Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальні провадження №№ 0002460, 0005105, 0003939 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, що проживає без реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Московського районного суду м. Києва від 23.05.1980 року

за ч.1 ст.2153 КК України 1960 року на 1 рік позбавлення волі;

2)вироком Московського районного суду м. Києва від 01.10.1981 року

за ч.2 ст.140, ст.17, ч.2 ст.140, ст.17, ч.2 ст.2153 КК України 1960 року

на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) вироком Баришівського районного суду Київської області

від 08.02.1984 року за ст.94 КК України 1960 року на підставі

ст.43 КК України 1960 року на 12 років позбавлення волі;

4) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09.08.1996 року

за ч.1 ст.2296 КК України 1960 року на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

5)вироком Московського районного суду м. Києва від 26.12.2000 року

за ч.2 ст.1961 КК України 1960 року на 2 років 8 місяців позбавлення волі;

6) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.12.2001 року

за ч.2 ст.2296 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі;

7) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2006 року

з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 16.11.2006 року, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358,

ч.2 ст.309 КК України на 3 роки позбавлення волі;

________________________________

Справа № 11-кп/796/790/2017
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
8) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2009 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

9) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2011 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

10) вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 19.09.2013 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України

на підставі ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

11) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 5 місяців арешту;

12) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2015 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

13) вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

14) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2016 року

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 1 рік 9 місяців позбавлення волі;

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 6 місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України 6 місяців арешту; за ч.2 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій, однак вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував положення ст.71 КК України, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_10 вчинив після ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, внаслідок чого призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі і є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що повністю відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року, що відображено у вироку Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2016 року, та аналогічного змісту доводи захисника ОСОБА_6 ; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_11 вчинив крадіжки чужого майна та замахи на крадіжки чужого майна, за наступних обставин.

18 березня 2016 року близько 17 години ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину Новус, розташованого за адресою: м. Київ, б-р Дружби Народів, 16-а, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав у свій рюкзак 12 упаковок зубної пасти Paradontax Block Drug Фтор 75 мл загальною вартістю 391 гривня 92 копійки і залишив приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 31 березня 2016 року близько 17 години 50 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину Новус, розташованого за адресою: м. Київ, б-р Дружби Народів, 16-а, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав у свою сумку 6 плиток шоколаду Корона чорний з горіхами 90 г та 11 упаковок зубної пасти Sensodyne Відбілююча 75 мл загальною вартістю 376 гривень 75 копійок і намагався залишити приміщення магазину, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину.

Крім того, 4 червня 2016 року близько 17 години 35 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину Сільпо, розташованого за адресою: Київ, вул. Філатова, 7, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав у свій рюкзак 30 плиток шоколаду Корона, 5 бісквітів Surfy, 4 бісквіта Roily, 2 бісквіта Kinder Pingui, 2 вафлі Kinder maxi King, упаковку тістечок Kinder milk slice загальною вартістю 561 гривня 67 копійок і намагався залишити приміщення магазину, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину.

Крім того, 30 липня 2016 року близько 6 години 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину Велика Кишеня, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Залізничне шосе, 57, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав у свою сумку пляшку персикового чаю Сан Бенетто, 12 баночок ікри лососевої Камчадал, 7 упаковок зубної пасти Lacalut, 2 станки для гоління Мах Ефект, станок для гоління Мах-3, сонцезахисні окуляри загальною вартістю 1 396 гривень 9 копійок і намагався залишити приміщення магазину через службовий вихід, однак злочин не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони магазину.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; та за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі прокурора про м`якість призначеного покарання, а так само неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, позитивно характеризується, його сімейний стан і стан здоров`я, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, і обставину, що його обтяжує, рецидив злочинів, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді арешту і позбавленні волі в межах санкцій закону України про кримінальну відповідальність, за яким його засуджено, і остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі.

На користь такого висновку свідчить і те, що в апеляційній скарзі прокурор просить призначити ОСОБА_7 покарання за кожний злочин окремо такого ж виду і в такому ж розмірі, як призначив суд першої інстанції, і застосувати той же принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні покарання за сукупністю злочинів.

Посилання ж на те, що ОСОБА_7 вчинив нові злочини після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року, але до повного відбуття покарання, не відповідають дійсності, підтвердженням чого є і те, що прокурор не володіє інформацією ні стосовно дати звільнення обвинуваченого з місця відбування покарання за цим вироком, ні стосовно того, яка частина покарання залишилася невідбутою.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.05.2015 року, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На момент ухвалення вироку ОСОБА_7 тримався під вартою, і цей запобіжний захід залишено без змін до набрання вироком законної сили. При цьому постановлено початок строку відбування покарання обчислювати з 19.05.2015 року і зарахувати у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 26.12.2014 року по 31.12.2014 року, з 20.01.2015 року по 18.05.2015 року.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.01.2016 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців.

Прийнявши рішення про залік попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, суд звільнив ОСОБА_7 з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям призначеного строку покарання.

Отже, на момент вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, за які він засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016 року, він повністю відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 без задоволення.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 4 червня 2016 року по 15 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3