АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2787/17 Номер провадження 11-сс/786/249/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
власник майна ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 12 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 задоволено. Накладено арешт на автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 ..

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що постановою старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_11 автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у справі та з наданих суду під час розгляду даного клопотання матеріалів вбачається, що є підозра про те, що вказаний автомобіль використовувався для перевезення не облікованих грошових коштів, а відповідно, є знаряддям вчинення злочину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , яка є власником майна, просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на її автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту на автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 .

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчим суддею при задоволенні клопотання прокурора не враховано відсутність доказів вчинення службовими особами ТОВ «Велс» та ТОВ «Велс Україна» злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України та причетність до його вчинення ОСОБА_7 , автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який є її власністю вона використовує виключно в особистих цілях, а саме відвідування: лікувальних заходів та рідних, які мешкають в інших населених пунктах.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали апеляційну скарги з підстав у ній наведених та повідомили, що автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 повернутий органами досудового розслідування, думку прокурора, який, посилаючись на законність ухвали слідчого судді просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Одночасно прокурор просив визначити спосіб накладення арешту. Вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з апеляційної скарги, клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль було розглянуто у відсутності власниці майна та її представників, про рішення слідчого судді остання дізналася лише 17 травня 2017 року, 18 травня 2017 року ОСОБА_7 подала до Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу. Відомості про те, що ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання слідчого в матеріалах провадження відсутні. Таким чином, строк на апеляційне оскарження в даному провадженні не пропущено.

З матеріалів клопотання вбачається, що 3.05.2017 до суду першої інстанції звернувся начальник відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокурор Прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 з клопотанням про арешт автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 (а.м.1-2,15). Клопотання мотивоване наступним.

У провадженні Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 внесеного до ЄРДР 1.02.2017 (а.к. 3).

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , будучи службовими особами, засновниками та представниками ТОВ «Велс» та ТОВ «Велс Україна», використовуючи родинні та дружні зв`язки, здійснюючи свою діяльність як фізичні особи підприємці платники єдиного податку ІІ групи, шляхом внесення недостовірних відомостей до первинних бухгалтерських та податкових документів щодо виробництва та реалізації товарно-матеріальних цінностей, використовують не обліковані в податкових органах банківські рахунки, без відображення фактичних обсягів реалізації у податковій звітності, в результаті чого перевищено граничні обсяги валового доходу суб`єкта - платника єдиного податку, умисно ухилися від сплати податку на додану вартість та податку на прибуток зазначених підприємств, що призвело до ненадходження до бюджету коштів у особливо великих розмірах.

Також встановлено, що дані особи, з метою ухилення від сплати податків та розподілення прибутків, зареєстрували за винагороду як фізичних осіб підприємців ФОП ОСОБА_17 та ФОП ОСОБА_18 , на розрахункові рахунки яких надходять кошти від терміналів, встановлених у фірмових магазинах «VELS».

Автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно інформації з МРЕВ належить ОСОБА_7 .. Цей автомобіль є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, оскільки ОСОБА_7 , яка являється засновником ТОВ «Велс», ТОВ «Велс Україна» автомобіль використовувала для сприяння у вчиненні вказаного злочину. У зв`язку з цим старшим слідчим з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_11 автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000044, що підтверджується постановою про визнання речовими доказами від 21.04.2017 (а.к. 8,13-14).

Згідно положень ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Також, як випливає з положень частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Прокурор в апеляційній інстанції підтвердив використання ОСОБА_7 автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 під час здійснення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Велс», ТОВ «Велс Україна», надавши письмові докази, копії яких останнім не надавалися до матеріалів клопотання з огляду на положення ч. 3 ст. 254 КПК України. Через це доводи апелянта ОСОБА_7 та її представників про те, що вона не використовувала автомобіль в процесі повсякденної фінансово-господарської діяльності вказаних товариств є неспроможними.

З огляду на зазначене вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , оскільки цей автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України і визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. У даному випадку таке обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.
Разом з тим слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль, в порушення приписів п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України не зазначив спосіб у який накладається арешт через це ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_7 частковому задоволенню з постановленням нової ухвали.
На даному етапі провадження слідчий суддя та колегія суддів, яка переглядає рішення слідчого судді, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи не винуватою у вчиненні злочину, отже доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Доводи апелянта про те, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з порушенням строків є безпідставними через те, що автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на час звернення прокурора з клопотанням про арешт до слідчого судді не був у статусі тимчасово вилученого майна як про це стверджує апелянт. Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 20.04.2016 органами досудового розслідування був вилучений під час обшуку, 27.04.2017 слідчим суддею Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 зобов`язано прокурора повернути тимчасово вилучений автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_7 .. 17.05.2017 ОСОБА_7 власноручно написаною розпискою на адресу органів досудового розслідування підтвердила отримання нею тимчасово вилученого автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , що останньою підтверджено у поданій апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 12 травня 2017 року, якою накладено арешт на автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити та накласти арешт на автомобіль Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 шляхом заборони його відчуження.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .