24.03.2017 Справа № 756/3624/15-к
№ 756/3624/15-к
№ 1-кп/756/29/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000781 від 27.01.2015 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Рівненського району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, студента 1 курсу Університету «Україна», не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

законного представника

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_4 26.01.2015 року приблизно о 10-00 годині перебував за адресою: м. Київ, вул. Лайоша Гавро, 8-г, де проходив повз школу № 216. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення школи № 216 в м. Києві по вул. Л. Гавро, 8-г, і направився до роздягальні, що знаходиться на 1 поверсі вказаної школи.
Перебуваючи у вказаній роздягальні, ОСОБА_4 побачив речі, які висіли на гачках для одягу, та, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, підійшов до гачка, на якому висіли одяг та сумка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого дістав із вказаної сумки мобільний телефон марки «IPhone 4S» укорпусі білого кольору вартістю 2500 грн. із сім картою мобільного оператора «лайф» № НОМЕР_1 , на якій грошових коштів не знаходилося та яка матеріальної цінності не становить, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до наступного гачка, на якому висіли одяг та рюкзак ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого дістав із вказаного рюкзака ключі від квартири в кількості 3 штук, які матеріальної цінності не становлять та мобільний телефон марки «Нокіа Asha 302» із сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не становить та на якій грошових коштів не знаходилося, що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у корпусі білого кольору, вартістю 900гривень.

В подальшому вищевказані речі ОСОБА_4 помістив до своєї сумки,яка була при ньому, та покинув приміщення школи № 216.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2500 грн. та ОСОБА_11 - матеріальну шкоду на суму 900 гривень.

Крім того, 26.01.2015 року приблизно об 11-00 годині неповнолітній ОСОБА_4 проходив повз школу № 211, що знаходиться в м . Києві по вул. Л. Гавро, 24-а, в цей час в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшов до приміщення школи і направився до роздягальні, що знаходиться на 1 поверсі школи. Перебуваючи у вказаній роздягальні школи № 211, ОСОБА_4 підійшов до гачка, на якому висів одяг і рюкзак ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого дістав із курточки ключі від квартири в кількості 3 штук та учнівський квиток, які матеріальної цінності не становлять, та із вказаного рюкзака дістав планшет марки «Apple Айпад-2» вартістю 20 000 гривень, що належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В подальшому вищевказані речі ОСОБА_4 помістив до своєї сумки, яка була при ньому, після чого покинув приміщення школи № 211, спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 20 000 грн.

Крім того, 26.01.2015 року приблизно о 12-00 годині неповнолітній ОСОБА_4 проходив повз школу № 219, що знаходиться в м. Києві по проспекту Оболонському, 2-б, в цей час в нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшов у приміщення вказаної школи, після чого направився до роздягальні, що знаходиться на першому поверсі будівлі. Перебуваючи у вказаній роздягальні ОСОБА_4 побачив речі, які висіли на гачках для одягу та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, підійшов до гачка, на якому висіли одяг та рюкзак ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , після чого дістав із вказаного рюкзака мобільний телефон марки «Алкател ван тач» у корпусі білого кольору, що належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вартістю 1200 гривень, із сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не становить та на якій грошових коштів не знаходилося, і сім картою мобільного оператора «Астеліт» № НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності не становить та на якій грошових коштів не знаходилося. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до наступного гачка, на якому висів портфель ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , після чого дістав із вказаного портфеля мобільний телефон марки «Леново А 516» у корпусі білого кольору, вартістю 1430 гривень, із сім картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності не становить та на якій грошових коштів не знаходилося, що належить ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до наступного гачка, на якому висіли особисті речі, а саме: сумка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , після чого дістав із вказаної сумки мобільний телефон марки «LG Р 713» у корпусі білого кольору, вартістю 1699 гривень, із сім картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_6 , яка матеріальної цінності не становить, на якій грошових коштів не знаходилося, що знаходився в чохлі-книжці вартістю 130 гривень, які належать ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшов до наступного гачка, на якому висіли одяг та рюкзак ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , на яких зверху лежав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Core» у корпусі білого кольору, після чого ОСОБА_4 взяв вказаний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Core» у корпусі білого кольору, вартістю 2098 гривень, із сім картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_7 , яка матеріальної цінності не становить та на якій грошових коштів не знаходилося, що знаходився у чохлі вартістю 160 грн., які належать ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_15 .

В подальшому вищевказані речі ОСОБА_4 помістив до своєї сумки яка була при ньому, та покинув приміщення школи №219, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду ОСОБА_15 на суму 1200 грн., ОСОБА_17 - матеріальну шкоду на суму 1430 грн., ОСОБА_19 - матеріальну шкоду на суму 1829 грн., ОСОБА_21 - матеріальну шкоду на суму 2258 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_4 підтвердив, що 26.01.2015 року приблизно о 10-00 годині він з роздягальні школи № 216, розташованої в м. Києві по вул. Л. Гавро, 8-г, вкрав мобільний телефон марки «IPhone 4S» з сім картою та мобільний телефон марки «Нокіа Asha 302» з сім картою, які знаходилися в одязі школярів, який висів на гачках. Потім він пішов у школу № 211, що знаходиться в м. Києві по вул. Л. Гавро, 24-а, де шляхом вільного доступу, зайшовши до роздягальні, вкрав із курточки, що висіла на гачку, ключі від квартири в кількості 3 штук та учнівський квиток, а також вкрав з рюкзака планшет марки «Apple Айпад-2». Потім він пішов до школи № 219, що знаходиться в м. Києві по проспекту Оболонському, 2-б, шляхом вільного доступу зайшов до роздягальні, де з дитячого верхнього одягу, який висів на гачка, він таємно вкрав мобільний телефон марки «Алкател ван тач», мобільний телефон марки «Леново А 516», мобільний телефон марки «LG Р 713» в чохлі-книжці, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Core», що також знаходився у чохлі. Згодом все вкрадене він того ж дня здав до ломбарду, за що отримав приблизно 3000 грн.

Обвинувачений показав, крім того, що після вчинених крадіжок він був затриманий 27.01.2015 року, тримався під вартою до 28.01.2015 року, коли саме того дня до нього було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Працівникам міліції він повідомив про ломбард, куди він здав все вкрадене. У вказаному ломбарді всі вище перелічені мобільні телефони, чохли до них та планшет були вилучені працівниками міліції та повернуті потерпілим, тому матеріальні збитки, спричинені потерпілим крадіжкою, були відшкодовані.

Згодом в березні 2015 року умови домашнього арешту він порушив та змінив місце проживання, виїхавши до м. Тернополя. В червні 2015 року його було взято під варту в Тернопільській області через вчинення там нових злочинів. Вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року його було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України з врахуванням не відбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України йому було призначено покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 жовтня 2016 року вищевказаний вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року було залишено без змін.

Обвинувачений стверджує в суді, що він щиро кається та шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки, прагне іншого життя, не пов`язаного з кримінальним світом.

Потерпілі до суду не з`явилися, хоча належно та завчасно були повідомлені про судовий розгляд. Всі вони написали заяви з проханням розглядати кримінальне провадження за їх відсутності, оскільки вони не мають претензій до обвинуваченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинений злочин, у відповідності зі ст.ст. 65 - 67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, дані про особу, які його характеризують.
За місцем проживання та навчання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2012 року до ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України було застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передання під нагляд матері до досягнення ним повноліття. Проте, вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Однак, ОСОБА_4 не витримав випробування та в період іспитового строку знову вчинив ряд крадіжок зі шкіл м. Києва, які є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні. При цьому ОСОБА_4 вдалося під час того ж самого іспитового строку ще вчинити ряд крадіжок, за які його вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року було засуджено за ч.2 ст. 185 КК України з врахуванням не відбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті при призначенні покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з врахуванням встановлених пом`якшуючих обставин.
При цьому, суд вважає за необхідне в порядку ч. 4 ст. 70 КК України визначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року та покарання, частково відбуте за вказаним попереднім вироком за правилами, передбаченими абзацом першим ч. 5 ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 з моменту затримання весь час утримувавсяв умовах СІЗО: як 27 та 28 січня 2015 року у даному кримінальному провадженні, та і з 27 червня 2015 року і до цього часу у кримінальному провадженні Збаразького районного суду Тернопільської області.

Цивільні позови не заявлялися. Судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів не вирішується судом, оскільки вони не були надані суду відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, судом не досліджувалися та не оглядалися, щодо них сторонами не заявлялося жодних клопотань.
Оскільки ОСОБА_4 наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців за попереднім вирокомЗбаразького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року, який набрав законної сили, і ніхто зі сторін кримінального провадження не порушував питання щодо запобіжного заходу, то вказане питання судом також не вирішувалось.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши покарання, призначене вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 30 червня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 24 березня 2017 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте ним покарання під час перебування в умовах попереднього ув`язнення у період з 27 по 28 січня 2015 року (2 дні) та у період з 27 червня 2015 року по 24 березня 2017 року включно ( 1 рік 8 місяців 26 днів) - за правилами ч. 5 ст. 72 КПК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1