Справа № 161/2444/17
Провадження № 1-кс/0158/197/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянув скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність заступника прокурора Волинської області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася із скаргою на бездіяльність заступника прокурора Волинської області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

У скарзі посилається на те, що 10 лютого 2017 року нею було подано у прокуратуру Волинської області заяву про вчинення суддями Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_5 та Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України.

Просить зобов`язати заступника прокурора Волинської області ОСОБА_4 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 375 КК України, вчинене суддями Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_5 та Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_6 .

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені частиною 5 статті 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до п. 1.2 Розділу ІІ Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, обов`язок внесення до ЄРДР стосується лише тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2, ст.11 КК України, згідно з якими, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заяві чи повідомлені такі дані відсутні, то вони не можуть вважатись такими, що мають бути внесені до ЄРДР.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Слідчим суддею встановлено, що ні у тексті скарги, ні до матеріалів скарги скаржником ОСОБА_3 не зазначено чи вона взагалі зверталась до прокуратури Волинської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, тим більше чи їй було в цьому відмовлено. Враховуючи, що скаржник ОСОБА_3 чотири рази належним чином була повідомлена про розгляд її скарги, однак жодного разу до суду не з`явилась, подавала неодноразово заяви про відклад розгляду справи, зазначаючи свою зайнятість, що кожного разу було враховано слідчим суддею, а також вимоги ст. 303-304 КПК України, якими передбачено скорочені строки розгляду таких скарг, слідчий суддя розцінює таку поведінку скаржника як свідоме затягування розгляд скарги.

Крім того, відповідно до ст. 129, 129-1 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із обов`язкових засад судочинства, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що зі змісту скарги неможливо встановити чи взагалі зверталась скаржник ОСОБА_3 до прокуратури Волинської області (заступника прокурора Волинської області ОСОБА_4 ) із заявою про злочин. Доводи скарги є по суті незгодою з процесуальним рішенням для оскарження якого процесуальним законодавством передбачений порядок оскарження.

За таких обставин скарга задоволенню не підлягає.

Частиною 3 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність заступника прокурора Волинської області ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1