А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.02.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
Ухвала суду мотивована тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені лише фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, та їх правова кваліфікація з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, проте фактично не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 , і від якого останній повинен захищатись у суді, а виклад фактичних обставин не може вважатись формулюванням обвинувачення. Також суд відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, вказавши, що таке є передчасним через відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Посилаються на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказують, що в кримінальному провадженні 25.03.2015 було проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого винесено ухвалу про призначення судового розгляду, в якій вказано про відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України. В подальшому проводився судовий розгляд, в ході якого був оголошений обвинувальний акт, визначений обсяг та порядок дослідження доказів, викликаний та допитаний свідок ОСОБА_6 , клопотання якого про визнання потерпілим було задоволено, після цього суд без будь-якого обґрунтування оголосив, що судовий розгляд даного кримінального провадження повертається зі стадії судового розгляду до стадії підготовчого судового засідання. Посилається, що стороною захисту було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з наявністю підстав, передбачених ст. 284 КК України, однак суд, не розглянувши таке, вийшов за межі своїх повноважень і постановив ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору, хоча дане питання не було предметом розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовує тим, що суд не мав законних підстав для повернення обвинувального акту, оскільки у даному провадженні було проведено декілька судових засідань по суті, в ході яких розглядались клопотання та виносились відповідні процесуальні рішення. Вказує, що в ухвалі суду не зазначено, якою нормою закону він керувався, коли перейшов зі стадії судового розгляду до стадії підготовчого судового засідання, та фактично провів два підготовчих судових засідання. Одночасно зазначає, що дане провадження переглядалось у апеляційному та касаційному порядку, за наслідками якого було скасовано ухвалу суду місцевого суду та ухвалу апеляційного суду і призначено новий судовий розгляду у суді першої інстанції, рішеннями суду касаційної та апеляційної інстанцій в повній мірі було дано оцінку обвинувальному акту на відповідність його вимогам ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану ними апеляційну скаргу, вважали ухвалу суду незаконною, просили таку скасувати, а провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України, виступ прокурора про підтримання своєї апеляційної скарги і прохання про скасування оскаржуваної ухвали, пояснення потерпілого ОСОБА_6 , який залишив вирішення питання на розсуд суду, вказуючи про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Можливість повернення кримінального провадження на стадію підготовчого судового засідання, після проведення судового розгляду, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримав. Провівши підготовче судове засідання 25.03.2015, як це видно з ухвали суду ( а.с. 114-117 т.1), вирішивши питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду відповідно до ст. 315 КПК України, тим самим зробив висновок про те, що обвинувальний акт відповідає ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим призначив судовий розгляд кримінального провадження.

Згідно журналів судового засідання від 07.05.2015, 25.08.2015, 23.02.2016, 14.04.2016, 16.05.2016, 22.08.2016, 20.09.2016, 17.10.2016, 18.10.2016, убачається, що суд фактично здійснив судовий розгляд (т. 1 а.с.123 125, 130-131, 134-137, 260; т. 2 а.с.3-4, 21-22, 29-30, 38-43). Проте, під час судового розгляду 18.10.2016 прийняв рішення про призначення повторного підготовчого судового засідання (т. 2 а.с. 38-43), мотивуючи це фактом набуття ОСОБА_6 статусу потерпілого.

Таке процесуальне рішення суду не передбачено нормами КПК України.

Між тим, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав на те, що обвинувальний акт фактично не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 , і від якого останній повинен захищатись у суді, а виклад фактичних обставин не може вважатись формулюванням обвинувачення.

Вказані твердження суду є помилковими і не узгоджуються з приписами ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акту.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

З обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вбачається, що він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та всі інші необхідні складові, які повинен містити обвинувальний акт.

Таким чином висновки суду не грунтуються на фактичних обставинах справи, а з огляду на те, що своїм рішенням від 25.03.2015 суд призначив обвинувальний акт до розгляду як такий, що відповідав вимогам ст. 291 КПК України, а 18.10.2016 - таким, що не відповідав вимогам ст. 291 КПК України, що вказує на суперечливість висновків, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження ( ст. 411 КПК України), тому оскаржувана ухвала на підставі ч.1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

З наведених підстав апеляційна скарга прокурора як обгрунтована підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - частковому задоволенню.

При новому розгляді слід дотриматись вимог розділу четвертого КПК України та прийняти законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000208 від 17.05.2013 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 364 КК України повернуто прокурору, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: