У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Скаргу мотивує тим, що 31.10.2016 року у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшуку на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2016 року № 308/11262/16-к. Документів та речей, визначених в ухвалі суду, з метою вказаною в ухвалі суду, під час обшуку знайдено не було. Документи та речі, які були тимчасово вилучені під час обшуку незаконно продовжують перебувати в сторони обвинувачення без накладення арешту на вказане майно, оскільки як стало відомо скаржнику сторона обвинувачення після проведення обшуку та вилучення майна та документів не звернулась з клопотанням про арешт такого майна, а відтак все майно, вилучене на підставі протоколу обшуку від 31.10.2016 року, підлягає негайному поверненню. Всупереч ч.7 ст. 236 КПК України, слідчий вилучив речі та документи не оглянувши та не встановивши, що вони мають значення для кримінального провадження, Зокрема в протоколі обшуку, не було. Також зазначає, що вилучене електронне обладнання містить інформацію, що не стосується діяльності товариства та його клієнтів та не має відношення до вказаного кримінального провадження. На даний момент вилученням даних речей порушуються права дитини та інших членів сім`ї ОСОБА_4 , оскільки вилучений системний блок необхідний дитині ОСОБА_4 для задоволення власних потреб. При цьому носії інформації, в порушення вимог процесуального законодавства, були вилучені без навіть спроби викопіювання необхідної інформації. Крім того, працівниками правоохоронного органу вилучені документи, що не мають відношення до документів, вказаних в ухвалі суді від 31.10.2016 року. Згідно ухвали вказано, що підлягають виявленню та відшуканню документи за 2016 рік, натомість більша половина документів стосується не 2016 року, вони не мають жодного відношення до господарської діяльності ТОВ «Даталас» або ТОВ «Євро Континент». Пунктом 5 ухвали чітко визначено право вилучення електронних носіїв інформації на яких міститься інформація щодо операцій по придбанню та подальшої реалізації ТМЦ ТОВ «Даталас». Пункт 5 ухвали не містить розширеного переліку підстав для вилучення електронних носіїв. Проте на електронних носіях відсутня будь-яка інформація щодо операцій по придбанню та подальшої реалізації ТМЦ ТОВ «Даталас». Зокрема, на думку скаржника, така інформація не була встановлена (відшукана) у вказаних електронних носіях під час обшуку. Навпаки електронні носії інформації були вилучені з метою подальшого відшукування в приміщенні поліції такої інформації, що не відповідає закону. Відповідно до ч.7 ст.236 КПК вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном. Згідно з ч.5 ст.171 КПК клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинне бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, в якої воно було вилучене. Таким чином, у разі вилучення майна, на відшукання якого не було дано дозволу, КПК передбачає гарантію реалізації права власності, а саме оскарження бездіяльності, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК. Також у своїй скарзі зазначає, що сам обшук проведено з порушенням вимог законодавства А тому просить суд скаргу задовольнити.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений.

Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Як встановлено в ході розгляду скарги, що 31.10.2016 року у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2016 року було проведено обшук.

В ході обшуку було вилучено майно, детальний перелік якого зазначений в протоколі обшуку від 31.10.2016 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій володільцем тимчасово вилученого майна.

Порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи врегульовано статтею 236 КПК України.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук, на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України вказує, що при обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У резолютивній частині ухвали про надання обшуку від 31.10.2016 року, не зазначено конкретного переліку речей та документів, щодо яких надано дозвіл судом на їх відшукання, а судове рішення містить загальні положення.

Враховуючи те, що в ухвалі слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2016 року не було надано дозволу на відшукання конкретного переліку речей і документів у відповідності до ст.ст.234-236 КПК України, вилучене майно має статус тимчасово вилученого майна.

Згідно ч. 1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Водночас, як встановлено в ході розгляду справи в ухвалі слідчого судді не зазначено відомостей про вилучений в ході проведення обшуку системний блок персонального ком"ютера, при цьому вказана річ була вилучена 31.10.2016 року, з клопотанням про їх арешт слідчий не звертався, однак станом на час звернення до суду з скаргою не повернуті.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
При цьому, в ч.5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено ..

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що неповернення, вилучених в ході обшуку системного блоку персонального ком"ютера суперечить положенням ч.5 ст. 171 КПК України.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно ч.1. ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині повернення системного блоку персонального ком"ютера є обґрунтованою і підлягає задоволенню, в цій частині, а уповноважена особа (слідчий) слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області зобов`язана повернути зазначений в протоколі обшуку від 31.10.2016 року вилучений системний блок персонального ком"ютера.

Що стосується вимог інших вимог скаржника, то такі вимоги є безпідставними, оскільки вони виходять за рамки положень ч.2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій які повинен вчинити слідчий суддя при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності слідчого незаконними, у зв`язку з чим скарга у цій частині не підлягає задоволенню.

За таких обставин враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, щодо неповернення тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу (слідчого) слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області повернути тимчасово вилучений згідно протоколу обшуку від 31.10.2016 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2016 року системний блок персонального ком"ютера.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1