Ухвала іменем україни 24 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоОСОБА_1 , суддів: при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю прокурора засудженого захисника потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на 3 (три) роки.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в сумі 50000 грн та матеріальну шкоду в сумі 6872,22 грн, та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 50000 грн, а всього 106872,22 грн.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні витрати в сумі 11180 грн в доход держави за проведення експертиз.
Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінено.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» в редакції від 06 травня 2014 року ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнено.

В решті вирок залишити без зміни.

Як визнав встановленим суд, 05 лютого 2012 року о13 год, ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Опель Віваро», номерний знак НОМЕР_1 на 271 км + 750 м автодороги М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», в порушення п.п.1.3, 1.5, 2.3Б, 10.1, 11.1, 14.2 Правил дорожнього руху України, рухаючись зі сторони с.Копистин в напрямку с.Шумівці Хмельницького району Хмельницької області, не врахував погодних умов перед початком обгону, не впевнився, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виконуючи маневр обгону невстановленого слідством автопоїзда, який рухався попереду у попутному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ГАЗ 5312 ЗНГ», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в Хмельницькій міській лікарні, а потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, просить судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведеного вказує, що вина ОСОБА_6 вчиненому недоведена. У справах про дорожньо-транспортні пригоди, у разі зіткнення транспортних засобів, підлягає доказуванню саме місце зіткнення цих транспортних засобів, однак всупереч вимог ст.91 КПК України місце зіткнення автомобілів не було встановлено ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду.

Апеляційний суд не виконав свого обов`язку та фактично проігнорував клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про повторне дослідження доказів, які буди досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, зокрема, протокол огляду місця ДТП від 05 лютого 2012 року та план-схему до цього та окремі висновки експертів.

Вказує, що його підзахисний змушений був погодитися на застосування щодо нього ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 06 травня 2014 року. Крім того, ст.408 КПК України не містить такої підстави для зміни вироку суду як звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання у зв`язку із застосуванням до нього акту амністії, на застосування якої обвинувачений дав згоду у суді апеляційної інстанції.

Вважає ухвалу апеляційного суду такою, що не відповідає вимогам статей 94, 370, 412 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просили її задовольнити, пояснення потерпілої ОСОБА_8 , прокурора, які заперечили проти касаційної скарги та просили її залишити без задоволення, перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

При розгляді даного кримінального провадження судова колегія виходить з того, що згідно ст.438 КПК України, до компетенції суду касаційної інстанції невідноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410 та 411 КПК України щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, які оскаржуються у касаційній скарзі захисника засудженого.
Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412КПК України).
У відповідності з вимогами ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди», заперечив та пояснив, що вважає винуватим у ДТП водія автомобіля «ГАЗ», який нерівномірно завантажив транспортний засіб молоком та виїхав на його смугу руху, через це молоковоз занесло і він зіткнувся з його автомобілем лівими передніми сторонами. При цьому він їхав зі швидкістю близько 65 км/год за вантажним автомобілем, за яким здіймалась снігова курява. Був накатаний сніг і дві колії в обидві напрямки руху, в результаті ДТП його син загинув, а він, дружина і донька отримали тілесні ушкодження.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому, на підставі пояснень самого засудженого, потерпілих та інших доказів у провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_12 та середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України та призначив покарання.
Не погоджуючись з вказаним вироком суду, засудженим ОСОБА_6 , його захисниками ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 було подано апеляційні скарги, в яких ставилось питання про скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи поданих апеляцій, визнав ці доводи безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про законність вироку відносно ОСОБА_6 .
Висновок суду про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності.
При призначенні засудженому ОСОБА_6 покарання, суд повною мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, має позитивну характеристику з місця проживання, пом`якшуючі покарання обставини, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Так, ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді апеляційних скарг звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від призначеного вироком покарання на підставі амністії. Апеляційний суд дійшов правильного висновку про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» в редакції від 06 травня 2014 року, оскільки ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та не позбавлений щодо них батьківських прав.
Посилання у касаційній скарзі захисника на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які на його думку допущені судами першої та апеляційної інстанції є безпідставними та необґрунтованими.
У зв`язку з чим доводи в касаційній скарзі захисника засудженого про відсутність доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не встановлення місця зіткнення автомобілів були предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду провадження та спростовуються його матеріалами висновок про те, що апеляційним судом проігноровано клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про повторне дослідження протоколу огляду місця ДТП від 05 лютого 2012 року та план-схему до цього протоколу, висновку експертів за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1084/1085/13-52 від 15жовтня 2013 року, висновку експерта №37 А від 03 квітня 2012 року, висновку експерта №128 А від 06 липня 2012 року.

З огляду на наведене, будь-яких підстав вважати обставини, встановлені під час кримінального провадження, дослідженими судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, колегія суддів, не вбачає.

Крім того, захисники засудженого ОСОБА_9 і ОСОБА_7 були присутні під час апеляційного розгляду, проте жодного клопотання з цього приводу не заявляли.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, зокрема, з мотивів, викладених у касаційній скарзі захисника не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3