Справа № 125/766/14-к
Провадження №11/772/18/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
за участю:
прокурора : ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
засуджених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді судом першої інстанції ОСОБА_11 , прокурора, який затвердив обвинувальний висновок у кримінальній справі ОСОБА_12 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 21.03.2017 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого :
-07.08.1997 року Гайсинським районним судом за ч.3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 07.08.1997 року звільнений від відбування покарання на підставі ст.5 Указу Президента України «Про амністію» від 26.06.1997 року;
- 21.12.2009 року Ладижинським міським судом Тростянецького району за ст.ст.185 ч.3, 15 ч.3, 194 ч.1, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 18.03.2014 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 286, ст. 71 КК України до семи років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки ,
засуджено за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 15, ч.4 ст.185, 68 , ч.1 ст.309 КК України до семи років семи місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки ;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, офіційно неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_3 , жителя АДРЕСА_4 , раніше судимого :
-19.12.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
засуджено за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.4 ст.185, ст.68, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до п`яти років п`яти місяців позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Теплик Теплицького району Вінницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, приватного підприємця, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , жителя АДРЕСА_6 , раніше несудимого,
засуджено за ч.3 ст.185, ст.ст.15 ч.1, ч.4 ст. 185, 68, ч.1 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з однорічним іспитовим строком протягом якого зобов`язаний періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На задоволення цивільного позову ОСОБА_13 стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 на відшкодування матеріальної шкоди 10000 (десять тисяч) грн.

На задоволення цивільного позову ОСОБА_14 стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь АБ «Укргазбанку» на відшкодування матеріальної шкоди 2929 (дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) грн.

Стягнуто із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в дохід держави витрати в сумі 4899 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 24 коп., з яких : 441,36 грн. та 441,36 грн. за проведення судово-одорологічних експертиз ; 470,40 грн., 470,40 грн., 470,40 грн. за проведення судово-трасологічних експертиз ; 353, 76 грн., 882 грн. за проведення судово-балістичної експертизи та експертизи продуктів пострілу ; 353,76 грн., 353,76 грн., 294, 24 грн. за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів ; 367, 80 грн. за проведення товарознавчої експертизи .
Стягнуто із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в дохід держави витрати в сумі 1176 (одна тисяча сто сімдесят шість) грн. 96 коп. за проведення судової експертизи лакофарбованих матеріалів і покриттів .
Стягнуто із ОСОБА_8 в дохід держави витрати в сумі 353 (триста п`ятдесят три) грн. 76 коп. за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів .
Вирішено долю речових доказів.
Встановила:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вчинили наступне.

За попередньою змовою 09.08.2012 року в період часу з 02 год. по 04 год.50 хв. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Гнівань таємно умисно з метою викрадення чужого майна, шляхом вибиття серцевини замків вхідних дверей проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » по АДРЕСА_7 , належного ФОП ОСОБА_15 , звідки викрали електроінструменти, а саме шуруповерт «Sоmа» SМ 10606, 500 Вт.; циркулярну пилу «Sоmа» SМ 6907, 1400 Вт; перфоратор «Sоmа» SМ 2027, 800 Вт; акумуляторний дриль «Sоmа» SМ 2214, 14.4 В; кутшліфмашину «Sоmа» SМ 2203, 910 Вт; ударний дриль «Sоmа» SМ 10616. 710 Вт.; набір «Акумуляторна дриль «Sоmа» SМ 642, 4.8 В; набір акумуляторний дриль «Sоmа» SМ 643, 4,8 В+н104 шр; набір «Акумуляторний дриль «Sоmа» SМ 521, 4,8 В; корито будівельне прямокутне, ємністю 60 л. «VIROK»; корито будівельне прямокутне, ємністю 40 л., «VIRОК», загальна вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 836 від 19.10.2012 року становить 2263 гривні 87 копійок; ноутбук марки «АSUS» вартістю 3500 гривень та грошей в сумі 250 гривень, які винесли з приміщення магазину та викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 6013 гривень 87 копійки.
Крім того, 09.08.2012 року біля 3 год, продовжуючи злочинні діяння з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_16 , ОСОБА_8 повторно проникли до магазину «Наш дім», розташованого по вул. Промисловій 12/2 в м. Гнівань, Тиврівського району, а ОСОБА_10 , знаходячись поблизу магазину , спостерігав за обстановкою на вулиці, щоб повідомити в разі виявлення, де, пошкодивши металевий корпус банкомата NСR 5887, серійний номер № 13-42606267, належний ПАТ «Укргазбанк» , завантажили з нього на господарчий візок металевий контейнер з грошовими банкнотами в сумі 284130 гривень, що у 529,5 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Під час вивезення контейнеру з магазину були виявлені власниками магазину, які намагалися їх затримати, шляхом фіксування зовні вхідних дверей магазину. Однак , відчинивши двері, втекли з магазину у невідомому напрямку, не довівши свій злочинний намір в силу обставин, що не залежали від їх волі.
Крім того, 10.08.2012 року о 17 год. 30 хв. під час проведення поверхневого огляду по вул.Театральній, 10 в м.Вінниця працівниками міліції у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено два паперових згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору. Згідно висновку експерта № 837 від 18.08.2012 року надана на дослідження речовина рослинного походження, вилучена у ОСОБА_8 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою 5.48 г (об. 1 - 4.68 г; об.2 - 0.80 г). у перерахунку на висушену речовину, яку ОСОБА_8 зберігав для власних потреб, без мети збуту.
Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 подав апеляцію на вирок Барського районного суду Вінницької області від 21.03.2017 року , просив вирок суду змінити в частині застосування Барським районним судом Вінницької області при ухваленні вироку від 21.03.2017 року ч.5 ст.72 КК України при перерахунку ОСОБА_8 попереднього ув`язнення в строк покарання.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції при ухваленні вироку від 21.03.2017 року стосовно ОСОБА_8 в порушення вимог ч.5 ст.72 КК України та роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо застосування окремих положень Закону України від 26.11.2015 року № 838-VІІ Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» неправильно застосував положення ч.5 ст.72 КК України має місце безпідставне зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.
Прокурор, який затвердив обвинувальний висновок у кримінальній справі ОСОБА_12 подав апеляцію на вирок , просив вирок Барського районного суду Вінницької області від 21.03.2017 року щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.186, ч.1 ст.15, ч.4 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України скасувати в частині призначених покарань та зарахування строків відбуття покарань через неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінального процесуального закону, а щодо ОСОБА_10 - через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону в частині стягнення судових витрат.
Постановити новий вирок, яким засудити:
ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч.1 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі .
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді 7 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

В строк відбування покарання за цим вироком зарахувати покарання, частково відбуте за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року з 20.07.2015 по 30.05.2016 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 11.08.2012 року по 25.12.2014 року та з 30.05.2016 року по 21.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, за ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 68 КК України на 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_9 визначити у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_9 шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19Л2.2011 остаточне покарання призначити у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати-у строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 11.08.2012 по 25.12.2014 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 353 грн. 76 коп. , 353 грн.76 коп., 294 грн.24 коп. та 353 грн. 76 коп. для проведення судових експертиз наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Стягнути із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-одорологічних експертиз, судово-трасологічних експертиз , судово-балістичної експертизи та експертизи продуктів пострілу , судової експертизи лакофарбованих матеріалів і покриттів у сумі 5074, 44 грн. у рівних долях.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції постановляючи вирок від 21.03.2017 року допустився неправильного застосування кримінального закону та істотного порушення вимог кримінально процесуального закону, що відповідно до ст.ст. 367,370, 371 КПК України 1960 року є підставою для скасування вироку в частині призначених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарань та в частині зарахування строків відбуття покарання , а щодо ОСОБА_10 через істотні порушення вимог кримінально- процесуального закону в частині стягнення судових витрат, поскільки відносно ОСОБА_8 при призначенні покарання неправильно застосовано ст.71 КК України, а не ч.4 ст.70 К України, зараховані відповідно ч.5 ст.72 КК України періоди, які не підлягають зарахуванню, ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення, який не підлягає зарахуванню, порушено ст.93 КПК України, не вказано розмір стягнення процесуальних витрат, незаконно стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Захисник ОСОБА_7 подала заперечення, просила відмовити в задоволенні апеляції прокурора.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який просив змінити вирок, заперечував проти апеляції прокурора ОСОБА_11 , оскільки у мотивувальній частині він просить обтяжити становище засудженого , а у резолютивній частині змінити вирок, апеляцію прокурора ОСОБА_12 підтримав частково, відносно ОСОБА_9 просив постановити вирок, оскільки, призначаючи покарання з застосуванням ст.71 КК України, йому незаконно зараховано строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком, , щодо ОСОБА_8 підтримав в частині неправильного застосування кримінального закону, оскільки судом застосовано ст. 71 КК України, хоча підлягала застосуванню ст. 70 КК України, а також просив змінити вирок в частині стягнення судових витрат, захисника ОСОБА_7 , яка просила змінити вирок відносно ОСОБА_8 , застосувати ч.4 ст.70 КК України, щодо ОСОБА_9 залишити без змін, засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляцію прокурора , який брав участь у розгляді судом першої інстанції, ОСОБА_11 слід залишити без задоволення, апеляцію прокурора, який затверджував обвинувальний висновок , ОСОБА_12 задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно ст.365 КПК України ( в редакції 1960 року) вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції

Якщо розгляд апеляції дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, щодо яких апеляції не надійшли, апеляційний суд зобов`язаний прийняти таке рішення.

Кваліфікація дій засуджених ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 15, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ст.ст.15 ч.1, ч.4 ст. 185 КК України не оспорюється.
Апеляція прокурора ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, оскільки мотивуючи вимоги, прокурор зазначає підстави щодо погіршення становища засудженого ОСОБА_8 , а у резолютивній частині ставить питання про зміну вироку Барського районного суду Вінницької області від 21.03.2017 року в частині застосування ч.5 ст.72 КК України при перерахунку ОСОБА_8 попереднього ув`язнення в строк покарання, що суперечить вимогам КПК України.

Згідно вироку судом визначено остаточне покарання ОСОБА_8 на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року.

При цьому судом не прийнято до уваги, що для застосування ст.71 КК України важливе значення має точне визначення початкового і кінцевого моментів того періоду, протягом якого вчинення особою нового злочину дає суду підставу призначити їй покарання за сукупністю вироків.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи ОСОБА_8 вчинив злочини, за які його засуджено за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.03.2017 року у 2012 році , тобто до постановлення попереднього вироку.

За таких обставин, покарання йому має визначатися за правилами ч.4 ст.70 КК України .

Внаслідок недотримання правил призначення покарання за сукупністю вироків судом допущено неправильне застосування кримінального закону, що тягне за собою відповідно до ст. 371 КПК України зміну вироку.

Таким чином, доводи апеляції в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги апеляції прокурора, щодо доцільності виключення періодів з 29.08.2009 року до 24.09.2009 року , 24.09 2009 року по 09.10 2009 року, з 01.12.2010 року по 14.12.2010 року , які судом зараховано в строк відбування покарання відповідно ч.5 ст.72 КК України є безпідставними .

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження ( тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку : один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст..1 Закону України « Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

В матеріалах кримінальної справи міститься лист Вінницької установи виконання покарань № 1 від 07.03.2017 року № 4/1909 ( Т.7 а.с. 85) , згідно якого з урахуванням ст.72 ч.5 КК України визначено строк попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню в строк покарання ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

При цьому зокрема враховано періоди з 29.08.2009 року по 24.09.2009 року, з 24.09.2009 року по 09.10.2009 року , з 01.12.2010 року по 14.12.2010 року з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України .

Відповідно до офіційного листа Вінницької установи виконання покарань № 1, де відбував покарання ОСОБА_8 за вироком 2014 року, установа згідно своїх положень врахувала ОСОБА_8 термін відбування покарання на певний строк, в тому числі були враховані вищевказані терміни відбування покарання за 2009 рік, 2010 рік.

За таких обставин , питання підлягає вирішенню в порядку передбаченому для виконання вироку, а тому не входить до повноважень апеляційного суду при вирішенні апеляційної скарги прокурора у даній справі .

Не підлягає виключенню період з 08.07.2015 року по 20.07.2015 року, оскільки цей період попереднього ув`язнення ОСОБА_8 відбував за вироком 2014 року, а також за вироком Барського районного суду від 21.03.2017 року, тому даний строк має бути включено йому в термін відбування покарання, враховуючи застосування положень ч.4 ст.70 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом дотримано вимоги закону при застосуванні ч.5 ст.72 КК України відносно ОСОБА_8 .

При постановленні оскаржуваного вироку, судом першої інстанції порушено вимоги ст. 93 КПК України в редакції 1960 року, тобто допущено істотні порушення вимог кримінально- процесуального закону.

Згідно ст. 93 КПК України в редакції 1960 року судові витрати покладаються на засуджених, крім сум, що видані і мають бути видані перекладачам, або приймаються на рахунок держави.

При визнанні підсудного винним суд постановляє стягти з нього

судові витрати. В тому разі, якщо винними буде визнано декількох

осіб, суд постановляє, в якому розмірі повинні бути стягнені

витрати з кожного з них, ураховуючи при цьому ступінь вини та

майновий стан засуджених.

Всупереч вимог ст.93 КПК України, роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» суд не вказав в якому розмірі з засуджених підлягають стягненню судові витрати.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, незважаючи на те, що експертизи проводились в зв`язку з вчиненням злочину ОСОБА_8 , суд безпідставно стягнув витрати за проведення вказаних експертиз з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що є істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону та підставою відповідно до вимог ст. 367 КПК України для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:
Відмовити в задоволенні апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 .

Апеляцію прокурора, який затверджував обвинувальний висновок, ОСОБА_12 задоволити частково.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 21.03.2017 року змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_8 через неправильне застосування кримінального закону та в частині стягнення судових витрат через істотне порушення вимог кримінально- процесуального закону .

Вважати ОСОБА_8 зсудженим за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі .
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарань за цим вироком та вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2014 року остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта та для проведення судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин , їх аналогів та прекурсорів в сумі 1 355, 52 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-одорологічних експертиз, судово-трасологічних експертиз , судово-балістичної експертизи та експертизи продуктів пострілу , судової експертизи лакофарбових матеріалів і покриттів у сумі 5074, 44 грн. у рівних долях.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом:

Суддя