Провадження №11-кп/772/346/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5
з участю прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8
представника потерпілої: ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною зі змінами обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця міста Вінниці, українця, громадянина України,
освіта вища юридична, працюючого, одруженого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Цивільний позов заявлений ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у сумі 2936,69 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 20 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 процесуальні витрати за оплату наданої правової допомоги у сумі 8000 грн.
встановив:

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 06.04.2014 приблизно о 14:00 год. разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 та їх спільними знайомими ОСОБА_11 і ОСОБА_12 зібралися на території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення спільного відпочинку.

Приблизно о 17:00 год. 06.04.2014 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходилися в приміщенні кухонної кімнати, що розташована на першому поверсі приватного будинку АДРЕСА_1 , де сидячи за столом, розмовляли між собою та вживали алкогольні напої. Під час застілля між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , виникла суперечка, яка в подальшому переросла в сварку. В ході конфлікту ОСОБА_8 встав з місця і підійшов ззаду до ОСОБА_10 , яка продовжувала сидіти на стільці, схопивши її за обидві руки, закрутив їх за спину та обхопивши останню обома руками за тулуб підняв з стільця в положення стоячи. Подолавши фізичний опір ОСОБА_10 , ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, бажаючи завдати ОСОБА_10 фізичного болю, нехтуючи зауваженнями оточуючих, щодо залишення останньої в спокої, умисно підняв ОСОБА_10 над підлогою після чого різким рухом тулуба перекинув її через себе та вдарив головою об підлогу, від чого ОСОБА_10 втратила свідомість. ОСОБА_8 , маючи на меті продовжити наносити ОСОБА_10 тілесні ушкодження, усвідомлюючи те, що остання перебуває в безпорадному стані та, лежачи на підлозі кухні не може чинити опір, зігнувся над нею та умисно наніс їй невстановлену кількість ударів руками та ногами в область голови та грудної клітини. В цей момент ОСОБА_11 та ОСОБА_12 бажаючи припинити побиття ОСОБА_10 , відтягли ОСОБА_8 в сторону, чим зупинили його протиправну поведінку.

В наслідок злочинних дій ОСОБА_8 . ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми - перелом кісток склепіння черепа ліворуч (скроневої кістки зліва), забою головного мозку середнього ступеню важкості, масивного субарахноїдального крововиливу, а також забою правого променево-зап`ясного суглобу.

Відповідно до висновку експерта № 1954 від 12.12.2014 виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом склепіння черепа ліворуч являвся небезпечним для життя в момент спричинення

У своїй апеляційній скарзі зі змінами обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року та врахувати пом"якшуючи обставини, а саме визнання вини та щире каяття, відшкодування шкоди в повному обсязі. Просить призначити йому покарання, не пов"язане з позбавленням волі, застосувавши ст. 75 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що переглянув свою поведінку, щиро розкаявся, відшкодував шкоду, потерпіла просить не позбавляти обвинуваченого волі.

Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу останнього; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; думку представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , та самої потепілої, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга зі змінами обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтоване рішення це таке,що достатньо, добре арґуметоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Доведеність вини обвинуваченого не оскаржується.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 в скоєні злочину, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію.

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі,яка вчинила злочин ,має бути призначено покарання , необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обираючи підсудному покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а і можливості виправлення та перевиховання.

Судом першої інстанції фактично прийнято до уваги та враховано,що ОСОБА_8 вину не визнав повністю.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 вину визнав повністю, розкаявся, повністю ваідшкодував шкоду, примирився з потерпілою, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину 2016 р.н.Крім того, потерпіла ОСОБА_10 надала суду заяву, у якій просила не позбавляти ОСОБА_8 волі (т. 2 а.с.№ 52).

Обвинувачений на обліку у нарколога та психіарта не перебуває.

Разом тим, колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_8 при встановлених обставинах справи є занадто суворим. Колегія суддів вважає, що призначення покарання засудженому у виді позбавлення волі має на меті виховний характер його досягнення не лише за рахунок збільшення терміну покарання у відповідності до санкції конкретної статті Кримінального Кодексу України, а враховуючи особливості і враховуючи те чи є підстави ,в якому порядку і в яких межах повинен бути призначений підсудному певний вид покарання і конкретна його міра. Такі висновки можна зробити і з поведінки обвинуваченого, який після вчиненого злочину щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілій та примирився з останньою. За місцем проживання характеризується позитивно; сама потерпіла просила суд не карати суворо, оскільки претензій до обвинувченого вона немає. Тобто в даному конкретному випадку суд зобов`язаний реалізувати принципи законності, справедливості, обгрунтованності, доцільності та індивідуалізації покарання, виходячи із завдань поставлених перед кримінальним законом (ст .1 КК України).

В ст.75 КК України зазначено «Звільнення від відбування покарання з випробуванням» зазначено:1. Якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт,службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину,особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.2. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеногосудом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки 3.Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003р.«Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України повинні призначати покарання в межах установлених санкцією статті(санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину,його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 просила суд сувора не карати ОСОБА_8 не позбавляти його волі, претензій до нього будь-якого харкактеру до обвинуваченого, не має.

З врахуванням же зазначених вище помякшуючих покарання обставин,позитивних характеризуючи даних особи обвинуваченого, його критичного ставлення до вчиненого, враховуючи думку потерпілої, беручи до уваги, що ОСОБА_8 за час розгляду справи свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, домінуючих моральних принципів,що свідчить про істотне зниження ступеню його небезпечності для суспільства, і утворюють підставу для висновку суду про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України відповідає меті покарання та ст. 1 КК України .

Необхідним же та достатнім для виправлення, перевиховання і попередження вчинення нових злочинів ОСОБА_8 є встановлення іспитового строку, з покладанням обовязків передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.405, 407, 414, 420 КПК України, суд, -
У х в а л и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого зі змінами задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08.11.2016 року щодо ОСОБА_8 - змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК україни покласти на ти ОСОБА_8 обов"язки:

- періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок залишити без змін.

На судове рішення може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня проголошення до Касаційного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

с у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3