Справа №296/2590/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
В С Т А Н О В И В :
Скаржник ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що вона звернулася 24.03.2017 року до прокуратури Житомирської області із заявою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань про злочин в діяннях судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 , однак станом на 31.03.2017 року прокурором не надано доказів правомірності невнесення відповідних відомостей до ЄРДР.
У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у її скарзі, додатково пояснила, що станом на сьогоднішній день прокурором не надано жодного документу по її заяві, крім того, вважає лист поданий прокурором Житомирської області в судовому засіданні не належним доказом, оскільки він має виноситися у формі постанови, а оскільки про нього вона дізналася лише сьогодні просила визнати бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області якому була подана її заява від 24.03.2017 року щодо невнесення відомостей в ЄРДР.
Прокурор прокуратури Житомирської області ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та доводів скаржника, пославшись на їх безпідставність, додатково пояснив, що 11.04.2017 року скаржнику було направлено лист, відповідно до якого повідомлено, що за результатами розгляду аналогічних скарг, з приводу вчинення злочинів суддею ОСОБА_4 прокуратурою області неодноразово надавалися відповіді про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, крім того слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, прокурор вважає, що в діях судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 немає ознак злочину, на які посилається ОСОБА_3 у своїй заяві, тому підстав реєструвати заяви скаржника немає, вона неодноразово подає аналогічні скарги, які відрізняються лише фаміліями та статтями з кримінального кодексу які взагалі процесуально не обґрунтовані, а тому просив відмовити у задоволенні скарги.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши доводи учасників процесу, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про злочин до ЄРДР, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Слідчим суддею встановлено, що 24.03.2017 року заявник подала до Житомирської обласної прокуратури заяву про внесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення в діяннях судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 , які кваліфікуються за ст.ст. 364, 375, 367, 396 КК України.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України.
Слідчим суддею також встановлено, що листом від 11.04.2017 року №17/2-178-10, за підписом начальника відділу прокуратури області ОСОБА_6 , заявника ОСОБА_3 було повідомлено про те, що її заяву з приводу вчинення суддею Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 кримінальних правопорушень прокуратурою розглянуто.
В листі заявника повіломлено, що за результатами розгляду аналогічних скарг, з приводу вчинення, на думку скаржника, злочинів суддею ОСОБА_4 , прокуратурою області неодноразово надавалась відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, роз`яснено порядок оскарження бездіяльності слідчого та прокурора.
Як вбачається з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є злочином.
У даному конкретному випадку повідомлення про злочин, доводи скаржника про наявність в діях судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 ознак кримінально-карних діянь зводяться до незгоди з постановленими рішеннями у справах, порушення етики судді.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Незгода з рішеннями суду сама по собі не може вказувати на наявність в діях судді ознак злочинів.
Частиною 1 статті 84 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», регламентовано, що дисциплінарне провадження - це процедура розгляду органом, визначеним законом, звернення, в якому містяться відомості про порушення суддею вимог щодо його статусу, посадових обов`язків чи присяги судді.
Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.
Кримінальним Кодексом України також передбачен відповідальність за втручання в будь-якій формі в діяльність судді з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення або відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину. (Статті 376, 383 КК України).
Кримінальним процесуальним кодексом України 2012 року, який набрав чинності з 21 листопада 2012 року, законодавцем змінено початок кримінального провадження: досудове розслідування - перша стадія кримінального провадження - починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Відповідно до п. 1.2 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення обов`язкового повинна містити відомості визначені частиною 5 цієї статті.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
При цьому, системний аналіз положень Глави 19 КПК України свідчить, що повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлені, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення (ч. 4 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п.2.1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань облік кримінальних правопорушень, у т.ч. за заявами, які надійшли прокурору, здійснюється за дорученням керівника прокуратури шляхом внесення до ЄРДР відомостей, визначених ч.5 ст.214 КПК.
Частиною 5 статті 40 КПК України регламентовано, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
З положень ст. 3 КПК України випливає, що слідчий - службова особа органу внутрішніх справ, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слід зазначити, що слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя провівши системний аналіз положень КПК України, дослідивши заяву ОСОБА_7 від 24.03.2017 року про вчинення суддею Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за ст.ст. 364, 375, 367, 396 КК України, врахувавши пояснення прокурора та лист прокуратури Житомирської області, як надану відповідь на заяву скаржника, врахувавши правову оцінку слідчих суддів по результатам розгляду аналогічних скарг ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо судді Корольовського районного суду м. Житомира, враховуючи, що суддям делеговано виконання функції держави які підпадають під окремі норми законодавства України, Конституцією України визначені гарантії незалежності і недоторканності, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, а тому враховуючи статус судді та враховуючи, що на суддю не допускається будь-який тиск пов`язаний зі справлянням судочинства, при цьому ознака злочину на думку скаржника базується на винесенні суддею неправосудного рішення, а тому слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга задоволенню не підлягає.
Слід зазначити, що слідчим суддею взято до уваги, що прокуратурою Житомирської області було направлено лист скаржнику ОСОБА_3 від 11.04.2017 року на її заяву від 24.03.2017 року всупереч положенням розгляду заяв передбаченими КПК України, однак вказані порушення не можуть бути розглянуті в розрізі даної скарги враховуючи норму ст. 26 КПК України, в якій слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1-3, 7-29, 113, 214, 220, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України,

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора прокуратури Житомирської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя