Справа № 299/2937/16-к
"20" квітня 2017 р. м. Виноградів
ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він 14.08.1995 року арештований у зв"язку з обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.94 КК України в редакції 1960 року та засуджений 13.12.1995 року Іршавським районним судом за ст. 94 КК України до позбавлення волі строком на 9 років, 23.10.2002 року умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном покарання 1 рік 9 місяців 21 день; 28.10.2004 року арештований за ст. 122 ч.1 КК України та 13.01.2005 року Іршавським районним судом засуджений за ст. 122 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, 01.12.2005 року умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном покарання 4 місяці 27 днів; 13.07.2010 року засуджений Іршавським районним судом за ст.263 ч.2 КК України строком на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання, якщо протягом року не вчинить нового злочину; 08.06.2011 року засуджений за ч.1 ст. 129, ч.1 ст.162 КК України, із застосуванням ч.1, 4 ст.70 КК України до обмеження волі строком на 3 роки; 19 грудня 2012 року засуджений Іршавським районним судом за ст.129 ч.1 КК України строком на 1 рік 1 місяць 12 днів обмеження волі та в зв"язку з фактичним відбуттям покарання звільнений від відбування покарання.
Таким чином, ОСОБА_2 є особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, оскільки судимість за умисне вбивство за вироком Іршавського районного суду від 13.12.1995 року про засудження його за ст. 94 КК України в редакції КК 1960 року до 9 років позбавлення волі у встановленому ст.ст. 90 та 91 КК України порядку не знята і не погашена.
Так, ОСОБА_2 , будучи засудженим 13.12.1995 року Іршавським районним судом за ст. 94 КК України в редакції КК 1960 року до позбавлення волі строком на 9 років, 08 серпня 2013 року близько 15 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , де також був присутній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , діючи умисно, на грунті особистих неприязних відносин, які виникли в результаті сварки між ними під час розпивання спиртних напоїв, з метою умисного вбивства, тобто, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, розуміючи, що здійснює посягання на життя іншої людини, передбачаючи, що наслідком його діяння буде смерть потерпілого, і бажаючи настання таких наслідків, умисно наніс ОСОБА_3 один удар лівою рукою по шиї з ліва, від якого ОСОБА_3 впав на підлогу, після чого за допомогою мотузки зв"язав йому руки позаду тулуба та, не припиняючи своїх злочинних дій, умисно наніс йому не менше 20 ударів ногами в життєво важливі органи в ділянку спини, грудної клітки та черевної порожнини, з лівої та правої сторони, внаслідок яких наступила смерть ОСОБА_3 , після чого, залишивши його зв"язаним, а сам вийшов з будинку.
Згідно висновку експерта № 78 від 10.09.2013 року та № 353 від 23.10.2013 року потерпілому ОСОБА_3 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця шкірних покривів поперекової ділянки з права на рівні 1-го поперекового хребця; синця шкірних покривів бічної правої поперекової ділянки; синця шкірних покривів бічної лівої поперекової ділянки на рівні 3-4 поперекових хребців; синця шкірних покривів здухвинної ділянки зліва; саднини задньої поверхні правого ліктьового суглобу; саднини зовнішньої бічної поверхні правого колінного суглобу; трьох паралельних саднин шкірних покривів передньо-внутрішньої поверхні лівого колінного суглобу, на правій і лівій ділянках променево-зап"ясткових суглобів, по їх окружності борозни тиснення з дрібними саднинами за їх ходом; крововиливів по окружності передньої черевної стінки; локальних крововиливів у проекції тіла грудини, на рівні 3-4 ребер та мечоподібного відростка грудини по середній лінії, у проекції 4-5 ребер по середньо ключичній лінії зліва та 4-5-6 ребер по середньоключичній лінії справа; розривів брижі в ділянці кореня з крововиливами; травматичних розривів нижньої брижової артерії та її гілок; розривів тканин верхнього полюса лівої нирки з крововиливами у жирову та фіброзну капсули; крововиливів у стінку порожньої та здухвинної кишок; прямих переломів ребер справа з повторною травматизацією країв: 6-7 ребер по передній підпахвинній лінії, 8 ребра - по середній підпахвинній лінії, 9 ребра - по задній підпахвинній та по лопатковій лініях, 10 ребра - по задній підпахвинній та по прихребтовій лініях з крововиливами у міжреберні проміжки; прямих переломів ребер з ліва з повторною травматизацією країв: 5-6-7 ребер - по передній підпахвинній лінії, 8-9 ребра - по середній підпахвинній та по прихребтовій лініях, 10 ребра - по задній підпахвинній та по прихребтовій лініях, 11 ребра - по лопатковій лінії, 12 ребра - по прихребтовій лінії з крововиливами у міжреберні проміжки.
Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені у терміни 2 доби до часу дослідження від неодноразового нанесення ударів значної сили тупими твердими предметами з обмеженою травмуючою поверхнею. Виявлені при дослідженні борозни тиснення з дрібними саднинами за їх ходом на шкірних покривах правого та лівого променево - зап"ясткових суглобів могли утворитися шляхом стискання із затягуванням напівжорстким предметом типу мотузки.
Усі, виявлені при судово-медичному дослідженні на трупі потерпілого ОСОБА_3 тілесні ушкодження, виходячи з їх морфологічного прояву спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті.
За ступенем тяжкості виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді синців, саднин та крововиливів у м`які тканини вказаних ділянок тіла прижиттєво кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів. Переломи 6-7-8-9-10 ребер з права та переломи 5-6-7-8-9-10-11-12 з ліва за ступенем тяжкості кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призводять до тривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Виявлені при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_3 розриви брижі, розриви кровоносних судин нирок та брижі, розриви верхнього полюса правої нирки з крововиливами у жирову та фіброзну капсули, крововиливи у порожньої та здухвинної кишок, масивна внутрішньочеревна кровотеча з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів за ступенем тяжкості прижиттєво кваліфікуються, як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження.
При судово-медичному дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_3 тілесних ушкоджень спричинених після настання смерті не встановлено.
Виявлені при дослідженні трупа потерпілого ОСОБА_3 розриви брижі, розриви кровоносних судин нирок та брижі, розриви верхнього полюса правої нирки з крововиливами у жирову та фіброзну капсули, крововиливи у порожньої та здухвинної кишок, масивна внутрішньочеревна кровотеча з розвитком гострого недокрів`я внутрішніх органів призвели до смерті потерпілого ОСОБА_3 .
За такими обставинами ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 п. 13 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Під час з"ясування обставин справи та перевірки їх доказами досліджено показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, документи, речові докази, висновки експертів.
Обвинувачений свою вину у інкримінованому йому злочині не визнав, пояснив, що він не мав на меті вбити потерпілого, наносив йому удари, але не стільки разів, як про це вказано в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувачений надав показання про те, що 08 серпня 2013 року приблизно о 13.00 год. до нього прийшов ОСОБА_3 з велосипедом. Він попросив його заштовхати велосипед у двір, казав, що сам не може, тому що впав із сливи і болять ребра, та ще до того впав на велосипеді. Також ОСОБА_4 казав, що взяв велосипед для того, щоб триматися, випив, щоб легше переносити біль. ОСОБА_4 приніс із собою самогон, який вони разом вживали в будинку. ОСОБА_4 був в шортах, на плечі мав майку, яку кинув на крісло. ОСОБА_4 казав, що йому погано, та приліг, а він, обвинувачений, вийшов на вулицю. Коли повернувся, то побачив п"ятно на дивані, де спав ОСОБА_4 , на що звернув йому увагу. ОСОБА_4 взяв кухонний ніж та сказав йому образливе слово. Він, обвинувачений, вдарив його один раз по шиї ребром руки. ОСОБА_4 впав біля столу на живіт та продовжував його ображати, вдарив плоскогубцями по нозі, встати не міг, бо був дуже п"яний, піднімався на руки і падав. Для того, щоб ОСОБА_4 заспокоївся, не кидав у нього сторонніми предметами, проспався, він, обвинувачений, зв"язав йому мотузкою руки та копнув із незначною силою 3-4 рази в лівий бік. Виходячи з будинку чув, як ОСОБА_4 знову кричав йому вслід, погрожував, тому повернувся та копнув ще один раз в правий бік. Усього наніс приблизно 7-8 ударів в ділянку живота та ребер. Крові у потерпілого не було. Після того ввімкнув телевізор та пішов з будинку. Повернувшись приблизно о 19.30 год. запитав ОСОБА_4 чи він проспався, на що той не відповів. Він розрізав мотузку і зрозумів, що ОСОБА_4 помер, тому швидку допомогу не викликав. Накрив тіло, не пересував та в той день нікому не повідомляв. На наступний день - 09.08.2013 року вечером приблизно о 22-22.30 год. пішов до родички ОСОБА_5 . Від неї подзвонив працівникам міліції, яким повідомив про труп ОСОБА_6 . Смерті потерпілому не бажав, не наносив йому удари в життєво важливі органи та не наносив їх умисно, а щоб перестав його ображати.
Потерпіла та свідки не були очевидцями інкримінованих обвинуваченому дій.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне вбивство (умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині), вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу.
Склад кримінального правопорушення утворюють об"єкт, об"єктивна сторона, суб"єкт та суб"єктивна сторона.
Об"єктивна сторона умисного вбивства передбачає наявність трьох обов"язкових ознак: діяння, що полягає в посяганні на життя іншої людини, наслідку у вигляді настання біологічної смерті потерпілого та причинного зв"язку між діянням і наслідком.
Причинний зв"язок означає, що смерть потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи.
Згідно викладеного вище в частині того, що внаслідок тілесних ушкоджень, завданих обвинуваченим, сталася смерть потерпілого прокурор у формулюванні обвинувачення зсилається на висновки експерта № 78 від 10.09.2013 року та № 353 від 23.10.2013 року.
Висновку експерта № 78 від 10.09.2013 року не існує.
В ході судового розгляду за клопотанням прокурора досліджено акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 78 трупа ОСОБА_3 , проведеного судово-медичним експертом - завідувачем Іршавського районного відділення судово-медичної експертизи 10.08.-10.09.2013 року (Т. 2 а.с. 24-30), висновок експерта № 280 (за матеріалами провадження) за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , проведеного судово-медичним експертом - завідувачем Іршавського районного відділення судово-медичної експертизи 16.08-16.09.2013 року (Т. 2 а.с. 84-89) та висновок експерта № 353 (за матеріалами провадження) від 23.10.2013 року за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , складений судово-медичним експертом - завідувачем Іршавського районного відділення судово-медичної експертизи (Т. 2 а.с. 222-227).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 84 КПК України висновок експерта є одним із процесуальних джерел доказів.
Згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 242 КПК України обов"язковим є залучення експерта для проведення експертизи щодо встановлення причин смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 238 КПК України після огляду труп підлягає обов"язковому направленню для проведення судово-медичної експертизи для встановлення причини смерті.
Поняття та вимоги до висновку експерта викладені у ст.ст. 101, 102 КПК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
У ч. 1 ст. 102 КПК України передбачено, що у висновку експерта повинно бути зазначено:
1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза;
2) місце і час проведення експертизи;
3) хто був присутній при проведенні експертизи;
4) перелік питань, що були поставлені експертові;
5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом;
6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка;
7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.
У ч. 2 ст. 102 КПК України визначено, що у висновку експерта обов"язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов"язків.
Акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 78 трупа ОСОБА_3 від 10.09.2013 року не є висновком експерта у розумінні ст.ст. 101, 102 КПК України. У висновку № 353 (за матеріалами провадження) від 23.10.2013 року надано відповідь на додаткове питання щодо кількості завданих потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
Висновок експерта № 280 (за матеріалами провадження) за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , проведеного судово-медичним експертом - завідувачем Іршавського районного відділення судово-медичної експертизи 16.08.-16.09.2013 року містить виклад запитань, поставлених експерту, обставин справи згідно постанови ст. слідчого СВ Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області, факту проведення судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_3 та складення акту із зазначенням того, що у зв"язку з цим дані дослідної частини акту у висновку не повторюються, висновки експерта згідно акту та підсумки, де вказано, що до таких експерт прийшов на підставі акту судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_3 , беручи до уваги обставини справи, запитання, поставлені експерту. Форма викладу обставин та відомості в частині проведення дослідження у вказаному вище висновку експерта № 353 (за матеріалами провадження) від 23.10.2013 року є аналогічними.
Відтак, у даних висновках відсутня складова дослідницької частини, передбачена у п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, у якій відображається процес експертного дослідження та отримані на його підставі результати. Зокрема, аналіз матеріалів, наданих експерту, методи дослідження, які використовувалися, дані про всі здійснені дії, які та звідки взяті нормативні приписи були використані в процесі дослідження, сутність та зміст методів дослідження, обгрунтування використання певної методики, якщо таких існує декілька.
Наведене свідчить про невідповідність висновків експерта вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, а, відтак, про недопустимість як доказу на підставі ч. 1 ст. 86 КПК України.
При допиті в судовому засіданні експерт, яким складено висновки, зазначив, що при їх підготовці керувався загальнодоступною науковою літературою.
За відсутності допустимого доказу - висновку експерта щодо причин смерті потерпілого, інші докази, досліджені в судовому засіданні в цій частині, не є достатніми для констатації існування причинно-наслідкового зв"язку між діями обвинуваченого та наслідком у виді смерті потерпілого.
Проаналізувавши достатність доказів на предмет доведеності фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, враховуючи те, що обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, вважаю, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого наявний склад злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України є підставою для його виправдання.
Суддя Виноградівського
районного суду ОСОБА_1