Єдиний унікальний номер 722/1008/17
Номер провадження 1-в/722/191/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
виправної колонії: ОСОБА_4
та засудженого: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Казаклія Чадир-Лунгського району Республіки Молдова, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, в якому просив замінити йому невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити вказавши, що за час відбування покарання працює на підприємстві установи. Має одне заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці, діючих порушень режиму не має.
Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували вказуючи, що як поведінка так і праця засудженого ОСОБА_5 не були сумлінними, він в п`яти випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а тому заміна йому невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасною.
Голова спостережної комісії при Сокирянській РДА ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та частково особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Саратського районного суду Одеської області від 13.10.2011 року за ч.1 ст.185, ч.4 ст.187, 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 08.02.2011 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.01.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 08.02.2011 року по 20.08.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 26.07.2020 року.
Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.
Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 08 років 25 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання становить 02 роки 11 місяців 05 днів.
Із досліджених судом матеріалів клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній в місцях позбавлення волі перебуває з 08.02.2011 року.
За час перебування в СІЗО м. Ізмаїл Одеської області у п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Міру покарання у виді позбавлення волі відбуває в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» з 06.10.2012 року.
З часу прибуття до відділення по грудень 2012 року був працевлаштований в якості вибірника-складальника стінового каменю в гірничому цеху №1. З грудня 2012 року по березень 2014 року до оплачуваних робіт не залучався у зв`язку з небажанням працювати. З березня по серпень 2014 року був працевлаштований різноробочим деревообробного цеху. До виконання змінних завдань відносився посередньо, з покладеними на нього обсягами робіт справлявся не завжди. З серпня 2014 року по квітень 2016 року, з листопада 2016 року по березень 2017 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, до персоналу установи з приводу працевлаштування не звертався. З травня по листопад 2016 року та з березня 2017 року по даний час працевлаштований на підприємстві установи в якості різноробочого вантажно-розвантажувальної дільниці. Покладені на нього змінні завдання виконує. За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Має одне заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці по підсумках ІІ кварталу 2017 року. У відношенні до персоналу установи тактовний. Дружні стосунки підтримує з засудженими різної спрямованості. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує. Участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, а саме: характеристиками засудженого ОСОБА_5 ; довідкою про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 ; довідкою відділу організації та нормування праці СВК №318 від 10.08.2017 року; довідкою медичної частини СВК №329 від 10.08.2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.
Відповідно до атестаційних листів засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:
-період з 20.07.2012 року по 18.01.2013 року «злісний порушник вимог режиму утримання»;
-період з 18.01.2013 року по 15.07.2013 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 15.07.2013 року по 17.01.2014 року «не став на шлях виправлення»;
-період з 17.01.2014 року по 23.07.2014 року «дотримується вимог режиму»;
-період з 23.07.2014 року по 08.01.2015 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 18.01.2016 року «не став на шлях виправлення»;
-станом на 16.01.2017 року «дотримується вимог режиму».
Згідно протоколів засідання комісії Сокирянської виправної колонії №67 №4/2016 від 25.02.2016 року та №30/2016 від 15.12.2016 року, засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до ДСР та в клопотанні перед судом про застосування ст.82 КК України як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.17 вказаної Постанови, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, суд вважає, що як поведінка так і відношення до праці засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання не були сумлінними, в його особистості не відбулося достатніх позитивних змін, які б створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому останній, на даний час на шлях виправлення не став та не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Керуючись ст.ст. 6, 65 ч.2, 126 ч.4 КВК України, ст.ст. 61, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: