УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/1381/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 389 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року. Колегія суддів Апеляційного суду Житомирської області у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), секретаря судового засідання ОСОБА_7 , -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків, - 1 рік 17 днів обмеження волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням на нього обовязків: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, призначити йому покарання за цим законом - 1 рік обмеження волі, на підставі ст. ст. 71 ч. 1, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 1 рік 17 днів.
Посилається на неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, - ст. 75 КК України, несправедливу мякість призначеного обвинуваченому покарання.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки місцевого суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 в ухиленні його як засудженого від відбування покарання у виді виправних робіт та кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 389 КК України є обґрунтованими та не оскаржується в апеляційному порядку.
Згідно ст. 71 КК України, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, їй має бути призначено остаточне покарання за сукупністю вироків, яке має бути
більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж
невідбута частина покарання за попереднім вироком.
З матеріалів справи видно, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи засудженим за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до реального покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, до повного відбуття покарання за цим вироком вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України. Невідбута частина покарання за попереднім вироком становить 140 годин громадських робіт.
За таких обставин суд першої інстанції правильно призначив остаточне покарання обвинуваченому за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Разом з тим, суд першої інстанції необґрунтовано застосував ст. ст. 75, 76 КК України та звільнив ОСОБА_6 від відбування остаточного покарання, призначеного за правилами ст. 75 КК України, оскільки таким чином фактично безпідставно вніс зміни у попередній вирок, який має виконуватися реально.
Тому у даній правовій ситуації обвинувачений ОСОБА_6 має відбувати реальне покарання, призначене за правилами ст. 71 КК України.
З врахуванням всіх обставин справи та даних про особу обвинуваченого, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування місцевим судом ст. 75 КК України.
Вимога апеляційної скарги про визнання апеляційним судом винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, є небгрунтованою, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до такого висновку, що фактично не оспорюється в апеляційному порядку.
Вирок місцевого суду підлягає скасуванню лише в частині призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
Вважаючи, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , який став на шлях виправлення та позитивно характеризується за місцем проходження курсу духовно-психологічної реабілітації від наркозалежності відділення закритого типу для нарко- та алко- залежних чоловіків "Дає життя" по вул. Івана Сулими, 19 у с. Артемівка Бориспільського району Київської області, колегія суддів вважає за необхідне призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт.
Таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів як ним так і іншими особами.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 26 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.
Постановити новий вирок в цій частині.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Малинського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Початок строку відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його ухвалення.
Судді: