Справа № 639/1280/17
1-кп/639/249/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року м. Харків
Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, українка, громадянка України, із неповною вищою освітою, незаміжня, не працююча, раніше не судима, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України, суд,
встановив:
Згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню від 27.02.2017 року, ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що вона, 13 лютого 2017 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, перебувала в спальній кімнаті разом зі своєю кумою ОСОБА_6 , за місцем проживання останньої за адресою : АДРЕСА_2 , де з дозволу останньої, передивляючись фотознімки в мобільному телефоні, відшукала в смс повідомленняхпін код від банківської кредитної картки потерпілоїта запам`ятала його.
Коли ОСОБА_6 вийшла із спальної кімнати до кухні, у ОСОБА_7 виник злочиннийумисел, спрямований на таємне викрадення офіційного документу, яким є кредитна картка «Приватбанку», видана на ім`я ОСОБА_6 , для подальшого зняття з банківського рахунку грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , використовуючи ту обставину, що за її діями ніхто не спостерігає, вважаючи обстановку, що склалася, найвигіднішою для здійснення таємного викрадення банківської картки, відшукала у висувному ящику шафи, яка знаходилася у спальній кімнаті, кредитну картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , після чого таємнозаволоділа вказаною карткою.
Таким чином ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала за необхідне для викрадення офіційного документу, яким є кредитна картка «ПриватБанку», яка є належним чином оформленим офіційним документом та матеріальним носієм.
Після цього ОСОБА_5 , з викраденим офіційним документом, з місця скоєння почину зникла.
Крім того ОСОБА_5 , продовжуючи протиправні дії, маючи при собі викрадену кредитну картку «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_6 , 13 лютого 2017 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, прибула до банкомату «ПриватБанку», який розташований за адресою: м. Харків, пр.Профсоюзний бульвар, 64-Ата діючи умисно, з корисливих мотивів, зняла у вказаному банкоматі грошові кошти в сумі 2600 гривень, які рахувалися на банківському рахунку кредитної картки потерпілої, після чого, звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зникла та розпорядилася ними на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2600 гривень.
Вказані вище дії ОСОБА_5 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.357, як викрадення офіційного документута за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
06 березня 2017 року в м. Харкові між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 , укладена угода про примирення, відповідно до якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсягу підозри в судовому провадженні та відшкодувати потерпілій завдані матеріальні збитки.
Сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень, за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 1020 гривень та остаточне покарання ОСОБА_5 , на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 1020 гривень.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 провину в обсягу підозри визнала повністю, просила суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 , просила суд затвердити укладену угоду із обвинуваченою, вказала на те, що матеріальні збитки їй відшкодовані, будь яких претензій до обвинуваченої не має.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема про затвердження угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.
Суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченою виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, вважає можливим затвердити угоду про примирення від 06 березня 2017 року укладену по кримінальному провадженню між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 .
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався.
Долю речових доказів вирішити згідно з вимогами ст.100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд,
ухвалив :
ОСОБА_5 визнати винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання:
за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень;
за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 1020 гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 1020 гривень.
Речові докази по справі: мобільний телефон «Самсунг», кредитну картку «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - повернути останній, як законному власнику;
СД диск із відеозаписом з камер спостереження зберігати в матеріалах справи.
Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Суддя ОСОБА_1