Справа № 527/2267/16-к
провадження № 1-кп/527/15/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине Полтавської області кримінальне провадження № 0000407 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, освіта середня технічна, працюючого до обрання запобіжного заходу водієм у ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», на даний час не працюючого, проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
25.08.2016 року о 02 год. 18 хв., в темний час доби, за відсутності зовнішнього електроосвітлення, по сухомуасфальтобетонному покриттю вул. Центральна (колишня назва вул. Леніна) в с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони м. Глобине в напрямку с. Зубані Глобинського району, керуючи автомобілем «МАЗ-437041-280», державний номерний знак НОМЕР_1 , з увімкненим ближнім світлом фар, зі швидкістю близько 50 км/год, рухався водій ОСОБА_7 .
В цей час, в зустрічному напрямку відносно напрямку руху автомобіля «МАЗ-437041-280», д.н.з. НОМЕР_1 , по смузі руху останнього, рухався пішохід ОСОБА_8 , який на стадії наближення до автомобіля, зробив декілька кроків праворуч, в напрямку центру проїзної частини та зупинився.
В свою чергу, водій ОСОБА_7 , з метою безпечного об`їзду пішохода, змістився на зустрічну смугу руху та продовжив рухатись у вказаному напрямку.
В подальшому, на стадії зближення учасників дорожнього руху, пішохід ОСОБА_8 , почав перетинати проїзну частину дороги з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля МАЗ.
Рухаючись у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 , рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху - 42,7 км./год., за умови видимості елементів проїзної частини дороги, маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушив вимоги п. п. 12.2., 12.3. «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:
12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,
та в межах зустрічної смуги руху, допустив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_8 та в подальшому здійснив переїзд останнього.
В результаті наїзду пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 95 від04.10.2016 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: рани голови, обличчя, правої руки та нижніх кінцівок, синці обличчя та тулубу, садна на грудній клітині, правому плечі, спині, обох сідниць та нижніх кінцівках, розможження речовини головного мозку, мозочку та стовбуру, множинні скалкові переломи кісток склепіння та основи черепа, дрібнокрапкові крововиливи в речовину головного мозку та стовбур, крововиливи в м`які тканини голови, відкритий перелом правого плеча, множинні переломи ребер справа по декільком анатомічним лініям, поперечний перелом рукоятки грудини, перелом верхньої щелепи справа по типу ФОР-2, перелом кісток носу, перелом акроміального виростку правої лопатки, перелом обох лобкових кісток, пошкодження вісцеральної та парієнтальної плеври справа, розриви правої долі печінки та правої легені, крововилив в навколо аортальну клітковину та корені легень, які в своїй сукупності відносно до живої людини кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх утворення.
Смерть ОСОБА_8 наступила від розможження речовини головного мозку, внаслідок переломів кісток склепіння та основи черепа, які виявились результатом тупої травми голови.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 375 від 12.10.2016 року в заданій дорожній обстановці водій автомобіля «МАЗ-437041 280», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, тобто виконанням вимог п.п. 12.2., 12.3. «Правил дорожнього руху України».
В діях водія автомобіля «МАЗ-437041 280», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.2., 12.3. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і дав суду пояснення за змістом ідентичні описовій частині вироку. В скоєному щиро розкаюється. Пояснив, що 25.08.2016 року близько 2 год. 10 хв. він на автомобілі «МАЗ-437041-280», днз НОМЕР_1 , який є власністю ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», працюючи водієм на вказаному підприємстві, виїхав з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» до м. Харків. Рухався із включеним ближнім світлом фар, зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. При виїзді з с. Іванове Селище, попереду, на відстані десь 70 м. побачив пішохода, який рухався назустріч, по краю проїзної частини по стороні руху автомобіля. З метою уникнення наїзду, взяв ліворуч так, що розділова смуга була по центру автомобіля. Коли він ( ОСОБА_7 ) наблизився до пішохода, останній зробив два кроки до центру проїзної частини, а потім різко побіг через дорогу. Він ( ОСОБА_7 ) різко взяв ще лівіше, почав гальмувати, але оскільки автомобіль був дуже завантажений і спрацювала антиблокувальна система , то він не зміг зупинитися і здійснив наїзд на пішохода. Після цього він зупинився, тіло потерпілого знаходилося на відстані десь 6 метрів позаду автомобіля, ознак життя він не подавав. Його напарник повідомив про ДТП диспетчера та викликав швидку допомогу. Повідомив, що одинадцять років працював водієм, проте в зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту був змушений звільнитися. Вказав, що звертався з вибаченнями до потерпілих.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши та проаналізувавши в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку про наявність в діях підсудного ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Призначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілих.

Підсудний ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкий злочин з необережності, в результаті якого спричинено тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 , дані про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, злочин вчинив в тверезому стані.
ОСОБА_7 за місцем реєстрації негативно не характеризується, офіційно не працевлаштований, проживає в цивільному шлюбі та має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно довідок лікарняних закладів, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні прохали призначити ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі та не пов`язане з позбавленням волі, матеріальних претензій до нього не мають.
Потерпілий ОСОБА_4 направив заяву проте, що при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.
На підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , в ході судового розгляду не встановлено.

Суд також бере до уваги, що виникненню дорожньо транспортної пригоди сприяло грубе порушення п. 4.14 Правил дорожнього руху України потерпілим ОСОБА_8 , який до того ж під час ДТП перебував в стані сильного алкогольного сп`ягніння.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину та його наслідки, думку потерпілих та їх представника, які не наполягали на суворому покаранні і прохали обрати покарання з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк, ближчий до мінімальної межі санкції статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів та вбачає підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 2 роки.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого передбачене ч.2 ст. 286 КК України позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , до обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, працював водієм в ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», вчинив кримінальне правопорушення під час виконання трудових обов`язків, пов`язаних з керуванням транспортним засобом, під час ДТП перебував в тверезому стані, має водійський стаж понад 11 років, відносно нього відсутні відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху раніше . Крім того, професія водія являється основним доходом на утримання його та сім`ї.
Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи. Підстав для застосування ст. 69 КК України не вбачається.

Уточнений цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з цивільного відповідача - ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» на його користь моральної шкоди в сумі 150000 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі, з урахуванням письмової заяви цивільного відповідача про визнання позову.
Ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на корить держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В зв`язку з цим з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експертів для проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 703,68 грн.
Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являться для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Уточнений цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити. Стягнути з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» на користь ОСОБА_4 у відшкодування спричиненої моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 703,68 грн.

Речові докази: автомобіль «МАЗ-437041-280», державний номерний знак НОМЕР_1 повернути власнику ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат».
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Глобинський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1