Справа № 357/656/17
1-кп/357/325/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.02.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні залі суду №2 в м. Біла Церква матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000007 від 18.01.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Суховоля, Бродівського району, Львівської області, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, оператора-столяра ТОВ « Нова мода України», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем нез`явився своєчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочини було вчинено за таких обставин:

Згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 62 від 13 червня 2015 року військовослужбовця призваного під час мобілізації 12 травня 2015 року Бродівським ОРВК Львівської області обвинуваченого ОСОБА_4 , який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_2 , призначено на посаду механіка-водія 1 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи та зараховано до списків особового складу частини, а наказом № 256 від 6 вересня 2015 року виведено в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

1 лютого 2016 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 направлено на лікування та проведення військово-лікарської комісії до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону м. Львів, звідки останній вибув 9 лютого2016 року.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України призваним на військову службу під час мобілізації і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, 10 лютого 2016 року не з`явився вчасно без поважних причин на службу з лікувального закладу до військового містечка № НОМЕР_3 військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

У період з 10 лютого по 26 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину.

26 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 18 січня 2017 року звільнений з військової служби.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав повністю, та суду пояснив, що дійсно 12 травня 2015 року під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний солдатом та згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 62 від 13 червня 2015 року зарахований на службу до НОМЕР_1 , з 6 вересня 2015 року його виведено в розпорядження командира польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 . З 1лютого 2016 року по 9 лютого 2016 року він дійсно перебував на лікуванні у Військово-медичному центрі Західного регіону м. Львів, після чого був зобов`язаний прибути до місця служби 10.02.2016 року. Однак він навмисно не явився до місця служби, а з 10.02.2016 року по 26.12.2016 року перебував по місцю проживання, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину. 26 грудня 2016 року він самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 18 січня 2017 року звільнений з військової служби.

На підставі ч. 2 ст.469 КПК України в підготовчому судовому провадженні суду була надана угода про визнання винуватості від 13 лютого 2017 року укладена між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , яку в судовому засіданні прокурор у справі ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просять затвердити.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч.2,5 ст.469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Таку угоду у відповідності до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право затвердити у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається із вказаної угоди прокурор у справі ОСОБА_3 будучи уповноваженим відповідно до ст. 37 КПК України та обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до ст.ст. 468,469, 470,472 КПК України уклали угоду, на підставі якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробовуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням певних обов`язків..

Судом під час судового засідання роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки затвердження такої угоди, передбачені ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Переконавшись в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження такої угоди, а також в тому, що обвинувачений має власні кошти, на які може бути звернення стягнення, та що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України суд не встановив.

Керуючись ст. ст. 314,374, 474,475, 484 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2017 року, укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 00000007 від 18.01.2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за виконанням покарання відносно ОСОБА_4 покласти на УДП птс у Львівській області /м. Бродивул. І.Франка 41/ з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з моменту проголошення вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,