Провадження № 1-кп/317/113/2017
Справа № 317/695/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 24.01.2017 р. відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 24.01.2017 р. відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 06 березня 2017 року у вказаному провадженні призначене підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Запорізькому районному суду Запорізької області, дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 також висловив думку про можливість призначення провадження до судового розгляду.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що він підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

В обвинувальному акті зазначено, що: «24 січня 2017 року, в період часу з 05 год. 30 хв. до 06 год. 28 хв., було проведено огляд автомобіля «MERSEDES-BENZ VITO», д.н. НОМЕР_1 , розташованого поблизу АЗС «Parallel» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Бабурка, вул. Городська, 1-а, який знаходився у користуванні ОСОБА_4 , під час чого на передньому пасажирському сидінні було виявлено та вилучено поліетіленовий зіп пакет в якому знаходиться порошок коричневого кольору, який згідно висновку експерта №7-136 від 01.02.2017 р. містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,683г (в перерахунку на основну), який водій зазначеного транспортного засобу в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори » від 22.12.2007 р., яке набрало законної сили 01.01.2008 р., з наступними змінами, невстановленим шляхом незаконно придбав, зберігав та перевозив у салоні вказаного автомобіля без мети збуту до його виявлення та вилучення співробітниками поліції».

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту.

Разом з тим, зазначене обвинувачення є неконкретним та таким, що позбавляє внаслідок його розгляду прийняти будь-яке законне і обґрунтоване рішення, оскільки воно містить нез`ясовані обставини, які мають суттєве значення для ухвалення вироку, а саме: час, місце, спосіб, мета придання психотропної речовини.

Згідно положень п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82). Крім того, Суд констатував, що положення п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

У рішенні від 25.07.2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Суд констатує, що обвинувальний акт суперечить вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутні необхідні відомості.

З огляду на те, що самостійно виправити недоліки обвинувального акту суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, позбавлений можливості, а зміна обвинувачення в судовому засіданні у відповідності до вимог ч. 2 ст. 337 КПК України є правом прокурора, а не обов`язком, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 24.01.2017 р. відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1