АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1011/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

власника майна ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , та накладено арешт шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження, на транспортній засіб, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить ОСОБА_6 , а саме: транспортний засіб марки «Honda Accord» номерні знаки НОМЕР_2 , номер шасі « НОМЕР_3 », НОМЕР_4 , червоного кольору, який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 належить гр. ОСОБА_6 ;

грошові кошти купюрами по 500 гривень у кількості 8 шт., по 200 гривень у кількості 9 шт., печатка з написом ТОВ «ТАГ», ідентифікаційний код № НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Самсунг» чорно-білого кольору ІМЕІ НОМЕР_7 , сім-карти оператора «Київстар» в кількості 28 шт., сім-карту оператора «Лайф» у кількості 1 шт., барсетку чорного кольору з грошовими коштами купюрами по 500 гривень у кількості 3 шт. по 200 гривень у кількості 1 шт., по 50 гривень у кількості 2 шт., по 10 гривень у кількості 1 шт., по 2 гривень у кількості 1 шт., блокнот зеленого кольору з написом «ОТП Банк», рибацьку леску «NanoFil Uni - Filament Fishing Line» розмір 0,02, 1.416 KG, Clear mist 0.035mm. довжиною у 10 метрів, тюбик «Супер клей» у кількості 1 шт.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність підстав вважати, що транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, має ознаки знаряддя вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки незастосування арешту може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого слідчий ставить питання про накладення арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у даному кримінальному провадженні.

Так, апелянт зазначає, що арешт майна накладено без наявних для того правових підстав, з урахуванням того, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не є підозрюваним. Додає, що транспортний засіб та інше майно, на яке слідчий просить накласти арешт, на момент розгляду клопотання, речовими доказами не визнано.

Також захисник зазначає, що органом досудового слідства не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Далі апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді не містить відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують таку ступінь втручання у права і свободи особи, про які ідеться в клопотанні слідчого та вказує, що клопотання слідчого і оскаржувана ухвала слідчого судді обґрунтовані загальними судженнями про те, що арештоване майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Також представник вказує, що мобільний телефон марки «Самсунг», сім-карти оператора «Київстар» в кількості 28 шт., сім-карта оператора «Лайф» у кількості 1 шт., рибацька леска та тюбик «Супер клей» ОСОБА_10 не належать.

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею в порушення вимог ст. 172 КПК України клопотання слідчого розглянуто без виклику у судове засідання власників майна та додає, що слідчий суддя послався на вимоги ч. 4 ст. 170 КПК України, зміст якої не відповідає дійсності.

У підсумку представник звертає увагу суду на те, що ухвала слідчого судді не містить обгрунтування того, що гроші, на які слідчий просить накласти арешт, підлягають спеціальній конфіскації чи конфіскації для забезпечення цивільного позову та зазначає, що кримінальне провадженні порушено за ч. 2 ст. 190 КК України, яка не передбачає такий вид покарання як конфіскація майна і не входить до переліку статей, закріпленого в статті 96-1 КК України, що регулює порядок спеціальної конфіскації.

Одночасно представник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування пропуску такого строку посилається на те, що оскаржувану ухвалу постановлено без виклику особи, на майно якої накладено арешт та додає, що ОСОБА_6 тексту ухвали слідчого судді не отримував, а ознайомився з ухвалою через свого представника лише 07 лютого 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, щовласник майна та його представники в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, про наявність оскаржуваної ухвалидізналися 07 лютого 2017 року, а з апеляційною скаргою звернулися на наступний день, а саме 08 лютого 2017 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000205, відомості про яке 11.01.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчий Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 , звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, яке 12 січня 2017 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий ОСОБА_8 звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Разом з цим, колегія суддів вважає, що слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження речового доказу, першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій має зазначити підстави визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій слідчим вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, а іншої мети ініціатором клопотання не зазначено.
Таким чином, у зв`язку із викладеним, колегія суддів переконана, що у такому випадку не можливо досягти інтересів досудового розслідування, забезпечити збереження речових доказів, які у подальшому можуть досліджуватись судом.
Також з доданих слідчим до клопотання матеріалів не вбачається правова підстава обшуку володіння особи.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого як такого, що внесене до суду із порушенням вимог ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах порушуватиме баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 та накладено арешт шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження на транспортній засіб марки «Honda Accord» номерні знаки НОМЕР_2 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_6 та на виявлені і вилучені в салоні вказаного автомобіля речі, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_9 ,по накладенню арешту, шляхом заборони відчуження, використання та розпорядження на транспортній засіб марки «Honda Accord» номерні знаки НОМЕР_2 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить гр. ОСОБА_6 та на виявлені і вилучені в салоні вказаного автомобіля речі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4