Справа № 333/2840/17
Провадження № 1-кс/333/625/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, -

ВСТАНОВИВ:
23 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до суду, в якій просить скасувати постанову слідчого Комунарського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_4 від 17.05.2017 року про відмову у задоволенні клопотання потерпілого у кримінальному провадженні №0001540 внесеному до ЄРДР від 13.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та накласти арешт на нерухоме майно літ. Е-2, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити її з підстав викладених у ній.

Слідчий Комунарського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні у задоволенні скарги просила відмовити та зазначила, що підтримує свою постанову про відмову у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя встановив.

В провадженні СВ Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №0001540 від 13.04.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно матеріалів вказаного кримінального провадження, мати скаржника - ОСОБА_5 , в інтересах якої він діє на підставі довіреності, придбала у ОСОБА_6 , який діяв як ліквідатор фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі- продажу від 29.05.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрованого в реєстрі під №2047, адмінбудівлю з магазином літ. Е-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 446,2 кв.м.

На підставі протоколу №1 проведення відкритих торгів (аукціону) купівля-продаж вказаного майна була здійснена за 1 090 975,00 гривень, яка сплачена ОСОБА_9 у повному обсязі до підписання вказаного договору.

У 2013 році в Комунарському районному суді м. Запоріжжя розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про стягнення боргу за договором позики за результатами розгляду якої між сторонами була укладена мирова угода за якою сторони домовились між собою, що по даній мировій угоді за позивачем визнається право власності на адмінбудівлю з магазином літ.Е-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 446,2 кв.м., а позивач у свою чергу відмовляється від своїх позовних вимог до відповідача у вигляді стягнення суми боргу за договором позики від 15.05.2012 року в сумі 750000 гривень та стягнення судових витрат.

Проте, ОСОБА_12 з 17.06.2013 року постійно мешкає і працює в м. Москва Російська федерація, на територію України, а саме в м. Запоріжжя з цього часу жодного разу не приїжджала, жодного разу не була присутня на судових засіданнях, не повідомлялась про призначення такої справи до розгляду і навіть не була обізнана про наявність позову ОСОБА_10 до неї на розгляді у Комунарському раонному суді м. Запоріжжя. Вона не укладала та не підписувала жодних мирових угод по вищезазначеній справі, а також інших документів на підставі яких було ухвалено рішення по зазначеній справі.

Таким чином, невідома особа з використанням підроблених документів, шахрайським шляхом заволоділа нерухомим майном, що належить ОСОБА_13

12.05.2017 року потерпілим було подано клопотання слідчому слідчого відділу Комунарського ВП ДВП ГУНП у Запорізкій області ОСОБА_4 про накладення арешту на нерухоме майно літ. Е-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 446,2 кв.м. з метою його збереження, однак слідчий 17.05.2017 року своєю постановою відмовила у задоволення даного клопотання.

Відповідно до статті 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості. За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Частинами 2-6 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Метою застосування арешту майна є виключно запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження для доказування злочину, забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна в провадженні щодо кримінальних правопорушень, за які може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також спеціальної конфіскації.

Лише задля забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, а не тільки підозрюваного або обвинуваченого, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. При цьому, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним, з дотриманням справедливого балансу інтересів і положень національного законодавства, відповідності принципові верховенства права.

Внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань передбачає обов`язкове подальше проведення в кримінальному провадженні досудового розслідування, як про це зазначено в частині другій статті 214 КПК України, що уповноважує сторону обвинувачення з метою доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду і розміру завданої ним шкоди та інших обставин відповідно до частини другої статті 93 КПК України здійснювати збирання доказів шляхом проведення слідчих дій і негласних слідчих дій, витребування й отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових і фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. При проведенні досудового розслідування слідчий зобов`язаний в строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій і прийняття процесуальних рішень, виявити, всебічно й повно дослідити всі обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу. У випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, їй на виконання пункту 3 частини першої статті 276 КПК України в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу повідомляється про підозру.

В кримінальному провадженні №0001540 від 13.04.2017 року жодній особі не повідомлено про підозру, відтак арешт може бути накладено лише в разі відповідності майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною першою статті 98 КПК України унормовано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому до знарядь злочину відносяться предмети, спеціально виготовлені або пристосовані для вчинення злочинів, та предмети з призначенням в іншій області, не пов`язаній зі злочинною діяльністю; до предметів, які зберегли на собі сліди злочину - предмети з матеріальними слідами злочину; до об`єктів злочинних дій - предмети, на які було безпосередньо спрямоване злочинне посягання, до предметів, набутих злочинним шляхом - гроші, цінності та інші речі, набуті в протиправний спосіб.

Відповідно до ст. 190 КК України предметом шахрайства може бути не тільки майно, а і право на нього.

Враховуючи, що вказане в клопотанні нерухоме майно на сьогоднішній день може бути предметом кримінального правопорушення, а тому є правові підстави для накладення на нього арешту з метою запобігання незаконного відчуження, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001540 від 13.04.2017 року підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.170-175, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Комунарського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області про відмову у задоволенні клопотання від 17.05.2017 року.

Накласти арешт на нерухоме майно лит. Е-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 446,2 кв.м.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення.

Слідчий суддя
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1