АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/2332/14-к Номер провадження 11-кп/786/312/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст. 125 КК- Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 та її представника
адвоката ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
та обвинуваченої ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000725 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_10 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Данимвироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, не одружену, не працюючу, раніше не судиму,-
визнановинуватою увчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2169,41 грн. та моральну шкоду в розмірі 700 грн., всього 2869,41 грн.. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

На вказаний вирок суду потерпіла ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок районного суду як в частині призначення покарання ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, так і в частині відшкодування шкоди завданої злочином, стягнути з ОСОБА_10 на її користь понесені матеріальні збитки на суму 20050,16 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.
Вважає даний вирок незаконним та необгрунтованим, оскільки суд невірно кваліфікував дії обвинуваченої, а саме за ч.1 ст. 125 КК України, з чим вона категорично не погоджувалась та в ході судового розгляду підтримувала первісне обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст. 125 КК України, так як висновком судово-медичної експертизи за № 1617 від 28.11.2014 року їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а зважаючи на те, що вона від отриманого удару ОСОБА_10 та падіння на кафельну підлогу втратила зір правого ока, дії ОСОБА_10 мають кваліфікуватися взагалі за ст. 121 КК України.
Однак суд першої інстанції у своєму вироку, даючи оцінку зібраним у справі доказам безпідставно вказав, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, що підтверджується показаннями обвинуваченої, тобто надав перевагу одним доказам над іншими. Вважає що призначене покарання невідповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також призначене судом стягнення матеріальної та моральної шкоди не відповідає понесеним нею витратам та моральним стражданням.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , просить вирок районного суду скасувати, змінивши правову кваліфікацію кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_10 з призначенням покарання, задовільнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в повному обсязі. Зазначає, що вирок суду є необгрунтований в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням кримінальних процесуальних норм. Оскільки, суд під час винесення вироку врахував лише показання обвинуваченої, не взявши до уваги показання потерпілої, суд перекваліфікував дії ОСОБА_10 як легке тілесне ушкодження, що не спричинило тяжких наслідків, як короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, однак після удару потерпіла по сьогоднішній день змушена лікуватися, стан здоров`я лише погіршується, вона втратила зір на праве око. Також суд при обранні покарання невірно застосував обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, адже обвинувачена перекручувала факти в ході розгляду справи, натомість, помилково не вказав обставину, що обтяжує покарання, той факт, що злочин було вчинено стосовно особи похилого віку.
Також вважає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 700 грн. таким, що не відповідає справедливості та розумності, а тому просить стягнути з ОСОБА_10 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 просить вирок районного суду змінити, відмовивши потерпілій ОСОБА_7 у стягненні з неї матеріальної шкоди в розмірі 2169,41 грн, в іншій частині вирок суду залишити без зміни. В обгрунтування зазначає, що при винесенні вироку судом незаконно стягнуто з неї на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 2169,41 грн. витрати за оплату комісійної судово-медичної експертизи Харківського обласного бюро СМЕ, яка була здійснена на замовлення ОСОБА_7 і ніяких нових висновків щодо ступені тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_7 , не надала. Вважає, що витрати експертної установи на проведення експертизи не підлягають стягненню з неї, так як порушують принципи фінансування та цільового використання бюджетних коштів.
Районним судом встановлено, що 30 вересня 2014 року близько 10-00 годин ОСОБА_10 знаходячись в середині магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час суперечки з ОСОБА_7 , яка виникла через довгортивалі неприязні стосунки та через те, що остання зробила їй зауваження, щоб вона забрала свого малолітнього сина, умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, долонею правої руки нанесла один удар по лівій щоці ОСОБА_7 , від якого остання впала на підлогу магазину та правою частиною голови вдарилася об підлогу, внаслідок чого отримала легке тілесне ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої щоки.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши пояснення обвинуваченої ОСОБА_10 , яка просила вирок суду змінити в частині відшкодування матеріальної шкоди, доводи потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні вимоги, думку прокурора про законність вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК Українисудоверішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,відповідно до двох висновків судово-медичних комісійних експертиз, які проведені за ініціативою сторін, у потерпілої виявлено забій м`яких тканин лівої щоки у вигляді припухлості та гімереї, який міг утворитись від дії кисті руки людини в строк 30.09.2014 року та кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Діагнози:»закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку/вперше встановлений на 23 день після травми/ та післятравматичний конюктивіт /вперше встановлений на 22 день після травми/ не підтверджується об`єктивними судово медичними даними.

Прокурор після ознайомлення з даними висновками комісійних експертиз змінив обвинувачення та перекваліфікував дії ОСОБА_10 з ч.2 на ч.1 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 , посилаючись на висновок первинної судового медичної експертизи підтримала кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ч.2 ст. 125 КК України.

Колегія суддів вважає, що висновок місцевого суду про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України є обґрунтованим, так як висновки комісійних судово-медичних експертиз про ступінь тяжкості спричиненого тілесного ушкодження та механізм отримання ОСОБА_7 даного тілесного ушкодження узгоджуються з іншими доказами в їх сукупності, а саме показаннями обвинуваченої, свідків та даними медичної документації.

Доводи потерпілої ОСОБА_7 про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.2 ст. 125 Кк України є безпідставними, так як висновок первинної судово-медичної експерти про нанесення потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я не ґрунтується на наявних медичних документах та суперечить об`єктивним даним встановленого в судовому засіданні механізму отримання зазначених тілесних ушкоджень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляції сторони захисту не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 КК України у разі вчинення злочину невеликої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності , якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.

Санкція ч.1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді громадських робіт та виправних робіт, тобто більш м`які покарання, ніж позбавлення волі, у зв`язку з чим злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_10 вироком Машівського районного суду від 06 грудня 2016 року визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, який вона вчинила 30 вересня 2014 року, тобто після вчинення даного злочину до набрання вироком законної сили минуло більше двох років, у зв`язку з чим ОСОБА_10 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_10 дала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 Кк України суд закриває провадження у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до вимог ст. 417 КК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КК України, скасовує вирок суду та закриває кримінальне провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376,404,405,417 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_10 частково задовольнити.

Вирок Машівського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_10 скасувати.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_10 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності та провадження по справі закрити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

С У Д ДІ :
ОСОБА_11 . ОСОБА_4 .