Справа №1-6-55/10 26.10.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-618/10 Головуючий суду 1 інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 187, ОСОБА_1
ч. 2 ст. 189 КК України Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого Царюка В.В.

суддів Чернявського А.С., Войтовського С.А.

за участю прокурора Якименка О.П.

засудженого ОСОБА_2

26 жовтня 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, судимий 25.03.2008 року Березанським районним судом Миколаївської області за ч. 4 ст. 296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

- засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності; за ч. 2 ст. 189 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного за вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 25.03.2008 року, остаточно призначено ОСОБА_2 до відбування 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного йому на праві власності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3000 грн.

Згідно вироку ОСОБА_2 визнаний і засуджений за скоєння злочинів при наступних обставинах.

01 грудня 2007 року, о 16 год. 05 хв., ОСОБА_2 та ОСОБА_4, кримінальна справа відносно якого закрита в звязку зі смертю, прибули в приміщення офісу фірми «Пегас» по вул. В.Морській, 72 в м. Миколаєві. Зайшовши всередину, ОСОБА_4 наказав потерпілій ОСОБА_5 вийти з приміщення, а ОСОБА_2 наказав їй передати ключі від приміщення, що остання зробила. До потерпілої ОСОБА_3, яка залишилась в офісі, ОСОБА_4 застосував фізичне насильство, змусив стати на коліна та наніс не менш 4 ударів руками і ногами, чим заподіяв легкі тілесні ушкодження. Діючи по раніше досягнутій домовленості, ОСОБА_2, з метою перешкодити входу сторонніх осіб, знаходився біля виходу з приміщення, спостерігаючи за навколишнім оточенням в офісі та на вулиці. Коли після застосування до ОСОБА_3 насильства, остання спробувала вибігти з приміщення, ОСОБА_2 перешкодив їй в цьому, закривши вихід своїм тілом. Подавивши опір ОСОБА_3, ОСОБА_2, за вказівкою ОСОБА_4, завів в приміщення офісу ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_4 також застосував до ОСОБА_5 насильство, яке не є небезпечним для здоровя, змусивши стати на коліна та наніс не менше двох ударів рукою і тупою частиною ножиць по голові. Після цього, він висловив погрозу в застосуванні насильства небезпечного для здоровя у вигляді відрізання вух ножицями. Переконавшись в тому, що потерпілі морально пригнічені, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заволоділи грошами ОСОБА_3 в сумі 3000 грн., які знаходилися на столі, а також висунули вимогу про передачу 40000 грн., за якими вони приїдуть через дві години, після чого покинули приміщення.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вказує на те, що злочини не вчиняв, ніякого насильства до потерпілих не застосовував, а досудове і судове слідство проведені неповно та однобічно, без з`ясування всіх обставин справи. Посилається на порушення норм процесуального закону, зокрема, на застосування до нього недозволених методів слідства, ненадання захисника та на те, що йому було відмовлено в ознайомленні з матеріалами кримінальної справи. Також зазначає, що судом було необґрунтовано відмовлено в задоволенні його клопотання про виклик і допит в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які б могли спростувати його причетність до скоєння злочинів. При цьому вказує, що ОСОБА_7 знаходився в офісі під час зазначених подій і бачив, що там відбувалось, а ОСОБА_6 був біля офісу і у разі застосування до потерпілих насильства міг би їм допомогти, однак цього не зробив, що свідчить про те, що насильство до них не застосовувалось. Стверджує, що показання потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є непослідовними і вважає, що останні його обмовляють. За змістом апеляції просить вирок скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію, думку прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим та просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, за які він засуджений, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

Доводи засудженого ОСОБА_2 про його непричетність до злочинів, являються неспроможними.

Так, з показань потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_5 слідує, що вони разом з ОСОБА_7 організували фірму по виготовленню пластикових вікон. Прибуток ділили між собою і ОСОБА_4 з ОСОБА_2 відношення до діяльності фірми не мали.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_3 пояснювала, що 01.12.2007 року о 16 годині вони з ОСОБА_5 знаходились в офісі фірми на вул. ОСОБА_8. Вона перераховувала гроші, які відклала на придбання дублянки. В цей час до офісу увійшли ОСОБА_2 і ОСОБА_4, який наказав ОСОБА_5 вийти. Коли остання вийшла, то ОСОБА_4 підійшов до неї, спитав чому в них такі ціни на вікна, а потім кинув в обличчя листки паперу та наніс декілька ударів рукою по голові і потилиці. Після цього він наказав стати навколішки та повзти до дверей. Також наніс удар ногою в обличчя, від якого пішла кров. Вона спробувала вибігти з приміщення, але ОСОБА_2 закрив їй вихід. ОСОБА_4 наказав ОСОБА_2 привести ОСОБА_5, що той і зробив. Коли ОСОБА_5 зайшла, то ОСОБА_4 наказав їй також стати навколішки, почав кричати, схопив ножиці і тупою частиною ножиць став бити ОСОБА_5 по голові. При цьому він висловлювався нецензурною лайкою та погрожував ножицями відрізати вуха. Потім ОСОБА_4 взяв зі столу 3000 грн. та сказав, що вони винні йому ще 40000 грн., за якими заїдуть через дві години. Після цього ОСОБА_4 з ОСОБА_2 вийшли з офісу. Весь цей час ОСОБА_2 знаходився біля дверей, виконував усі вказівки ОСОБА_4 та декілька разів виходив на нетривалий час на вулицю. Гроші із столу ОСОБА_4 брав в присутності ОСОБА_2 і при ньому висунув вимогу про передачу 40000 грн.

Зазначені показання потерпілої ОСОБА_3 повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_5, яка вказала, що коли в офіс зайшли ОСОБА_2 і ОСОБА_4, то останній наказав їй вийти на вулицю. При цьому вдарив по обличчю листками паперів, які тримав в руці. Вона вийшла та залишилась чекати на іншій стороні вулиці. Через деякий час до неї підійшов ОСОБА_2 і сказав віддати ключ від офісу. Вона віддала ключ і ОСОБА_2 повернувся в офіс. Декілька разів він виходив, а потім покликав її. Вона зайшла в офіс і побачила ОСОБА_3, яка сиділа за столом заплакана, в мокрих і брудних джинсах. ОСОБА_4 наказав їй (ОСОБА_5В.) встати на коліна, а потім схопив із столу ножиці і тупою частиною став завдавати ударів по голові. Він висловлювався нецензурною лайкою, погрожував відрізати вуха, казав, що вивезе за місто і там їх ніхто не знайде. Після цього ОСОБА_4 взяв із столу гроші та сказав, що вони винні йому ще 40000 грн., за якими приїдуть через дві години.

Аналогічні показання потерпілі давали на досудовому слідстві при відтворенні обстановки і обставин події з їх участю.

З перевірених судом показань свідка ОСОБА_6, наданих на досудовому слідстві, які також узгоджуються з показаннями потерпілих вбачається, що 01.12.2007 року, біля 17 години, він підїхав до офісу фірми «Пегас», щоб разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 поїхати за дублянкою. В цей час з офісу вийшли двоє чоловіків, які сіли в автомобіль марки «Субару». Зайшовши в офіс він побачив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 заплакані, на підлозі розкидані папери, біля столу сліди крові. Потерпілі розповіли, що чоловіки, які вийшли з офісу, їх били, примушували повзати на колінах, погрожували відрізати вуха, забрали 3000 грн. та вимагають ще 40000 грн., за якими приїдуть через дві години. Він питав, чому вони не вибігли з офісу, але потерпілі відповіли, що один чоловік стояв біля дверей і не випускав їх, а у другого в руках були ножиці і вони боялися, що він ними заподіє тілесні ушкодження.

Наведене частково підтверджуються показаннями засудженого ОСОБА_2, який не заперечував того факту, що разом з ОСОБА_4 у вказаний день і час дійсно знаходились в офісі фірми «Пегас». Також там був і ОСОБА_7. При цьому він пояснював, що значний час перебував на вулиці і заходив в офіс періодично. Бачив, як з офісу вийшла ОСОБА_5, перейшла через дорогу та сіла в таксі. Потім вийшов ОСОБА_7 і сказав йому забрати у ОСОБА_5 ключі від офісу, що він і зробив. Пізніше ОСОБА_7 сказав йому покликати ОСОБА_5 в офіс. Потім на машині підїхав свідок ОСОБА_6, який заглянув в офіс та сів чекати в машині. Через деякий час вийшов ОСОБА_4 і вони поїхали.

Показання потерпілих про застосування до них насильства частково підтверджуються й показаннями ОСОБА_4, наданих ним в судовому засіданні, з яких вбачається, що в нього з ОСОБА_7 був спільний бізнес, в який він вклав гроші. Керував фірмою ОСОБА_7, і як згодом з`ясувалось, також там працювали ОСОБА_3 і ОСОБА_5. Оскільки виникли непорозуміння з ціною на вікна, то 01.12.2007 року він приїхав в офіс фірми «Пегас», де зустрівся з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Пізніше розмова перейшла у сварку, в ході якої він почав лаятися, у тому числі нецензурно, та наніс ОСОБА_3 удар рукою по потилиці.

Разом з тим, суд правильно оцінив такі показання ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та обґрунтовано взяв за основу показання потерпілих та свідка ОСОБА_6, які узгоджуються між собою та обєктивно підтверджуються іншими доказами по справі.

Згідно з протоколом огляду місця події від 01.12.2007 року, у приміщенні офісу по вул. В. Морській, 72 в м. Миколаєві на столі виявлені ножиці, а на дверях та підлозі - дві плями бурого кольору.

Як вбачається з протоколів предявлення фотографій для впізнання від 25.12.2007 року, свідок ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 і ОСОБА_2, як тих, що виходили з офісу фірми «Пегас» 01.12.2007 року.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 24.01.2008 року, у потерпілої ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на нижньому повіку лівого ока, крововиливу на задній поверхні грудної клітки зправа у підлопатковій області, крововиливу на розгинальній поверхні нижньої третини правого передпліччя, крововиливу на передньо-внутрішній поверхні нижньої третини правої гомілки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.01.2008 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою мяких тканин і крововиливів в лівій потиличній області, крововиливів на переніссі носу, що поширилось на внутрішні кути очей, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно до протоколу виїмки від 21.12.2007 року, в автомобілі НОМЕР_1, на якому 01.12.2007 року пересувався ОСОБА_4, вилучена зв'язка ключів, які відповідно до протоколу огляду від 23.01.2009 року, підходять до замка офісного приміщення по вул. В. Морській, 72 в м.Миколаєві.

Посилання засудженого ОСОБА_2 на те, що під час вказаних подій в офісі фірми «Пегас» разом з ним та ОСОБА_4 знаходився ОСОБА_7, свого підтвердження не знайшли. Про присутність ОСОБА_7 давали пояснення лише ОСОБА_2 і ОСОБА_4, в той час, як іншими доказами зазначені обставини не підтверджуються, а потерпілі заперечували, що в офісі разом з ними був і ОСОБА_7.

Що стосується тверджень засудженого ОСОБА_2 про те, що відповідно до інформації наданої керівником групи магазину МФ ЗАТ «Український Мобільний Звязок» про зєднання абонента 3 в період часу з 14 по 18 год., згідно якої власник зазначеного номеру - ОСОБА_7 знаходився в офісі фірми «Пегас», то такі твердження є надуманими. З вказаної інформації не вбачається, що зазначений номер абонента належить ОСОБА_7 Крім того, з наданої інформації слідує, що зазначений абонент пересувався по м.Миколаєву, однак не підтверджується, що він перебував саме в офісі фірми «Пегас». Також матеріали справи не містять даних про місце знаходження або перебування ОСОБА_7, а сторона захисту такі дані не надала, тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого про виклик свідка ОСОБА_7. Щодо показань свідка ОСОБА_6, то вони були належним чином перевірені судом і їм дана відповідна оцінка.

Посилання апелянта на порушення його права на захист являються безпідставними. При затриманні в порядку ст.115 КПК України 18.12.2007 року ОСОБА_2 виявив бажання мати захисника ОСОБА_9, який постановою слідчого від 19.12.2007 року був допущений до участі у справі в якості захисника і представляв його інтереси в ході досудового слідства. В подальшому ОСОБА_2 виявив бажання, щоб його інтереси представляв ОСОБА_10, який являвся фахівцем в області права, а не професійним захисником, тому постановою слідчого від 23.12.2008 року в допуску до участі в справі ОСОБА_10 обґрунтовано було відмовлено. В подальшому постановою слідчого від 31.01.2008 року ОСОБА_2 був призначений захисник ОСОБА_11, який приймав участь у справі до завершення досудового слідства. В судовому засіданні інтереси ОСОБА_2 також представляв його захисник ОСОБА_12 Тому, відсутні підстави вважати, що в ході досудового слідства і в суді порушувалось право ОСОБА_2 на захист.

Посилання засудженого ОСОБА_2 на застосування до нього незаконних методів слідства, також являються неспроможними. Матеріали кримінальної справи не містять доказів, які б підтверджували вказані обставини. Навпроти, зазначені твердження апелянта неодноразово перевірялись і свого підтвердження не знайшли. Постановою помічника прокурора м.Миколаєва від 08.02.2008 року в порушенні кримінальної справи відносно працівників міліції ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочинів.

Порушень кримінально-процесуального закону, які б вказували на необхідність скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, суд вірно встановив роль ОСОБА_2 при вчиненні вказаних злочинів, який своїми діями у виді обмеження в пересуванні потерпілих, в готовності до виконання будь-яких вказівок активного виконавця ОСОБА_4, своєю мовчазною згодою з усіма діями ОСОБА_4, діяв з останнім за попередньою змовою для досягнення загальної мети.

Дії засудженого ОСОБА_2 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном із загрозою застосування насильства небезпечного для здоровя, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також за ч. 2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна із загрозою застосування насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Покарання засудженому ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.ст. 65-67 КК України.

Підстав для скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 31травня 2010 року відносно ОСОБА_2 без зміни.

Головуючий

Судді