Справа № 464/4354/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/508/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб.

Визначено також строк дії ухвали до 00 год. 20 серпня 2017 року.
ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 345 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0002065 22 червня 2017 року), а саме, що останній о 23:20 год. 21 червня 2017 року, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою слідством особою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вікна, проникли у квартиру АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_12 , звідки викрали майно останнього, а саме: ноутбук марки «Lenovo», вартістю 9 000 грн., грошові кошти у сумі 1000 грн., статую зі слонової кістки, вартістю 7 000 грн., ніж сувенірний, вартістю 500 грн., ніж металевий марки «Коламбія», вартістю 300 грн., посвідчення члена виборчої комісії, видане на його ім`я, після чого втекли з місця події, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 17 800 грн.

Окрім цього, 21 червня 2017 року близько 23:50 год. ОСОБА_6 , з метою уникнення відповідальності за скоєння квартирної крадіжки, на автомобілі марки «БМВ» моделі «520» н.з. НОМЕР_1 намагався втекти від працівників поліції, ігноруючи їх неодноразові законні вимоги зупинити транспортний засіб. В подальшому, ОСОБА_6 по вул. Карпинця, 27 у м. Львові був затриманий працівниками поліції, при цьому нецензурно висловлювався, чинив активну фізичну протидію та умисно наніс удари руками по голові та в область рук і ніг оперуповноваженому УКР ГУ НП у Львівській області, лейтенанту поліції ОСОБА_13 , який перебував безпосередньо на службі, виконуючи свої службові обов`язки, припиняючи злочинну діяльність ОСОБА_6 та діючи в межах своїх повноважень, чим спричинив тілесні ушкодження, а саме: синець, садно та садна-подряпини на лівій руці.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту була винесена із порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства України, а також його прав та охоронюваних законом інтересів.
Зазначає, що вважаючи підозру обґрунтованою, слідчий суддя покликався на протокол затримання підозрюваного, проте такий не свідчить про обґрунтованість підозри за ч.3 ст. 185 КК України, адже підозрюваний не був затриманий на місці вчинення злочину; під час затримання у підозрюваного не було вилучено майно, яке б свідчило про його причетність до вчинення ним злочину.
Акцентує, що недопустимим доказом є наявний в матеріалах протокол огляду місця події автомобіля БМВ, оскільки такий складався без участі підозрюваного та його захисника і під час проведення іншої слідчої дії затримання підозрюваного, що підтверджується часом складання згаданих протоколів.
Наголошує, що необґрунтованою є підозра за ч.2 ст. 345 КК України, адже затримувався підозрюваний працівниками відділу кримінального розшуку, які не були в форменому одязі поліції з відповідними знаками розрізнення, що не давало можливості ідентифікувати їх як працівників поліції під час виконання ними службових обов`язків, крім цього під час затримання підозрюваний отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ноги та чисельних саден на тілі та обличчі, з приводу чого слідчим суддею була винесена окрема ухвала в порядку ст. 206 КПК України, з метою проведення судово-медичного обстеження підозрюваного та дослідження компетентними органами фактів отримання таких тілесних ушкоджень підозрюваним.
Вважає, що немає ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а доводи слідчого з якими погодився прокурор та слідчий суддя є надуманими, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які докази з цього приводу, не наведені такі слідчим і в судовому засіданні. Крім цього, жодного разу підозрюваний не викликався працівниками поліції для дачі пояснень та не був підданий примусовому приводу, що свідчить про те, що останній не ухилявся від участі у досудовому розслідуванні та про недоведеність зазначених слідчим ризиків.
Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував можливості підозрюваного сплатити заставу і прийшов до переконання не застосовувати таку у зв`язку з обґрунтованою підозрою вчинення насильницького злочину, проте, як вбачається з матеріалів клопотання, під час затримання отримав тілесні ушкодження неспіврозмірні з тілесними ушкодженнями отриманими працівником карного розшуку, якого неможливо було ідентифікувати як працівника правоохоронних органів, що виключає кваліфікацію даного злочину за ч.2 ст. 345 КК України, адже у підозрюваного був відсутній умисел на нанесення тілесних ушкоджень при затриманні в нічний час невідомими йому особами без форменого одягу та розпізнавальних знаків.
Зазначає, що підстав для обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає, а саме лише вчинення злочину підозрюваним, не може бути єдиною підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу. При цьому, слідчий суддя лише передбачав настання таких дій підозрюваного і не врахував інших суттєвих обставин, які могли б вплинути на законність і обґрунтованість прийнятого ним рішення.
Наголошує, що враховуючи відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, який є найтяжчим із визначених законодавцем, особу підозрюваного та відсутність негативних наслідків для оточуючих, є достатньо підстав вважати, що для забезпечення належного досудового розслідування, підозрюваному достатньо буде обрати запобіжний захід у вигляді грошової застави з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Просить ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді грошової застави.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 345 КК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, особу підозрюваного слідчий суддя прийшов до вірного висновку про необхідність застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави є безпідставними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 23 червня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4