Номер провадження: 11-кп/785/183/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: Шумко

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 14 червня 2016 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 січня 2014 року за ч.2 ст.190 КК України, до позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 20 березня 2014 року за ч.2 ст.186 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
- за ч.1 ст.190 КК України до обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднано невідбута частина покарання, призначеного вироками Приморського районного суду м. Одеси від 30 січня 2014 року та Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2014 року, та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в періоди з 7 вересня 2014 року до 22 листопада 2015 року, а також з 26 січня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 14 червня 2016 року у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 обрано тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з 7 вересня 2014 року, за виключенням періоду з 23 листопада 2015 року по 25 січня 2016 року.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ОСОБА_7 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 9500 грн., а також моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 5670 грн., а також моральну шкоду в розмірі 4000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 8900 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 спричинену матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн., а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
Цим же вироком засуджено неповнолітнього ОСОБА_6 , вирок у відношенні якого не оскаржується,
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку, близько 18 години 00 хвилин 25 червня 2013 року неповнолітній ОСОБА_6 , перебуваючи на 2-му поверсі, розташованого в АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_13 спортивний велосипед моделі «Азимут», вартістю 4000 грн., яким розпорядився на власний розсуд.
Близько 19 години 00 хвилин 24 серпня 2013 року неповнолітній ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. 26 Лінія в м. Одесі та діючи з корисливих мотивів, визначили в якості предмету неправомірного посягання належний ОСОБА_14 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S-1», вартістю 1200 грн., що перебував в руці раніше незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_15 , для чого, шляхом зловживання довірою останньої особи, під приводом здійснення дзвінка отримали від ОСОБА_15 зазначений мобільний телефон, після чого відмовилися його повернути та зникли з місця вчинення даного діяння, в подальшому розпорядившись цим майном на власний розсуд.
Далі, близько 19 години 00 хвилин 7 липня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи біля розташованого в м Одесі по вул. Капітана Кузнєцова будинку №98, з корисливих мотивів, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_9 та обома руками, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 15,85 г, вартістю 8000 грн., на якому висів золотий кулон, вагою 4,37 г, вартістю 1500 грн., а всього ювелірні прикраси, загальною вартістю 9500 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Також, близько 3 години 00 хвилин 15 серпня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи в розташованому в м. Одесі на території ГП «Лузанівка» приміщенні бару «Колонада», з корисливих мотивів, вирвав із рук раніше незнайомої ОСОБА_11 шкіряну жіночу сумку зелено-жовто-коричневого кольору, із вміщеними до неї мобільним телефоном марки «HTC one mini» в чохлі коричневого кольору, вартістю 5500 грн, та грошовими коштами в сумі 3400 грн., а всього майном та коштами, на загальну суму 8900 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Близько 4 години 15 серпня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з розташованим в м. Одесі на території ГП «Лузанівка» баром «Колонада», з корисливих мотивів, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_16 та правою рукою, шляхом ривку, зірвав з його шиї золотий ланцюжок, вагою 3 г, вартістю 3000 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
О 6 години 40 хвилин 4 вересня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Одесі на розташованій по вул. Миколаївська дорога зупинці громадського транспорту «Лузанівка», з корисливих мотивів, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_12 та правою рукою, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 3 г, вартістю 3000 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Далі, близько 2 години 00 хвилин 9 вересня 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Одесі біля розташованої по вул. Миколаївська дорога,169 зупинки громадського транспорту «Лузанівка», з корисливих мотивів, підійшов до раніше незнайомої ОСОБА_10 та правою рукою, шляхом ривку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок, вагою 8 г, вартістю 8000 грн., на якому висів золотий кулон, вагою 2 г, вартістю 1000 грн., а всього ювелірні прикраси, загальною вартістю 9000 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Також, близько 20 години 00 хвилин 24 грудня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи на міжповерховому майданчику, розташованому між 4 та 5 поверхами будинку №24/2 по вул. Затонського в м. Одесі, з корисливих мотивів, перегородив шлях раніше незнайомому ОСОБА_17 та правою рукою наніс йому удар в область грудної клітини, від якого останній не втримався та впав на підлогу. Після чого ОСОБА_7 , шляхом ривку, зірвав з його шиї золотий ланцюжок, вагою 5,07 г, вартістю 3200 грн., та підібрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Nokia Asha 301», вартістю 760 грн., що випав при падінні останньої особи, таким чином заволодів майном ОСОБА_17 , загальною вартістю 3960 грн., після чого втік з місця вчинення даного діяння, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок, вважаючи, що судом порушені вимоги ст. ст. 9, 11, 20, 352, 351, 232, 229 КК України.
Адвокат, в апеляції просить частково скасувати вирок відносно ОСОБА_7 , виправдати його за епізодами відкритого викрадення майна ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , посилаючись на те, що він надавав правдиві свідчення по справі, вину свою в скоєнні епізодів пограбування, шахрайства визнав, жаліє, що так вийшло, на те, що вирок незаконний, необґрунтований, висновки суду не відповідають матеріалам кримінального провадження в частині засудження ОСОБА_7 за ст. 186 ч. 1 КК України за вказаними епізодами, оскільки вина ОСОБА_18 за вказаними епізодами не підтверджена, суд необґрунтовано послався на з`явлення з зізнанням ОСОБА_6 і ОСОБА_7 від 26 серпня 2013 року, ці докази не були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, кілька епізодів з`явились взагалі після затримання ОСОБА_7 , а саме, епізод щодо пограбування ОСОБА_16 , оскільки подія, відповідно обвинувального акту, мала місце 27.08.2014 року, а заява від потерпілого подана лише 03.09.2014 року. Крім того, апелянт вважає, що посилання суду на письмове повідомлення ПТ «Ломбард-Скарбниця» до органу досудового розслідування про те, що Березін нібито з 3 вересня по 9 вересня 2014 року 35 разів здавав до відділень ломбарду мобільні телефони та деформовані ланцюжки, ладанки, сережки та інше, не може сприйматися як доказ.
Заслухавши доповідача, адвоката, яка підтримала апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив залишити вирок без змін, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляцій не вбачається.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих йому злочинів у відношенні ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , підтверджується сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів.
Всупереч невизнання ОСОБА_7 своєї провини у вчиненні відкритого заволодіння майном ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , його вина за вказаними епізодами підтверджується наступними доказами, зокрема:
- повідомленням від ОСОБА_9 по телефону до оперативного чергового органу внутрішніх справ, що надійшло о 19 годині 30 хвилин 7 липня 2014 року, про факт заволодіння невідомою особою її ювелірними прикрасами: золотим ланцюжком та кулоном, при цьому потерпіла вказала прикмети винного;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого 23 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_9 , в присутності понятих, впізнала за фотокартками ОСОБА_7 , за рисами обличчя та зачіскою, як особу, яка її пограбувала;
- поясненнями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні заявила, що у вечірній час 7 липня 2014 року біля кінотеатру «Зоряний» до неї із-за спини підбіг раніше незнайомий парубок, зірвав золотий ланцюжок, вагою 15,85 г, на якому висів золотий кулон, вагою 4,37 г, та відбіг від неї. Після піднятого потерпілою галасу цей парубок на нетривалий час зупинився, повернувся до жінки обличчям, що дозволило їй добре його розгледіти, та втік. В грабіжнику потерпіла впевнено впізнала ОСОБА_7 як в залі судового засідання, так і під час досудового розслідування;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 серпня 2014 року від ОСОБА_16 про факт заволодіння невідомою особою в нічний час 15 серпня 2014 року його золотим ланцюжком;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого 3 вересня 2014 року потерпілий ОСОБА_16 в присутності понятих, впізнав за фотокартками ОСОБА_7 , за рисами обличчя, як особу, яка його пограбувала;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 4 вересня 2014 року від ОСОБА_12 про факт заволодіння невідомою особою в ранковий час 4 вересня 2014 року її золотим ланцюжком та хрестиком;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого 14 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_12 , в присутності понятих, впізнала за фотокартками ОСОБА_7 за рисами обличчя, як особу, яка її пограбувала;
Ці докази суд обґрунтовано визнав достовірними, враховуючи, що потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , маючи можливість добре розглядіти обличчя винної особи під час відкритого заволодіння належним їм майном, кожний окремо, впевнено вказували на ОСОБА_7 , як на особу, яка їх пограбувала, та впізнавали його за рисами зовнішності.
Колегія вважає, що доводи апеляції адвоката про те, що ОСОБА_7 написав зізнання під психологічним та фізичним тиском працівників міліції, не найшли свого підтвердження, оскільки під час досудового слідства ОСОБА_7 та його захисники ніяких заяв про це не подавали. Крім того, колегія вважає неспроможними доводи захисника, про неможливість прийняття в якості доказу письмового повідомлення ПТ «Лобард-Скарбниця».
Вирок Суворовського районного суду міста Одеси від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а даний вирок - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
Апеляції адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2016 рокуу відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3