Провадження № 1-кс/344/16/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В С Т А Н О В И Л А :
12 грудня 2016 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Обґрунтовуючи вимоги скарги, заявник зазначає, що 07 жовтня 2016 року ним направлено рекомендованим листом до Генеральної прокуратури України заяву від 05 жовтня 2016 року про вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 25 жовтня 2016 року заявник повторно звернувся до ОСОБА_5 з заявою, в якій просив повідомити, чи внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 10 грудня 2016 року заявник отримав листи з Генеральної прокуратури України та прокуратури Івано-Франківської області, в яких повідомлялося про відмову у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За таких обставин заявник просить поновити строк на оскарження бездіяльності, визнати бездіяльність начальника першого наглядового відділу управління наглядової діяльності в кримінальних правопорушеннях слідчих органів прокуратури Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та бездіяльність заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 , що задокументована від 07 листопада 2016 року, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 375 Кримінального кодексу України суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 , протиправною, такою, що нею приховується корупційне правопорушення судді ОСОБА_4 та недійсного представника по довіреності (нечинної, фальшивої) ОСОБА_8 , яка не виключно може бути тяжким злочином, який без досудового слідства не встановити, зобов`язати відповідних службових осіб Генеральної прокуратури України та прокуратури Івано-Франківської області невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про відкриття кримінального провадження згідно заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 у цивільній справі № 2о-37/2010 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 375 Кримінального кодексу України, яка невиключено може бути корупцією за участю судді ОСОБА_4 та ОСОБА_8 тяжким злочином за нормативно-правовим визначенням.
У судове засідання заявник не з`явився, проте надав до суду доповнення до скарги, в якій скаргу підтримав, а також заяву, в якій просив скаргу розглядати без його участі.
Прокурор у судове засідання не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив розглядати скаргу без його участі, заперечував щодо доводів скарги, зазначив, що підстав вносити відомості за заявою ОСОБА_3 немає, заява за своєю суттю є незгодою з прийнятими судовими та процесуальними рішеннями та не містить будь-яких фактичних даних про злочин, також Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області проводився розгляд скарги ОСОБА_3 , за результатами якої винесено ухвалу про відмову у задоволенні скарги, просив відмовити у задоволенні даної скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя виходить з наступного.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, і даний перелік є вичерпним.
Зокрема, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
10 грудня 2016 року заявник отримав відповідь з прокуратури Івано-Франківської області.

12 грудня 2016 року до суду подана скарга.

За вказаних обставин та за відсутності інших даних в матеріалах перевірки слідчий суддя вважає, що заявнику слід поновити строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора.
За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні встановлено, що 07 жовтня 2016 року заявник надіслав рекомендованим листом до Генеральної прокуратури України заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 .
Генеральною прокуратурою України заяву ОСОБА_3 було направлено для розгляду до прокуратури Івано-Франківської області.
Листом від 07 листопада 2016 року за вих. № 17-3547-15 прокуратурою Івано-Франківської області повідомлено про відсутність підстав для реагування прокуратури області.

На думку ОСОБА_3 , не внісши зазначені ним в заяві відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочавши розслідування, прокурор порушив вимоги Кримінального процесуального кодексу України та, відповідно, допустив бездіяльність.

Як встановлено слідчим суддею, зі змісту поданої прокурору заяви ОСОБА_3 , його доводи про наявність в діях судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді.

Стосовно посилань заявника на незаконні, на його думку, дії судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 , слідчий суддя звертає увагу на наступне.

У відповідності до положень статті 126 Конституції України, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Як зазначено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
У відповідності до вимог частини п`ятої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, мають бути внесені відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що чинним законодавством України прокурора або слідчого не наділено повноваженнями щодо надання юридичної оцінки процесуальним рішенням суддів, визнання таких рішень законними чи незаконними, оскільки встановлення наявності чи відсутності процесуальних порушень при розгляді справи, встановлення обставин порушення суддею норм матеріального чи недотримання норм процесуального права при розгляді справи можливе тільки в порядку перегляду справи в апеляційному чи касаційному провадженні.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2008 року (справа № 21-319 во 07).
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.
Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки).
Як встановлено в ході розгляду даної скарги, судові рішення, винесені ОСОБА_4 , були залишені в силі, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у відкритті дисциплінарних справ стосовно судді ОСОБА_4 було відмовлено.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що у заяві ОСОБА_3 не міститься обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 з огляду на те, що викладені у заяві факти є суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин заявником і фактичних даних чи обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, не містять, а відтак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення даної скарги.
Щодо вимог скарги про визнання бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, протиправною, то слідчий суддя відмовляє у задоволенні даної вимоги, оскільки підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 214, 303-307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У Х В А Л И Л А :
Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У задоволенні скаргиОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити у повному обсязі.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1