Справа № 752/4011/17
Провадження № 1-кп/761/1217/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року

Шевченківський районний суд м.Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000154, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення обвинувального акта досудового розгляду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу порушених питань у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно пункту 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином .

Так, дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками ч.2 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини МДМА у великих розмірах та особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс.

Проте зазначення таким чином кваліфікації дій особи суперечить юридичному визначенню ч.2 ст. 309 КК України, якою передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин , або їх аналогів без мети збуту, якщо вказані дії вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. 307,308,310,317 КПК України, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

В обвинувальному акті відсутнє викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа. При цьому викладення формулювання обвинувачення не можна ототожнювати з викладенням фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення в частині зазначення, який саме розмір психотропної речовини складає великі розміри.

Також у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 придбав особливо небезпечну психотропну речовину МДМА, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, особливо небезпечний наркотичний екстракт канабісу, наркотичний засіб кокаїн. Проте відсутнє викладення формулювання обвинувачення щодо розміру вказаних наркотичних засобів та психотропних речовин, придбання та зберігання яких передбачає кримінальну відповідальність, відсутнє також формулювання обвинувачення в частині зазначення обставин зберігання психотропної речовини у визначеному розмірі та особливо небезпечного наркотичного засобу. При цьому у відповідності до ч.2 ст. 2 КПК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення собою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Натомість обвинувальний акт лише містить зазначення про виявлення під час обшуку предметів (згорток фольги, прозорі поліетиленові пакети із зазначеними речовинами, грошові купюри, електронні ваги,фрагмент пляшки, таблетки різного кольору), які ОСОБА_6 раніше незаконно придбав та зберігав без мети збуту у великих розмірах.

Такі обставини в своїй сукупності не дають повне та чітке уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , що у свою чергу не дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Одночасно слід зазначити, що пред`явлене особі обвинувачення має бути чітким, містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Таким чином, фактично відсутність в обвинувальному акті у розумінні ст. 291 КПК України викладення формулювання обвинувачення стосовно кожного з наведених складових є істотним недоліком обвинувального акту, істотно впливає на визначеність обвинувачення, є порушенням права учасників кримінального провадження на захист та права на справедливий суд, обов*язок забезпечення яких покладається на суд, та однією з гарантій яких є відповідно до п. «а» частини 3 статті 6 Конвенції негайна і детальна поінформованість зрозумілою мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти особи.

Такі обставини позбавляють суд можливості в підготовчому судовому засіданні визначитися з вирішенням питань, передбачених ч.3 ст. 290 КПК України, щодо прийняття передбачених судових рішень, позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Такі фактичні обставини є такими, що підлягають доказуванню прокурором, які належить викласти в обвинувальному акті, однак вимоги ст.ст.91,291 КПК України не виконані належним чином в обвинувальному акті.

Зазначені фактичні дані не є новими, відомі на період досудового розслідування, стосовно них не може бути змінене обвинувачення в суді.

З урахуванням наведеного обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.314, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000154 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя