира Князя, 105, смт.Любашівка, Одеська область, в результаті раптово-виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, через незачинені на замок
дверцята металевої шафи-сейфу, здійснив крадіжку банківської картки «Приват Банк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на рахунку якої було 2900 гривень.
Після скоєння крадіжки банківської картки та отримання з неї грошових коштів в сумі 2900 гривень, через банкомат «Приват Банк», ОСОБА_4 розпорядився вказаними коштами на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 2900 гривень.
Обвинувачений, будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив суд, що в подальшому не вчинятиме злочинів, повністю підтвердив фактичні обставини справи та попросив суд не досліджувати матеріали кримінального провадження, так як повністю визнає себе винним.
Судом встановлено, що показання обвинуваченого є достовірними, узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов не заявлявся.
ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Суд вважає, що вина ОСОБА_10 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, доведена повністю.
При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом враховується визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, дача правдивих свідчень та - вчинення злочину неповнолітнім .
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
Крім цього, суд враховує,що підсудний позитивно характеризується за місцем проживання та негативно за місцем навчання.
При призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та, що він вчинив злочин в період відбування покарання за попереднім вироком в період іспитового строку, то по відношенню до нього необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі згідно санкції ст.. 185 ч.2 КК України.
Керуючись ст. ст. 349, 370, 374 КПК України, ст. ст. 12, 65, 66, 102 та ч. 2 ст. 185 КК України суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року і 5 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 26.02. 2016 року і остаточну міру покарання йому призначити - 1 рік і 6 місяців позбавлення волі, рахуючи строк з дня взяття під варту з 20.01.2017 року.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 змінити на взяття під варту із зали суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд протягом тридцяти днів, засудженим - з моменту вручення йому копії вироку, іншими учасниками процесу в той же строк, з дня його проголошення.
Суддя : ОСОБА_1