Справа № 209/538/17
Провадження № 1-кп/209/162/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002371 та №0000205 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, який має неповну середню освіту, не одружений, громадянин України, українець, раніше судимий:

29.10.2001 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст..15 ч.2 ст.289 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

28.10.2002 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати 3 місяці за вироком від 20.10.2001 року, до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

10.02.2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, 70, 76 КК України, до 5 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

08.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати не відбутий строк 2 роки 1 місяць, за вироком від 10.02.2009 року, до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 26.02.2015 року по відбуттю строку покарання,

обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим останній раз 08.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати не відбутий строк 2 роки 1 місяць, за вироком від 10.02.2009 року, до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив навмисні, корисливі кримінальні правопорушення.

Повторно, 10.11.2016 року близько 11.00 години (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено), ОСОБА_4 , знаходячись біля ринку «Дніпро» по пр. Перемоги у м. Кам`янське, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_5 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «Lenovo А6010», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на протиправне заволодіння вказаного мобільного телефону, шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, ОСОБА_4 , цілковито усвідомлюючи протиправних характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попросивши ОСОБА_5 надати йому мобільний телефон марки «Lenovo А6010», ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ринкова вартість якого, згідно висновку судової-товарознавчої експертизи №6/12.1/2346 від 06.12.2016 року, могла становити 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень, для здійснення телефонного дзвінка, заволодів вказаним телефоном, після чого, тримаючи його при собі, та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином, можливість розпоряджатись цим майном, та пішов у невідомому напрямку. У подальшому ОСОБА_4 майном ОСОБА_6 , а саме вказаним мобільним телефоном, яким заволодів шляхом зловживання довірою останнього, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) гривень.

Повторно, 30.01.2017 року, близько 19.00 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля магазину «Велес» по пр. Перемоги, 19 у м. Кам`янське, разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зустрів раніше незнайомого ОСОБА_9 у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «LG D335», імей НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 2125 грн. в цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на протиправне заволодіння вказаного мобільного телефону, шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попрохавши ОСОБА_9 надати йому мобільний телефон «LG D335», імей НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 2125 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №480 від 17.02.2017 року, для здійснення телефонного дзвінка, скориставшись тим, що потерпілий відволікся на розмову зі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заволодів вказаним мобільним телефоном, після чого тримаючи його при собі, та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином, можливість розпоряджатись цим майном, та пішов у невідомому напрямку. У подальшому ОСОБА_4 розпорядився вищевказаним мобільним телефоном, яким заволодів у ОСОБА_9 шляхом зловживання довірою на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 згідно судово-товарознавчої експертизи №480 від 17.02.2017 року на суму 2125 грн.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про день та час проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить суд провести судове засідання без її участі. За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без її участі.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі. За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без його участі.

В судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, визнав цивільний позов повністю.

З урахуванням позиції обвинуваченого, враховуючи, що прокурор, обвинувачений та потерпілі не оспорювали фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення встановлені на досудовому слідстві і судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, наслідки розгляду кримінальних проваджень із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного об`єднаного провадження із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та пояснив, що десь в жовтні-листопаді 2016 року, в першій половині доби, знаходячись біля ринку «Дніпро» по пр. Перемоги у м. Кам`янське, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_5 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «Lenovo». Він попросив у незнайомого чоловіка телефон, щоб зателефонувати. У подальшому не мав наміру повертати телефон, пішов із телефоном та розпорядився ним на власний розсуд.

30.01.2017 року, близько 19.00 години він знаходився біля магазину «Велес» по пр. Перемоги у м. Кам`янське, разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зустрів раніше незнайомого ОСОБА_9 у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «LG», чорного кольору. ОСОБА_9 надав йому мобільний телефон для здійснення розмови, коли потерпілий не бачив, ОСОБА_4 пішов у невідомому напрямку та розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, продавши його за 800 гривень. Гроші використав на власні потреби.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, й такими, що не викликають у суду підстав для сумніву щодо істинності його позиції, узгоджуються із змістом обвинувачення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів доведена у повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працює, за місцем мешкання скарг від мешканців будинку - не має, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

В кримінальному проваджені була складена і долучена до матеріалів кримінального провадження досудова доповідь, яка надійшла на адресу суду від уповноваженого органу із питань пробації разом із супровідним листом від 05/04/2017 року вих. №1377.

Відповідно до положень ч.1 ст. 3141 КПК України, суд враховує зміст зазначеної досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання. Відповідно до змісту досудової доповідді, обвинувачений - не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий; ризик небезпеки для суспільства високий.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як на стадії досудового слідства так і в судовому засіданні.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі. Разом із тим, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого, рівень небезпеки його для суспільства, думку прокурора, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, тобто він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання забезпечить функцію виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов в якому останній просить стягнути з ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 2125,00 грн. Обвинувачений позов ОСОБА_9 визнав у повному обсязі.
Процесуальні витрати за проведення судових-товарознавчих експертизи в загальній сумі 521,84 гривні, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився. Клопотань про обрання або продовження строку запобіжного заходу - не надходило.
Долюречових доказів, вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк на 1 (один) рік.
Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Згідно ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 521 гривня 84 копійки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Визнана речовим доказом у справі видаткова накладна №4.19714/0,яка зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження № 0002371.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1