Провадження №1-кп/523/125/17
І м е н е м У к р а ї н и
17.02.2017 року м. Одеса
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Любашівка Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України,
В період з 15 години 30 хвилин до 15 години 55 хвилин 7 серпня 2015 року ОСОБА_11 , перебуваючи біля будівлі №59/3 по вул. Академіка Заболотного в м. Одесі, побачив в руці у раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , гаманець, який визначив предметом злочинного посягання.
Діючи з корисливих мотивів та умислом на відкрите заволодіння даним майном ОСОБА_11 підійшов до потерпілої та наніс їй один удар кулаком руки в праве око, після чого вихопив з її руки гаманець, в який було поміщено купюру номіналом 500 грн., та почав втікати. В свою чергу ОСОБА_7 зуміла підставити тому підніжку, що спричинило падіння ОСОБА_11 на асфальтоване покриття, після чого нахилилася до лежачого обвинуваченого, забрала у нього гаманець, який сховала під власний одяг.
В наступний момент ОСОБА_11 схопив потерпілу за ногу, що також спричинило її падіння додолу, та наніс ОСОБА_7 ще один сильний удар кулаком руки в обличчя, на що потерпіла взяла в руку наявний при неї мобільний телефон марки «Nokia», щоб здійснити телефонний дзвінок про подію. Обвинувачений, продовжуючи вищезазначені власні наміри, ривком руки вихопив з її рук цей мобільний телефон, проте залишити місце події та розпорядитися цим майном не зумів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий випадковим очевидцем.
Наслідком вчинених обвинуваченим дій також стало отримання потерпілою ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що не були небезпечними для її життя чи здоров`я в момент їх спричинення, у вигляді: саден верхнього та нижнього вік правого ока, синця правої очної області з крововиливом під кон`юктиву ока, садна лівої стопи.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні не визнав, заперечив вчинення будь-яких дій корисливої спрямованості та показав, що в другій половині дня 7 серпня 2015 року він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертався з роботи та зайшов до розташованого біля місця його фактичного проживання магазину випита пива й справити в туалеті природні потреби. При собі він тримав сумку, в якій були отримані на роботі гроші в сумі близько 7500 грн. В приміщенні магазину він побачив раніше незнайомих йому жінок - продавця та потерпілу, перша з яких відмовила йому у наданні ключів від туалету, а потім обидві стали робити йому усні зауваження з приводу його стану, через що він вимушений був залишити це приміщення.
В подальшому, як показав обвинувачений, на вулиці хтось іззаду несподівано смикнув його за верхню частину одягу, що спричинило його падіння головою на асфальт та нетривале знепритомніння. Коли він прийшов до тями, то побачив поруч із собою потерпілу та невідомого чоловіка з рисами ромської зовнішності, які розмовляли між собою на відповідній мові та, з`ясувавши, що він прийшов до тями, разом стали наносити йому численні удари ногами та руками в голову та тулуб, що знову призвело до його знепритомніння.
Повторно він прийшов до тями в приміщенні органу внутрішніх справ, де також виявив відсутність власних грошей, у зв`язку із чим вважає, що ОСОБА_7 та інший невстановлений чоловік ромської національності навпаки пограбували його. Застосування будь-якого подальшого насильства по відношенню до нього з боку правоохоронців заперечив.
Незважаючи на отримані від обвинуваченого показання, його вина у вчиненні вищезазначеного діяння підтверджується сукупністю наступних, досліджених в суді доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що 7 серпня 2015 року вона отримала пенсію та зайшла до магазину, де здійснила купівлю продуктів. При собі вона мала гаманець, в якому, після оплати, залишалася ще одна купюра номіналом 500 грн. Під час її розрахунку з продавцем до приміщення магазину зайшов раніше їй незнайомий обвинувачений, який, перебуваючи на її думку в стані сильного алкогольного сп`яніння, почав пред`являти якісь незрозумілі претензії до продавця, на що потерпіла зробила йому зауваження та він залишив магазин.
Як вбачається з подальших показань ОСОБА_7 при виході з приміщення магазину до неї несподівано підійшов цей чоловік та, висловлюючись нецензурною лайкою, наніс їй один удар кулаком руки в праве око, після чого вихопив з її руки гаманець та почав з ним втікати. Реагуючи на такі дії, ОСОБА_7 випустила з рук пакунки з продуктами, швидким кроком відразу ж зуміла наздогнати ОСОБА_11 та підставити тому підніжку, що спричинило його падіння, після чого нахилилася до нього та забрала свій гаманець, який сховала під власний одяг.
В наступний момент ОСОБА_11 схопив її за ногу, через що вона впала та наніс їй ще один сильний удар кулаком руки в обличчя. Потерпіла також пояснила, що стала намагатися зателефонувати з власного телефону, проте обвинувачений, здогадавшись про такі її наміри, вихопив з її рук цей мобільний телефон. В той же час до них підбіг випадковий перехожий, який силою затримав обвинуваченого. На місці події також з`явилася і донька потерпілої. Потерпіла також пояснила, що повернулася до приміщення магазину де попросила допомоги у виклику правоохоронців.
В подальшому вона видала слідчому належні їй гаманець та телефон, якими намагався заволодіти ОСОБА_11 , проте в даний час телефон нею загублений. В свою чергу у відібраному під час події у обвинуваченого гаманцю вона потім не виявила купюри в 500 грн., у зв`язку із чим вважає, що той встиг її якимось-чином позбутися до моменту фактичного затримання.
Продавець магазину свідок ОСОБА_12 в суді показала, що ОСОБА_11 зайшов до приміщення магазину в момент купівлі потерпілою продуктів. Оскільки обвинувачений вів себе не зовсім адекватно, то свідок вивела його з приміщення і при цьому ОСОБА_7 висловила тому зауваження про те, що йому необхідно йти додому та не потрібно тут перебувати в такому вигляді. В руках у потерпілої свідок бачила гаманець з грошима, на конкретні номінали чи загальну суму яких вона уваги не звернула.
Після залишення потерпілою магазину, через незначний проміжок часу остання несподівано повернулася з видимими тілесними ушкодженнями на обличчі, промовила, що цей чоловік її щойно побив, викрав гаманець й телефон, у зв`язку із чим стала просити викликати охорону, що свідок і зробила.
Як вбачається з отриманих в суді показань свідка ОСОБА_13 він опинився на місці події, яке розташоване на відстані 5-6 метрів від магазину, в момент, коли невстановлений чоловік вже затримав обвинуваченого, силою утримуючи того на землі. Поруч перебувала раніше знайома йому потерпіла ОСОБА_7 , яка стала просити його ( ОСОБА_13 ) викликати телефоном правоохоронців, що він і здійснив. Свідок також побачив видимі тілесні ушкодження на обличчях як потерпілої, так і обвинуваченого. На місці події також перебувала і донька потерпілої, а ще через 5-7 хвилин прибули правоохоронці. Куди згодом подівся чоловік, який безпосередньо затримав ОСОБА_11 , йому невідомо.
Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що в якості співробітника охоронної фірми він із напарником прибув до місця події за фактом спрацювання тривожної кнопки в магазині. Він особисто перехватив обвинуваченого від очевидця до власних рук та утримував того до приїзду наряду органу внутрішніх справ. При цьому ОСОБА_15 бачив видимі тілесні ушкодження як на обличчі потерпілої, так і затриманого. Потерпіла також йому казала, що це її вдарив затриманий, який також намагався забрати в неї телефон. Цей телефон жінка тримала у власних руках та казала, що зуміла його відібрати назад. На місці події також перебувала молода дівчина, яка представилася донькою потерпілої.
Донька потерпілої ОСОБА_16 , будучи допитаною в суді в якості свідка про обставини події показала, що перебувала в квартирі за місцем свого проживання та через відчинене вікно почула гучні крики матері: «Гаманець! Допоможіть!». Свідок вибігла на вулицю та побачила, як зверху на обвинуваченому сидить незнайомий їй молодий чоловік та силоміць того утримує, що відбувалося до приїзду правоохоронців. ЇЇ мати перебувала у пригніченому стані, на її обличчі були видимі ушкодження, у зв`язку з чим їй було викликано швидку допомогу.
Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , кожний окремо, в суді показали, що прибули на місце події в якості наряду органу внутрішніх справ за телефонним повідомленням про пограбування. При прибутті до магазину, розташованому в районі будинків АДРЕСА_3 , вони виявили факт утримання групою позавідомчої охорони обвинуваченого, якого їм передав випадковий перехожий. При цьому остання особа відмовилася повідомляти свої анкетні дані, що в подальшому фактично унеможливило з`ясувати його особу. Потерпіла на місці пояснювала, що затриманий вдарив її та намагався забрати телефон. Окрім того, свідок ОСОБА_18 пам`ятає, що потерпіла також вказувала і на гаманець, як на предмет злочинного посягання затриманої особи. Наряд доставив затриманого до територіального органу внутрішніх справ.
Згідно телефонного повідомлення оператору «102», що надійшло до чергового Суворовського територіального відділу внутрішніх справ м. Одеси о 15 годині 55 хвилин 7 серпня 2015 року: невідомий побив жінку за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , на місце події спрямовано наряд №3-46.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7 серпня 2015 року ОСОБА_7 повідомила орган внутрішніх справ про відкрите заволодіння невідомою особою належного їй гаманця з грошима в сумі 500 грн., а також мобільного телефону марки «Nokia», що відбулося за баром по АДРЕСА_6 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1879 від 4 вересня 2015 року у ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження, що не були небезпечними для її життя чи здоров`я в момент їх спричинення, у вигляді: саден верхнього та нижнього вік правого ока, синця правої очної області з крововиливом під кон`юктиву ока, садна лівої стопи. Садна утворилися за механізмом тертя, ковзання твердих предметів по шкірі. Синець утворився від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Не виключається утворення цих тілесних ушкоджень в результаті нанесення ударів кистями рук, зжатими в кулаки.
Сукупність узгоджувальних показань потерпілої, усіх вище перелічених свідків (в частині послідовного первинного повідомлення про обставини події потерпілою), а також вищезазначених доказів дозволяють суду дійти однозначного висновку, що ОСОБА_7 була пограбована саме ОСОБА_11 , із застосуванням до неї з його боку насильства, яке не було доведено до кінця через активний супротив потерпілої та затримання обвинуваченого випадковим перехожим. Такий висновок також спростовує показання обвинуваченого про нібито протилежні наміри ОСОБА_7 його пограбувати.
Факт не виявлення в подальшому у відібраному потерпілою гаманці купюри номіналом 500 грн. слід розцінити, як такий, що ця банкнота була втрачена обвинуваченим через дії потерпілої та очевидця, що призвели до його остаточного затримання.
Як вбачається з протоколу проведеного в період з 17 години 20 хвилин до 18 години 00 хвилин огляду місця події ділянка місцевості, що прилягає до розташованої за адресою: АДРЕСА_7 торгівельної будівлі, має асфальтовану тверду поверхню.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2397 від 26 жовтня 2015 року у ОСОБА_11 встановлено тілесні ушкодження, у вигляді закритих уламкових переломів кісток носа та правої вилицевої дуги без зміщення уламків.
Зазначене, в сукупності з показаннями потерпілої, а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 (в частині падіння обвинуваченого додолу, його затримання перехожим із застосуванням сили, а також наявність на обличчі затриманого видимих тілесних ушкоджень) дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_11 отримав ушкодження в результаті падіння внаслідок активного спротиву потерпілої її пограбуванню, а також дій невстановленого очевидця, який його фактично затримав. Ці ушкодження жодним чином не пов`язані із будь-якими злочинними намірами потерпілої та невстановленого чоловіка, чи з діями правоохоронців.
До таких показань обвинуваченого, а також його тверджень про непричетність до пограбування ОСОБА_7 , суд ставиться критично, оскільки ці показання є голослівними та прямо спростовуються сукупністю вищевикладених доказів. На думку суду, дійсною метою надання ОСОБА_11 таких показань, є бажання уникнути відповідальності за вчинене.
Окрім того, всупереч доводів сторони захисту, суд не покладає в основу даного судового рішення жодного протоколу допиту потерпілої чи свідків, отримані органом досудового слідства, оскільки положеннями ч.1 ст.23 та ст.ст.352-353 КПК України передбачено отримання судом показань учасників кримінального провадження усно та безпосередньо в судовому засіданні.
Також суд не обґрунтовує остаточне судове рішення жодним речовим доказом чи отриманим під час досудового розслідування протоколом їх огляду, оскільки: письмова заява потерпілої ОСОБА_7 про видачу слідчому гаманця та мобільного телефону не містить дати, жодного реєстраційного реквізиту чи розпорядчого напису керівника органу внутрішніх справ; під час надання слідчим доступу стороні захисту до матеріалів кримінального провадження, в порушення ч.3 ст.290 КПК України, ця сторона не отримала доступу до цих речових доказів; протоколи огляду слідчим речових доказів містять неналежні відомості про адресу місця проживання понятого ОСОБА_20 , що унеможливило його виклик до суду, а інший понятий ОСОБА_21 навпаки в суді показав, що був присутнім не під час огляду цих речових доказів, а при їх вилученні у затриманого ОСОБА_11 в приміщенні відділу внутрішніх справ; окрім того, мобільний телефон на час судового розгляду було втрачено потерпілою.
Суд також виключає із обсягу доведеного в суді ОСОБА_11 обвинувачення вмінені тому органом досудового розслідування дії у виді нанесення потерпілій ударів ногами, оскільки це прямо заперечила ОСОБА_7 .
При цьому суд зазначає, що такі обставини, хоча і витлумачуються на користь обвинуваченого, але жодним чином не спричинюють можливого виправдання ОСОБА_11 у вміненому тому злочині.
В питанні ж можливої невідповідності, на думку сторони захисту, обвинувального акту вимогам закону, суд зазначає, що головуючому дане кримінальне провадження було повторно розподілено 9 березня 2016 року із стадії його судового розгляду, а відтак, суд в даній стадії не має жодних процесуальних повноважень для оцінки заявленого стороною захистом питання.
Оцінюючи вищенаведені докази та висновки суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 наступних дій.
В період з 15 години 30 хвилин до 15 години 55 хвилин 7 серпня 2015 року він, перебуваючи біля будівлі АДРЕСА_7 , побачив в руці у раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , гаманець, який визначив предметом злочинного посягання.
Діючи з корисливих мотивів та умислом на відкрите заволодіння даним майном ОСОБА_11 підійшов до потерпілої та наніс їй один удар кулаком руки в праве око, після чого вихопив з її руки гаманець, в який було поміщено купюру номіналом 500 грн., та почав втікати. В свою чергу ОСОБА_7 зуміла підставити тому підніжку, що спричинило падіння ОСОБА_11 на асфальтоване покриття, після чого нахилилася до лежачого обвинуваченого, забрала у нього гаманець, який сховала під власний одяг.
В наступний момент ОСОБА_11 схопив потерпілу за ногу, що також спричинило її падіння додолу, та наніс ОСОБА_7 ще один сильний удар кулаком руки в обличчя, на що потерпіла взяла в руку наявний при неї мобільний телефон марки «Nokia», щоб здійснити телефонний дзвінок про подію. Обвинувачений, продовжуючи вищезазначені власні наміри, ривком руки вихопив з її рук цей мобільний телефон, проте залишити місце події та розпорядитися цим майном не зумів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий випадковим очевидцем.
Наслідком вчинених обвинуваченим дій також стало отримання потерпілою ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що не були небезпечними для її життя чи здоров`я в момент їх спричинення, у вигляді: саден верхнього та нижнього вік правого ока, синця правої очної області з крововиливом під кон`юктиву ока, садна лівої стопи.
Вищевикладені дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 та ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В обґрунтування усіх заявлених вимог потерпіла в змісті позовної заяви та в суді зазначила про фактичну втрату з гаманця грошової купюри номіналом 500 грн., а також про спричинену їй діями обвинуваченого травму ока.
Проходження потерпілою відповідного обстеження підтверджено довідкою Одеського міського лікувально-діагностичного центру мікрохірургії ока КУ «МКЛ №4» від 9 листопада 2015 року. Окрім того, факт ушкодження ока підтверджено і вищенаведеним висновком судово-медичної експертизи потерпілої.
ОСОБА_7 в суді пояснила, що зазначене ушкодження ока спричинило їй довготривалий фізичний біль, а наслідки травми вона відчуває до теперішнього часу, у зв`язку із чим вимушена приймати очні краплі. Потерпіла також пояснила, що в її правому оці залишилася видима крапка, а первинне існування в оці крововиливу до часу його зникнення взагалі обумовило сором перед знайомими, що кардинально змінило розмірений порядок її повсякденного життя.
Сукупність вищезазначеного, на думку потерпілої, призвело до її підвищеної дратливості, великого психологічного навантаження, тяжких емоційних потрясінь, стресу, вимушеного звуження кола спілкування.
Вирішуючи даний цивільний позов суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 та ч.1 ст.1177 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
Оскільки судом було доведено винуватість ОСОБА_11 у закінченому замаху на відкрите заволодіння майном потерпілої, серед якого була грошова купюра номіналом 500 грн., яка була втрачена при затриманні обвинуваченого, то слід дійти висновку про існування прямого причинного зв`язку між діями обвинуваченого та фактом заподіяння потерпілій такої майнової шкоди, яку слід стягнути з ОСОБА_11 в повному обсязі.
Окрім того, слід також визнати, що конкретні обставини замаху на пограбування обвинуваченим потерпілої безумовно спричинили заподіяння останній особі моральної шкоди.
При призначенні покарання, з урахуванням змісту фактично пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення, суд констатує про відсутність жодної із обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене тому покарання.
Окрім того, при призначенні покарання суд враховує дані про перше притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності, отримані показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 про наявність у обвинуваченого власної сім`ї, офіційного місця працевлаштування, робочої кваліфікації, що надає змогу утримувати родину з легальних матеріальних джерел, його позитивні характеристики, а також ту обставину, що з часу вчинення даного злочину, він протягом наступних півтора календарних років не вчинив жодного будь-якого протиправного діяння.
З урахуванням сукупності усіх вищевикладених висновків та даних про особу обвинуваченого, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_11 без реального відбуття покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.
Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави слід скасувати, з наступним поверненням предмету застави заставодавцю.
Керуючись ст.ст.368,374 КПК України, суд,
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.
Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.5 ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_11 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 7 серпня 2015 року до 6 жовтня 2015 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Після набрання вироком законної сили:
- долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів мобільний телефон марки «Nokia 311», а також гаманець вважати повернутими ОСОБА_7 ;
- застосований до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді застави скасувати, з наступним поверненням заставодавцю предмету застави.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1