Справа № 152/1387/16-к
Провадження №11-кп/772/217/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

законного представника

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув «01 » лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою із змінами заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2016 року , яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого

Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і засуджено за цією статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.2, 3 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_9 протягом встановленого судом іспитового строку в один рік обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалою від 16 листопада 2016 року вправлено допущену в резолютивній частині вироку описку щодо зазначення найменування органу, який має здійснювати контроль за поведінкою засудженого з « кримінально виконавчої інспекції» на «уповноважений орган з питань пробації». Також викладено абзац третій резолютивної частини вказаного вироку таким змістом : « На підставі ч.1,п.2 ч.2 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки протягом встановленого судом іспитового строку в один рік не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи навчання».

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду першої інстанції, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 25 квітня 2016 року близько 01 години підбурюваний жагою особистої наживи та незаконного збагачення, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, прийшов на подвір`я домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де через незамкнені двері господарської будівлі літньої кухні, проник в середину приміщення звідки таємно, шляхом демонтажу викрав казан алюмінієвий ємністю 100 літрів, вартістю 800 гривень. Викрадений казан переніс у своє домогосподарства, розбив молотком на шматки, склав у господарську сумку і цього ж дня здав на металобрухт за 150 гривень, а отримані кошти використав для власних потреб.

В апеляційній скарзі із змінами заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.10.2016р. щодо ОСОБА_9 за ч.3 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальності. Просить виключити з резолютивної частини вироку, виправленого ухвалою від 16.11.2016 року, вказівку про застосування щодо ОСОБА_9 положень п.ч.2 ст. 76 КК України щодо заборони виїзду за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виходячи з положень ч.ч.2,3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Пунктом 2 ч.2 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року) визначено, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а п.2ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 14.04.2009 року) визначалось, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України лише на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

Однак, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_9 від 17.10.2016 р. та звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком Шаргородський районний суд мав покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року ) без застосування обмежень щодо виїзду за межі України, які не підлягали до застосування як такі, що погіршують становище обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу із змінами заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 , просив її задовольнити, адвоката ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги із змінами прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга із змінами заступника прокурора підлягає до задоволення за таких підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст. 185 КК України ґрунтується на сукупності доказів, які досліджені в судовому засіданні, які ніким не оспорюються, а тому зазначені обставини перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Пунктом 2 ч.2 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року) визначено, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а п.2ч.1 ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 14.04.2009 року) визначалось, що суд може зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України лише на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

Однак, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_9 від 17.10.2016 р. та звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком Шаргородський районний суд мав покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України ( в редакції Закону від 07.09.2016 року ) без застосування обмежень щодо виїзду за межі України, які не підлягали до застосування як такі, що погіршують становище обвинуваченого.

З аналізу зазначених норм слідує, що закон України про кримінальну відповідальність, а саме нова редакція ст. 76 КК України від 07.09.2016 року, в частині заборони виїзду за межі України взагалі, а не тільки на постійне проживання, погіршує становище засудженого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Шаргородського районного суду від 17.10.2016 року ОСОБА_9 засуджено за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 25.04.2016 року, тобто до дня набрання Законом України від 07.09.2016 року № 1492 VIII чинності.

За таких обставин, як вірно зазначає прокурор, суд першої інстанції прийшовши до переконання, що ОСОБА_9 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, суд мав покласти на нього обов`язки , передбачені ст. 76 КК України( в редакції Закону від 07.09.2016 року ), без застосування обмежень щодо виїзду за межі України, які не підлягали до застосування як такі, що погіршують становище обвинуваченого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, прийшов до висновку, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_9 , неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що до вимог п.4 ч.1 ст. 409, ст. 413 КПК України тягне за собою підстави для зміни вироку при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу із змінами заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2016 року , щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, виправлений ухвалою від 16.11.2016 року змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку, виправленого ухвалою від 16.11.2016 року вказівку про застосування щодо ОСОБА_9 положень п.2ч.2 ст. 76 КК України щодо заборони виїзду за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: