Справа № 520/2020/15-к
Провадження № 1-кп/520/201/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004140 від 23.07.2013 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, разом з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину проти власності за наступних обставин.

Так, 15 листопада 2012 року у невстановлений час маючи намір на незаконне заволодіння правом власності на об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , а саме сараєм (літера «З») та гаражем (літера «И»), які належали ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності, ОСОБА_6 звернувся до Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак.Корольова, 9, з заявою про встановлення нумерації дачному будинку, який входить до складу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та 11/100 часток якого належить ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з цим, 16 листопада 2012 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було видане розпорядження № 863 про встановлення нумерації - АДРЕСА_2 , дачному будинку (літера «М») з господарськими будівлями та спорудами, які належать гр. ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2003 року.

У подальшому, з метою надання видимості законності своїх дій, у невстановлений час та у невстановленому місці ОСОБА_6 здобув копію технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який не виготовлювався та не видавався КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Згідно копії даного технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 належали дачний будинок (літера «М»), літня кухня (літера «Н»), літня кухня (літера «Ж»), сарай (літера «З»), гараж (літера «И»), бесідка (літера «П»).

Після цього, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння об`єктами нерухомості, 25 грудня 2012 року у невстановлений час ОСОБА_6 звернувся до юридичного департаменту Одеської міської ради, який розташований за адресою: м.Одеса, пл. Думська, 1, з заявою про оформлення свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , та умисно надав копію технічного паспорту без реєстраційного номеру від 27.12.2012 року на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради не виготовлювався та не видавався, та інші документи.

У подальшому, на підставі наданих ОСОБА_6 правовстановлюючих документів, 28 грудня 2012 року юридичним департаментом Одеської міської ради надане свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 , яке посвідчувало право приватної власності ОСОБА_6 на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та який складається з будинку (літера «М»), літніх кухонь (літера «Н» та «Ж»), сараю (літера «З»), гаражу (літера «И»), бесідки (літера «П»).

Згідно звіту № 10/1237 про оцінку будівель від 18.10.2013 р., ПП «Дельта Консалтінг», сертифікат ФГІУ №11686/11 від 15.04.2011 р., за адресою: АДРЕСА_2 загальна вартість будівель складає 155956 гривень, з яких - гараж (літера «И») 63744,6 грн., сарай (літера «З») 26545,7 грн.

Таким чином, маючи намір на незаконне заволодіння правом власності на об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , та умисно надавши ксерокопію технічного паспорту, який ніколи не виготовлювався та не видавався КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, ОСОБА_6 незаконно заволодів домоволодіннями у розмірі 11/100 часток, а саме сараєм (літера «З»), вартістю 26 545,7 грн., та гаражем (літера «И»), вартістю 63 744,6 грн., які належали ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 90290,30 гривень, тобто на суму від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на момент вчинення злочину.

Вказаними умисними діями, які виразилися у шахрайстві, що завдало значної шкоди потерпілому, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 ч. 2 КК України.

10.02.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 190 ч. 2 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 також зобов`язується у судовому провадженні по цивільній справі № 520/9098/13, яка знаходиться на розгляді Київського районного суду м. Одеси визнати позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання незаконними свідоцтва про право власності від 28.12.2012 щодо об`єктів нерухомості належних ОСОБА_5 , а саме сарай (літера «З») та гараж (літера «И»). Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпілий, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди та призначення ОСОБА_6 узгодженої міри покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки її затвердження, передбачені ст. 473 ч. 1 КПК України. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 також повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, дії ОСОБА_6 за ст. 190 ч. 2 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнього наявні, узгоджена міра покарання відповідає санкції кримінального закону та загальним засадам призначення покарання, визначених у ст.65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374, 474-475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 10.02.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004140 від 23.07.2013 року, між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 про примирення.

Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення, але лише у випадках, встановлених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1