Справа № 438/1099/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/415/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

встановила:
ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000143 від 20 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повернуто прокурору.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що при кваліфікації діянь ОСОБА_7 в обвинувальному акті зазначено, що вона підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що у свою чергу нівелює обвинувальний акт, який відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, а формулювання лише підозри порушує право особи на захист.

На вказану ухвалу начальник Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що така підлягає скасуванню, оскільки не відповідає викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, є незаконною і необґрунтованою.

Зазначає, що згідно обвинувального акта слідчим дотримано усіх вимог норм законодавства та зазначено ті обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Наголошує, що твердження в обвинувальному акті, про встановлені досудовим розслідуванням факти є абсолютно логічними та такими, що не суперечать п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.
Акцентує, що попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
Звертає увагу на те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Покликається на те, що з Постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. (справа №5-328кс16) вбачається, що відсутність вказівки в обвинувальному акті щодо особи на його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому, вищезазначене свідчить, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності і вказані в ухвалі суду недоліки не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Зазначає, що безпідставне повернення Бориславським міським судом обвинувального акта призведе до порушення розумних строків судового провадження, строків кримінального провадження взагалі та порушення загальної частини КПК України.
Просить ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2017 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000143 від 20 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурорів про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Ч.1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься і поняття розумних строків, яке відповідно до ч.5 ст. 28 КПК України передбачає, що кожен має право, щоб обвинувачення відносно нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
У відповідності до ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.
Обвинувачення, як зазначено в п.13 ст. 3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Так, ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Проаналізувавши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про його невідповідність зазначеним вище вимогам законодавства, оскільки у ньому чітко викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому доводи суду першої інстанції про наявність недоліків обвинувального акта, що перешкоджають об`єктивному розгляду справи та порушують вимоги закону, зокрема, право на захист обвинуваченої і позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду є безпідставними.
Щодо покликання місцевого суду на зазначення в обвинувальному акті про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, то таке, на думку колегії суддів, є фіксацією моменту початку притягнення особи до кримінальної відповідальності та жодним чином не свідчить про відсутність формулювання обвинувачення, оскільки за змістом, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, дана їм правова кваліфікація та сформульовано обвинувачення.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000143 20 лютого 2016 року відносно ОСОБА_7 прокурору, із зазначених судом підстав, є передчасним, а тому підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню в суд першої інстанції для призначення нового розгляду, при якому з дотриманням вимог чинного законодавства слід прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу начальника Бориславського відділу Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 16 лютого 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000143 від 20 лютого 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повернуто прокурору скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4