Номер провадження: 11-сс/785/1130/17
Головуючий у першій інстанції Гарський
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002778 від 08.07.2017 року за ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останній раз 26.02.2016 року Київським районним удом м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0002778 від 08.07.2017 року за ч.2 ст.186 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 08.07.2017 року, знаходячись біля магазину "Копійка" за адресою: м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, буд.14-а, у компанії зі своїм братом ОСОБА_6 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, спровокував конфлікт з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході якого із застосуванням насильства відкрито заволодів майном останнього, після чого передав його невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка з місця вчинення злочину зникла.

Цього ж дня ОСОБА_6 був затриманий в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

10.07.2017 року слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра стосовно ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину та ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року вищевказане клопотання було задоволене та до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.09.2017 року без визначення застави.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що в судовому засіданні прокурором була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 , заявлених у клопотанні ризиків та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись у рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що затримання та обшук підозрюваного були проведені з істотними порушеннями вимог КПК України, а першочергові слідчі дії були проведені без участі захисника. Прокурором в судовому не були доведені заявлені слідчим ризики, а слідчим суддею не врахована наявність у підозрюваного реєстрації, постійного місця проживання та роботи в м. Одесі, позитивних характеристик, відсутність бажання та можливості переховуватись від органу досудового розслідування, впливати на свідків чи знищувати докази.

В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_6 в доповнення апеляційної скарги захисника пояснив, що він злочин не вчиняв, апеляційну скаргу захисника підтримав та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; думку підозрюваного, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину в апеляційній скарзі не оспорюється та повністю підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Матеріалами провадження та даними про особу підозрюваного обґрунтовуються заявлені слідчим ризики, що довів апеляційному суду прокурор.
Апеляційний суд вважає обґрунтованим ризик того, що ОСОБА_6 може впливати на свідка та потерпілого, місцезнаходження викраденого майна якого на даний час не встановлено. Обґрунтованими є ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 постійного місця роботи не має, та в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, а також схильність до вчинення злочинів, оскільки ОСОБА_6 26.02.2016 року засуджений Київським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, має не зняту та не погашену судимість, що підтверджує ризик про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, а також обґрунтованість заявленого слідчим ризику щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення.
При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.
Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги захисника в судовому засіданні апеляційного суду не знайшли свого підтвердження, а інших доводів та доказів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали апеляційному суду надано не було.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0002778 від 08.07.2017 року за ч.2 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3