дата документу :09.02.2017
Справа № 359/159/17-к
Провадження № 1-в/359/11/2017
У Х В А Л А

Іменем України
09 лютого 2017р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Чернігівського районного суду від 01.12.1999р. за ч.3 ст.140, ст.43 КК України (в редакції КК України 1960р.) до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності, про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. (із змінами та доповненнями від 06.05.2014р.),

УСТАНОВИВ:
Захисник засудженого в інтересах останнього звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просить застосувати до засудженого ОСОБА_4 положення п.»в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки вчинений ним злочин в редакції КК України 1960 р. є злочином середньої тяжкості і засуджений має неповнолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої батьківських прав не позбавлений, що відносить його до категорії осіб, на яких розповсюджується дія вказаного Закону.

В судовому засіданні захисник подане клопотання підтримав.

Засуджений в судовому засіданні проти застосування щодо нього акта амністії не заперечував.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду та думку прокурора, який проти задоволення клопотання заперечує, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.»в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, і такі засуджені, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, щодо яких вони не позбавлені батьківських прав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 був раніше засуджений вироком Чернігівського районного суду від 03.09.1999р. за ст.81 ч.3 КК України ( в редакції 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.46-1 КК України, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік та сплатою штрафу в розмірі 100 грн. Вироком Чернігівського районного суду від 01.12.1999р. ОСОБА_4 було засудженого за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.43 КК України (в редакції КК України 1960р.) до призначеного покарання частково приєднано 1 рік позбавлення волі за вищевказаним вироком та остаточно призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі, з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.

Відповідно до положень ст.7-1 Кримінального Кодексу України в редакції 1960 р. злочини, передбачені ч.3 ст.81 та ч.3 ст.140 КК України, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджений вироками Чернігівського районного суду від 03.09.1999р. та від 01.12.1999р. належать до категорії тяжких.

Крім того, положення статті 185 ч.3 КК України (в редакції 2001 року), що кваліфікують аналогічні суспільно-небезпечні винні дії засудженого ОСОБА_4 за ст. ч.3 ст.140 КК України ( в редакції 1960р.), передбачають відповідальність за вчинення такого злочину у виді позбавлення волі від 3 до 6 років, що в розумінні ст.12 КК України в діючій на даний час редакції Кримінального Кодексу України класифікує даний злочин як тяжкий.

Положення ст.ст.6,11 Закону України «Про амністію в 2014 році» передбачають можливість скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст.1-5 цього Закону, і особам яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів особової справи, дослідженої в судовому засіданні, ОСОБА_4 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі та на день набуття чинності Законом України «Про амністію в 2014 році», тобто станом на 19.04.2014р., не відбував покарання у виді позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахувався засудженому з дня його фактичного затримання на виконання вироку суду, а саме з 18.11.2016р., що підтверджується даними копії вищевказаного вироку та копії протоколу затримання особи(а.с.2-6 матеріалів особової справи), тобто після 19.04.2014р.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин і на день набуття чинності Законом України «Про амністію в 2014 році» не відбував покарання у виді позбавлення волі, до засудженого ОСОБА_4 не можливо застосувати положення п.»в» ст.1 даного Закону, як до особи, яка вчинила злочини, що в розумінні ст.7-1 КК України (в редакції 1960р.) та ст.12 КК України (в редакції 2001 р.) належать до категорії тяжких злочинів, а також не можливо застосувати положення ст.6 ЗУ «Про амністію в 2014 році», як до тієї особи, яка не відбувала покарання у виді позбавлення волі на момент набуття чинності Законом України «Про амністію в 2014 році», і з вищевказаних підстав, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись п. «в» ст.1, ст.ст.6,10,11 Закону України „Про амністію в 2014 році від 08.04.2014р., ст.ст.1,3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р.(в редакції станом на 14.05.2014р.), ст.539 КПК України,

суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1