Справа № 405/2091/17

"11" липня 2017 р. м. Кропивницький
слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу потерпілого ОСОБА_3 та цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання № 138 в порядку ст. 220 КПК України,
Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд скарги без його участі, просив її задовольнити.
Представник цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» в судове за сідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи скорочені строки розгляду скарги, передбачені ч. 2 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути справу на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Встановлено, що 23.03.2017 року потерпілий ОСОБА_3 та цивільний позивач ВАТ завод «Агромаш» звернулися до СУ ГУНП в Кіровоградській області з клопотанням №138 від 23.03.2017 року в якому просили витребувати у керівника Управління приватизації, оренди землі та майна Олександрійської міської ради ОСОБА_4 завірені копії усіх прибуткових документів на сплату орендних платежів по об`єктам, які перелічені у даному клопотанні.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.
Разом з тим ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Також, варто зазначити, що повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Разом з цим, ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.
Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.
Враховуючи, що розгляд провадження відбувається на засадах змагальності, тоді як суб`єкт оскарження бездіяльності не представив слідчому судді відомостей щодо дотримання ним вимог ст. 220 КПК України при розгляді клопотання № 138 потерпілого ОСОБА_3 та цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш», а тому слідчий суддя вважає, що скарга потерпілого ОСОБА_3 та цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш», знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки встановлено, що в порушення вимог ст. 220 КПК України, станом на час розгляду скарги в суді, клопотання потерпілого та цивільного позивача від 23.03.2017 року не було розглянуто, відповідне процесуальне рішення, передбачене вказаною нормою кримінально-процесуального кодексу України не прийнято.
Враховуючи викладене, скаргу потерпілого ОСОБА_3 та цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» необхідно задовольнити .
Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
скаргу потерпілого ОСОБА_3 та цивільного позивача ВАТ завод «Агромаш» на бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання № 138 в порядку ст. 220 КПК України задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1