АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/216/17 Справа № 205/888/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя

Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту з покладанням на підозрюваного відповідних обов`язків.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги зазначає, що слідчий суддя не навів доводів щодо обґрунтованості підозри та обґрунтованих і наявних доказів існування ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, скоїти інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілого чи свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Посилається на те, що ані слідчий у своєму клопотанні, ані прокурор в судовому засіданні не довели факту та не надали жодних доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не буде достатнім. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_7 не був затриманий і, після отримання повідомлення про підозру, самостійно і добровільно прийшов в судове засідання. Вказує на те, що слідчий суддя не звернув увагу на необґрунтованість та недоведеність прокурором вимоги про застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, а також неможливість застосування альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, слідчий суддя просто зазначив, що розмір застави вважає за можливе визначити у розмірі 40 мінімальних заробітних плат, в той час як він мав надати обґрунтування визначення саме такої суми застави, з урахуванням сімейного та матеріального становища підозрюваного. Вважає, що слідчий суддя, встановивши в судовому засіданні, що ОСОБА_7 не працює, встановив заздалегідь непомірний для підозрюваного розмір застави 40 мінімальних заробітних плат (64000,00 грн.)

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24:00 години 14 квітня 2017 року, із визначенням застави в розмірі 64 000,00 гривень та покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, та знову вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, що дає підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також, вказані обставини є підтвердженням того, що останній може вжити заходи, аби уникнути досудового розслідування та суду, що є обґрунтованими ризиками для можливості закінчення досудового розслідування і встановлення істини по справі. Крім того, слідчий суддя зазначив, що не враховує посилання підозрюваного та захисника на те, що підозрюваний постійно проживає у фактичних шлюбних відносинах у м. Дніпрі, постійно працює без офіційного працевлаштування та очікує на народження дитини, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не надано.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що існує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя також вказав про існування ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, та з урахуванням обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкості покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, те, що він раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку, та знову вчинив корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких, не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, відсутні засоби для існування, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2017 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді