Справа № 520/1887/15-к
Провадження № 1-кп/520/194/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000515 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копійове Ширяївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби відділу 2 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.402 КК України

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.402 КК України разом з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи відрядженим для виконання завдань з охорони державного кордону України у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій області, о 22 годині 1 вересня 2014 року, перебуваючи в районі поблизу блокпоста автошляху сполученням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », умисно не виконав наказ начальника оперативно-бойової застави «Одеса» підполковника ОСОБА_5 про прибуття у визначений район несення служби, чим вчинив непокору - інше умисне невиконання наказу начальника, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.402 КК України.

З 1 квітня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією у ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби З категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Будучі військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 повинен був свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.07.2014 №228-вв солдата ОСОБА_4 у складі оперативно-бойової застави « ІНФОРМАЦІЯ_6 » направлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 для ротації військовослужбовців, які приймають участь у проведенні антитерористичної операції у Донецькій області.

10 серпня 2014 року з ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , згідно розпорядження тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 », у складі оперативно- бойової застави «Одеса» направлено для несення обов`язків військової служби до опорного пункту, розташованого поблизу АДРЕСА_2 .

О 22-й годині 1 вересня 2014 року після бойового зіткнення особового складу оперативно-бойової застави «Одеса» із терористичними угрупуваннями поблизу населеного пункту Безіменне Новоазовського району Донецької області, солдатом ОСОБА_4 від начальника застави підполковника ОСОБА_5 одержано усний наказ про прибуття для подальшого несення служби з охорони державного кордону до блокпосту, розташованого поблизу АДРЕСА_3 .

Водночас, ОСОБА_4 , діючи на порушення ст.ст.11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про свій обов`язок виконати наведений вище наказ начальника та прибути у визнаний ним район несення служби, усвідомлюючи протиправність своїх дій та знаючи про відповідальність за непокору, перебуваючи на блокпосту автошляху сполученням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », умисно не виконав зазначений вище наказ ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 несення служби з охорони державного кордону України поблизу села Виноградне Маріупольського району Донецької області здійснювалося неповним складом наряду, проте тяжкі наслідки не настали.

Того ж дня, у зв`язку із вчиненою непокорою, ОСОБА_4 направлено для несення обов`язків військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_8 та у подальшому за місцем дислокації ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_4 .

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст..402ч.1 КК України - інше умисне невиконання наказу начальника, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.402 КК України.

26 лютого 2015 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.402ч.1 КК України. Також сторонами угоди узгоджено покарання та обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на призначення йому покарання за ст.402ч.1 КК України у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням вимог ст.75 КК України про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком на два роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 і прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначення ОСОБА_4 узгодженої міри покарання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміють наслідки її затвердження, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, дії ОСОБА_4 за ст.402 ч.1 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст.65 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374, 474-475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 26.02.2015 року у кримінальному провадженні №0000515 між старшим прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.402ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 обрати у виді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. 394 ч.4 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1