09 вересня 2016 року
Справа №610/3126/16-к
Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області Купін В.В.,
за участю: секретаря судового засідання Денисової В.С., прокурора Коваленко І.О.,
розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, –
До суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке було погоджене з прокурором.
У судовому засіданні прокурор та слідчий просили клопотання задовольнити та накласти арешт на Гербову печатку ДП "Дослідне господарство "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім. В. Юр'єва УААН"; статут ДП "Дослідне господарство "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім. В. Юр'єва УААН"; офіційний бланк ДП "Дослідне господарство "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім. В. Юр'єва УААН";документи виконані на офіційному бланку ДП "Дослідне господарство "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім. В. Юр'єва УААН", які були оглянуті, та зафіксовані слідчим за допомогою фотозйомки 17.08.2016 р. під час проведення тимчасового доступу до речей і документів ДП "Дослідне господарство "Червоний Жовтень" інституту рослинництва ім. В. Юр'єва УААН".
.Фіксування процесу технічними засобами не здійснювалось у відповідності до положень ст.107 КПК України.
Вислухавши думку прокурора, вивчивши клопотання та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з абз.2 ч.1 ст.170 КПК, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий просить накласти арешт на вказане майно, посилаючись на те, що «воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а саме: зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як докази кримінального правопорушення».
Проте, слідчий і прокурор, обмежившись указаним вище формальним посиланням, разом із тим, не надали слідчому судді жодного доказу існування тих ризиків, на які посилається слідчий, а також не обґрунтували дійсну необхідність арешту.
Одного лише визнання слідчим якогось майна речовим доказом, саме по собі не може бути підставою для автоматичного накладення на таке майно арешту.
Так само відсутні жодні докази на підтвердження існування ризиків про які заявлено у клопотанні.
Відсутність доказів на підтвердження цих обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення клопотання, вказує на те, що доводи слідчого є лише його припущенням.
Разом із тим доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а тягар доказування цих обставин покладено законом на слідчого та прокурора.
Відтак є неможливо зрозуміти за якими саме ознаками якого саме злочину насправді здійснюється досудове слідство і чи здійснюється воно взагалі.
Так, навіть доказів того, що за останній календарний місяць органом досудового слідства була вчинена хоча б одна слідча дія – слідчому судді не надано.
З огляду на викладене, внаслідок недоведеності прокурором і слідчим необхідності накладення арешту, а також дійсної наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК, клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись стст. 170-173 КПК, –
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя В. В. Купін