АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1149/17 Справа № 180/3037/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей, 2013 року народження, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615 від 07 липня 2014 року, -

встановила:

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у тому, що той 07 липня 2014 року близько 12 год., керуючи автомобілем «Москвич 21412» з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », рухаючись по проїзній частині вул. Миру зі сторони вул. Лермонтова в сторону вул. Радянської в м. Марганець, де в порушення п.16.12 «Правил дорожнього руху України», на перехресті вул. Миру та пров. Гайдара скоїв зіткнення з велосипедом «Салют», під керуванням малолітнього ОСОБА_12 .

В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_13 малолітньому ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я.

Між порушенням водієм ОСОБА_8 вимог п. 16.12 «Правил дорожнього руху України», та настанням наслідків, заподіянням потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, є прямий причинний зв`язок.

Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно зі ст. 76 КК на ОСОБА_8 покладені відповідні обов*язки.

Із засудженого ОСОБА_8 на користь держави ухвалено стягнути витрати, пов*язані з проведенням експертних дослідженя на суму - 2 203 грн. 38 коп.

Цивільний позов ОСОБА_14 залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Обвинувачений та його захисник не згодні з вироком. В апеляційних скаргах просять його скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням матеріального та процесуального законів. Кримінального провадження закрити, а його виправдати.

В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що суд першої інстанції у вироку, як на доказ його вини, послався на протоколи слідчого експерименту від 26 серпня 2015 року та 29 листопада 2016 року.

Вказує, що перший слідчий експеримент був проведений через рік після події, що при його проведенні ніхто не вказував, що на перехресті знаходиться кущ, який є перешкодою для обмежена видимості.

Вважає, що це призвело до неправильного висновку експерта про технічну можливість відвороття зіткнення.

29 листопада 2016 року був проведений повторний слідчий експеримент. Однак на даний період пори року кущі не було листя, а кущ був обрізаний. Між тим, на підставі отриманих даних дано висновок, що у нього була технічна можливість запобігти зіткнення.

Вважає, що без урахування вказаних даних, суд прийняв висновки експерта в якості доказа його винності

Вказує на те, що суд приймає до уваги показання свідка про те, що видимість перехрестя була приблизно 10-15 метрів. В той же час, його показанням не дає оцінки. Крім того, сам потерпілий вказує, що не бачив автомобіль через кущ.

Зазначає, що його не було ознайомлено з питаннями, які суд поставив перед експертом, а також з висновками проведеного дослідження. Вважає, що тим самим було порушено його право.

Вважає, що суд безпідставно призначив йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки після події керує транспортним засобом і ніяких порушень не припускав. Крім того, його сім`я і він сам проживають за містом, в сім`ї п`ятеро дітей, дружина на теперішній час вагітна, транспортний засіб для нього єдине джерело доходу. Вказані дані не враховані судом, і безпідставно позбавлено його права керування транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_10 також просить вирок скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що згідно правил дорожнього руху України, рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку, однак потерпілий порушив вказані вимоги.

Вказує, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - поняті на місці події, підтвердили позицію обвинуваченого про те, що на момент вчинення пригоди попереджувального знаку про перехрестя встановлено не було. Крім того, свідок ОСОБА_15 вказував, що видимість на дорозі була обмежена до 10-15 метрів через кущ бузку, який розташован на перехресті. На момент проведення слідчого експерименту кущ перебував не в тому стані, в якому був на момент події. Тому протокол про проведення слідчого експерименту не може прийматись в якості доказу.

Стверджує, що на стадії досудового розслідування зникли фотографії, які були зроблені на місці події слідчим. В подальшому останній направив для проведення авто технічного дослідження матеріали кримінального провадження без фототаблиці, що призвело до неповного дослідження фактичних обставин події.

Вважає, що суд не надав належної оцінки показам потерпілого про те, що під`їжджаючи до перехрестя зупинився та впевнився у відсутності транспортних засобів, які перешкоджаєли рух. Однак не вказав своє швидкості руху, швидкості автомобіля та про те, де побачив транспортний засіб обвинуваченого перед зіткненням.

22 червня 2017 року до апеляційного суду від представника потерпілого ОСОБА_14 надійшли заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_17 . В них вона просить скаргу залишити без задоволення, вирок без змін.

В обґрунтування посилається на те, що доводи захисту спростовуються висновком автотехнічної експертизи про те, що в даній дорожній обстановці у водія автомобіля була технічна можливість запобігти пригоди, і не було яких небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому виконати їх.

Вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що оглядовість була обмежена , спростовуються висновками експертиз, протоколом огляду місця події від 07 липня 2014 року, в якому відображена оглянута ділянка проїжджої частини, зафіксовано погодні умови та дорожня обстановка на момент огляду; протоколом слідчого експерименту від 27 травня 2015 року, від 09 липня 2015 року та протоколом додаткового огляду місця події від 09 липня 2015 року та від 31 жовтня 2016 року, відповідно до якого проведено заміри.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

В судових дебатах учасники підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, обвинуваченого та його захисника, прокурора, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи на які посилаються обвинувачений та його захисник, колегія суддів вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України знайшли своє підтвердження та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу ОСОБА_8 , який за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноідів, синдром залежності», має на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Вирішуючи питання про застосування обвинуваченому ОСОБА_13 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд прийняв до уваги обставини злочину, наслідки, характер допущеного порушення «Правил дорожнього руху України», та з метою запобігання в подальшому порушень прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність такого покарання. Підстав сумніватись в необгрунтованості такого виду покарання, колегія суддів не знаходить.

Доводи обвинуваченого та його захисника про необ*єктивність даних отриманих при проведенні на місці події слідчого експерименту, що потягло до невірних висновків автотехнічного дослідження - безпідставні та не є слушними.

Як вбачається із матеріалів справи, судом було досліджено протоколи про проведення слідчих експериментів, протоколів огляду місця події, які були проведені, відповідно, 09 липня 2015 року, а також 29 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 106-107, 108-109, 110-112; т. 2 а.с. 18-22).

При проведенні експертних автотехнічних дослідженнях відповідно до посилань посадових осіб вказаного експертного закладу, досліджувались дані, які містились в матеріалах кримінального провадження, тобто як ті, які були отримані слідчим органом в літній так, і у осінній період року.

При цьому звертається увага на те, що по справі проведено три таких дослідження, а саме, 21 липня 2015 року, 18 вересня 2015 року і 20 березня 2017 року (т. 1 а.с. 114-117; 133-136; т. 2 а.с. 36-40).

Не дивлячись на те, що слідчі експерименти проводились, як вже вказувалось, в різні періоди року, а висновки експертних досліджень готувались різними експертами, між тим, вони не суперечили один одному. І згідно з їх даними дії водія ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 16.12 «Правил дорожнього руху» і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв*язку з настанням події.

Безпідставними вважає колегія доводи апеляції захисника про те, що судом не надано відповідної оцінки порушенням потерпілим Правил дорожнього руху, згідно яким рухатися по дорозі на велосипедах дозволяється особам, які досягли 14-річного віку, оскільки даний факт не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Критично колегія суддів відноситься і до доводів апеляційних скарг щодо обмеженої видимості на дорозі через кущ, оскільки, дані доводи спростовуються показами в судові першої інстанції свідка ОСОБА_15 , який показав, що перехрестя було повністю видно за 10-15 метрів до нього, та висновками автотехнічної експертизи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, та для скасування вироку суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: