Єдиний унікальний номер 225/3701/16-к
Номер провадження 11-кп/775/615/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області матеріали кримінального провадження № 0000057 від 23 березня 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого, на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 28 квітня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 за ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України, -

встановила:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 квітня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 263 КК України, та призначено покарання:

- за ч.1 ст. 258-3 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

07 квітня 2014 року в м. Донецьк утворено терористичну, відповідно до ст. 1 п.16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), одним із основних завдань якої є зміна меж території та державного кордону України в спосіб, що суперечить порядку встановленому Конституцією України - тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох), що створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та в якому її структурні підрозділи здійснюють терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації.

Відповідно до розподілу функцій, встановленого організаторами та керівниками терористичної організації «ДНР», що діяла на всій території Донецької області, загальнополітичне керівництво терористичною діяльністю вказаної терористичної організації здійснювали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інші особи, а безпосереднє керівництво силовим блоком, до складу якого входили незаконні збройні формування: батальйони «ВОСТОК», «ОПЛОТ», СВД «БЕРКУТ», здійснювали ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші особи.

«ДНР» діє на території України незаконно та її учасники вчиняють терористичні акти - захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування із застосуванням зброї, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії (зокрема, артилерійські обстріли), які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, в тому числі щодо визнання легітимності діяльності «ДНР» та влади її керівників, а також перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України, військовослужбовцями Збройних Сил України й інших військових формувань України, задіяними у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області.

13 квітня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» №405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

07 жовтня 2014 року наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України за №33/6/9 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 за №106-VIII, Постанові ВР «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за №1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за №337- VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за №1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за №145-VIII.

Вказана терористична організація завідомо для ОСОБА_7 є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з так званих «політичного» та «силового» блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій.

На керівників зазначених вище «блоків» терористичної організації «Донецька народна республіка» покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входили до вказаних блоків.

При цьому на керівників та учасників так званого «силового» блоку (не передбачених законом збройних формувань) покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу, на представників так званого «політичного» блоку покладаються організація збору та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до терористичної діяльності, чим також забезпечується існування вказаної терористичної організації.

25 лютого 2016 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, виїхав з м.Ростов-на-Дону Російської Федерації до м. Донецьк України, незаконно перетнувши поза встановленими пунктами пропуску Державний кордон України, добровільно прибув 25 лютого 2016 року до так званого «військкомату» «ДНР», який знаходиться за місцем дислокації захопленої учасниками терористичної організації «ДНР» у 2014 році військової частини Національної Гвардії України № 3037, розташованої за адресою АДРЕСА_2 , де вступив до незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» з метою отримання грошових коштів, тобто став учасником терористичної організації. У вказаному так званому «військкоматі», протягом 25-27 лютого 2016 року, ОСОБА_7 успішно пройшов медичний огляд. 28 лютого 2016 року, ОСОБА_7 розподілено до складу так званого «9 Окремого мотострілкового полку 1 армійського корпусу Міністерства оборони терористичної організації «ДНР» (далі - 9 ОМСП 1 АК МО «ДНР», т.зв. «в/ч НОМЕР_1 », с. Безіменне Новоазовського району Донецької області).

28 лютого 2016 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, прибув, продовжуючи участь у Терористичній організації, до розташування штабу 9 ОМСП 1 АК МО «ДНР» у м. Новоазовськ Донецької області, де йому надано позивний «Гіря». У штабі 9 ОМСП 1 АК МО «ДНР» ОСОБА_7 призначався на чергування по розташуванню, залучався для виконання господарських робіт на території штабу. У кінці лютого 2016 року, точна дата органам досудового розслідування не відома, перебуваючи в розпорядженні штабу 9 ОМСП 1 АК МО «ДНР», ОСОБА_7 був прийнятий до так званого 3 Окремого мотострілкового батальйону 9 ОМСП 1 АК МО «ДНР» (далі - «3 ОМСБ») командиром вказаного незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» невстановлену особу із позивним « ОСОБА_13 ».

В подальшому, 04.03.2016 року, підозрюваний ОСОБА_7 добровільно прибув до с. Октябрь Новоазовського району Донецької області, де разом із іншими невстановленими новоприбулими учасниками терористичної організації «ДНР» пройшов навчання з правил поводження зі зброєю, стрільб із протитанкового керованого ракетного комплексу ПТРК 9К111 «Фагот» та був призначений на посаду оператора протитанкового ракетного комплексу (далі - ПТРК) взводу протитанкових керованих ракетних комплексів 3 окремого мотострілкового батальйону 9 ОМСП 1 АК МО «ДНР» (далі - взвод ПТРК). У коло обов`язків ОСОБА_7 на займаній посаді входило:

- озброєне чергування на спостережних пунктах, розташованих у західній частині АДРЕСА_3 ;

- здійснення контролю за обстановкою перед спостережними пунктами та доповідь щодо маневрування військової техніки та живої сили підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань України за допомогою дротового зв`язку по телефонній радіостанції НОМЕР_2 , проведеному між спостережними пунктами та блок-постами З ОМСП;

- доповідь щодо результатів розвідувальних дій;

- збройний супротив у випадку нападу на позиції спостережного пункту з боку Збройних Сил України та сил антитерористичної операції.

Крім того, для виконання завдань, покладених на ОСОБА_7 відповідно до розподілу функціональних обов`язків, як на учасника терористичної організації, 04 березня 2016 року від невстановленого учасника незаконного збройного формування терористичної організації «Донецька народна республіка», ОСОБА_7 отримав вогнепальну зброю: автомат Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 , 2 магазини, у які споряджено 60 бойових патронів калібру 5,45x39 мм та 2 упаковки, у яких разом 60 бойових патронів калібру 5,45x39 мм.

У с. Октябрь Новоазовського району Донецької області ОСОБА_7 у період з 04.03.2016 по 22.03.2016 проживав у одному із житлових будинків, захоплених учасниками терористичної організації «ДНР», точна адреса якого органами досудового розслідування не встановлена. Безпосереднім командиром ОСОБА_7 був учасник незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР» - взводу ПТРК - із позивним « ОСОБА_14 ».

У період перебування в с. Октябрь Новоазовського району Донецької області з 04.03.2016 до 22.03.2016 ОСОБА_7 , беручи участь у терористичній організації, 7 разів призначався та ніс бойові озброєні чергування на спостережних пунктах, розташованих у західній частині с.Октябрь із умовними назвами «Клевер» та «Шмель». В ході одного з таких чергувань ОСОБА_7 отримав один патрон калібру 5,45x39 мм, який спорядив до патронника.

22 березня 2016 року ОСОБА_7 за участь у терористичній організації отримав грошові кошти у розмірі 2050 російських рублів, що становить 789 гривень 51 копійку, згідно із офіційним курсом Національного банку України станом на 22.03.2016 року.

22 березня 2016 року ОСОБА_7 , після вживання алкогольних напоїв із іншими учасниками терористичної організації, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, озброєний автоматом Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 , у патроннику якого знаходився 1 бойовий патрон калібру 5,45x39мм, з 2 магазинами в кожному з яких споряджено по 30 бойових патронів калібру 5,45x39 мм та з 2 упаковками по 30 бойових патронів калібру 5,45x39 мм, маючи при собі усього 121 бойовий патрон калібру 5,45x39 мм, вирушив у бік позицій ЗС України в районі с. Павлопіль Волноваського району Донецької області, де був затриманий військовослужбовцями ЗС України, в результаті чого протиправну діяльність ОСОБА_7 було припинено.

04 березня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи на території Донецької області, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, у с.Октябрь Новоазовського району Донецької області у складі так званого «взводу протитанкових керованих ракетних комплексів 3 окремого мотострілкового батальйону 9 Окремого мотострілкового полку 1 армійського корпусу Міністерства оборони терористичної організації «ДНР», умисно, з метою виконання покладених на нього обов`язків учасника терористичної організації, незаконно отримав від невстановленого учасника незаконного збройного формування - взводу ПТРК, тобто придбав без дозволу, передбаченого законом, - постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292, вогнепальну зброю, а саме: автомат Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 , 2 магазини в кожному з яких споряджено по 30 патронів калібру 5,45x39 мм та 2 упаковки по 30 патронів калібру 5,45x39 мм, крім того один патрон калібру 5,45x39 мм ОСОБА_7 отримав у період з 04.03.2016 року по 22.03.2016 під час одного з чергувань на спостережному пункті в районі с. Октябрь Новоазовського району Донецької області, від невстановленого учасника терористичної організації «ДНР», з метою його спорядження у патронник отриманого автомату Калашникова АК-74, таким чином ОСОБА_7 отримав всього 121 патрон калібру 5,45x39мм, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме автоматів Калашникова АК-74, АКС-74У, АКМС-74, ручного кулемету Калашникова РПК-74 тощо.

В подальшому, автомат Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 . який є нарізною вогнепальною зброєю, із патроном калібру 5,45x39мм у патроннику, 2 магазини в які споряджено 60 патронів калібру 5,45x39 мм та 2 упаковки по 30 патронів калібру 5,45x39 мм, усього 121 патрон калібру 5,45x39 мм, які є боєприпасами, ОСОБА_7 , діючи умисно, протягом 04.03.2016 року 22.03.2016 року зберігав, без дозволу, передбаченого законом, у одному із будинків с. Октябрь Новоазовського району Донецької області, точна адреса якого органами досудового розслідування не встановлена, в якому проживав разом із іншими невстановленими учасниками терористичної організації «ДНР».

В період з 04 по 22 березня 2016 року ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, 7 разів заступав на бойові озброєні чергування на спостережних пунктах 3 ОМСП в західній частині АДРЕСА_3 , для чого брав із собою автомат Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 , який є нарізною вогнепальною зброєю, із патроном калібру 5,45x39мм у патроннику, 2 магазинами в кожному з яких споряджено по 30 патронів калібру 5,45x39 мм та 2 упаковки по 30 патронів калібру 5,45x39 мм - разом 121 патрон калібру 5,45x39 мм, які є боєприпасами, носивши їх на місце чергування без передбаченого законом дозволу. Крім того, 22 березня 2016 року ОСОБА_7 озброєний автоматом Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 , який є нарізною вогнепальною зброєю, у патроннику якого знаходився 1 патрон калібру 5,45x39 мм, з 2 магазинами та з 2 упаковками у яких разом 120 патронів калібру 5,45x39 мм, тобто із боєприпасами, без передбаченого законом дозволу на носіння вказаних зброї та боєприпасів, вирушив у бік позицій ЗС України в районі с.ГІавлопіль Волноваського району Донецької області, де був затриманий військовослужбовцями ЗС України. В ході затримання у ОСОБА_7 виявлено та вилучено автомат Калашникова АК-74 калібру 5,45 мм № НОМЕР_3 , який є нарізною вогнепальною зброєю, у патроннику якого знаходився 1 патрон калібру 5,45x39 мм, з 2 магазинами у яких споряджено 60 патронів калібру 5,45x39 мм та з 2 упаковками у яких разом знаходилося 60 патронів калібру 5,45x39 мм, тобто разом 121 патрон калібру 5,45x39 мм, які є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, а саме автоматів Калашникова АК-74, АКС-74У, АКМС-74, ручного кулемету Калашникова РПК-74 тощо. Тобто вказаними діями, ОСОБА_7 здійснив носіння зброї та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подано апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить розглянути питання про застосування щодо нього норм, положень ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» та відшкодувати витрати на проведення експертиз за рахунок державного бюджету України, а не з його, як зазначено у вироку. Врахувати всі пом`якшуючі покарання обставини та змінити статтю обвинувачення, оскільки вона не відповідає дійсності. Вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню через: невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження; істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд першої інстанції стягнув з нього на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз у кримінальному провадженні, чим порушив вимоги ст.ст. 122, 124 КПК України, ст. 15 ЗУ «Про судову експертизу», оскільки проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому відшкодуванню за рахунок обвинуваченого не підлягають. Крім того, зазначає, що судом при ухваленні вироку не взяті до уваги такі пом`якшуючі покарання обставини як: наявність неповнолітньої дитини; наявність на утриманні опікуна ОСОБА_15 1950 р.н. (бабусі); той факт, що він мав офіційне місце роботи до 2016 року. Вважає, що обвинувачення за ч.1 ст. 258-3 КК України є неправомірним, оскільки, відповідно до «відповіді» Адміністрації Президента України, у реєстраційно-довідковій базі службової кореспонденції Головного департаменту документального забезпечення, у відділі систематизації та обліку актів законодавства Головного державно-правового департаменту Адміністрації Президента України відсутня інформація щодо: наявності будь-яких нормативно-правових актів, якими визначено перелік терористичних організацій Донецької та Луганської областей; наявності визнання будь-якою державною, міжнародною організацією або наявності рішення міжнародної судової установи яким би встановлювався юридичний факт визнання самопроголошених «ЛДНР» терористичними організаціями, а тому, його не може бути засуджено за терористичною статтею.

Захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, кримінальне провадження закрити. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено в суді поза розумним сумнівом участь обвинуваченого ОСОБА_7 саме в терористичній організації і у вироку суду не приведено жодного доказу на доведення такої участі. Зазначає, що обов`язковою умовою створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництва такою групою чи організацією або участь у ній - є мета вчинення терористичного злочину, тобто, під час судового розгляду стороні обвинувачення необхідно було довести обставини вчинення чи готування до вчинення ОСОБА_7 цього злочину як учасником у складі саме терористичної організації, чого зроблено не було. Вважає, що під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений не вчиняв терористичного злочину, не сприяв цьому та не мав на меті вчинення таких злочинів, але він був учасником «ДНР», працював не тривалий час у не передбачених законами України збройних формуваннях «ДНР», тому, його дії охоплюються складом злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України. Крім того, зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно вийшов з незаконного збройного формування, добровільно перейшов на бік законної влади України, добровільно видав вогнепальну зброю та боєприпаси до неї органам державної влади, а отже, у разі кваліфікації його дій за ч.2 ст. 260 КК України замість ч.1 ст. 258-3 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.6 ст. 260, ч.3 ст. 263 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили закрити провадження за інкримінованою статтею або перекваліфікувати дії останнього на ч.2 ст. 260 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності, зменшити призначений йому строк покарання, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, вважав, що вирок суду є законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд, встановивши фактичні обставини по справі, дійшов до правильного висновку про об`єм та доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікацію його дій.

Висновки суду підтверджені перевіреними в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень визнав частково. Пояснив, що є уродженцем м. Маріуполя, але виїхав до м. Самари, продавши свою квартиру, погодившись на пропозицією знайомого на ім`я ОСОБА_16 , де із слів останнього можна знайти роботу. Гроші пропили і ОСОБА_16 запропонував йому поїхати до м. Донецька, де можна влаштуватись до патрульної служби з зарплатнею у 1000 доларів США. Вони спочатку приїхали до м. Ростова-на-Дону, а звідти в м. Донецьк. На кордоні їх затримали, де він повідомив, що вони їдуть вступити до «ДНР». 26.02.2016 року він прийшов до військкомату, пройшов медогляд. Був направлений в Новоазовський район, де обслуговував ПТУР. 04 березня 2016 року йому видали автомат. З 11 по 16 березня 2016 року виїздили на позиції на навчання, але їх нічому не вчили. До Росії не дозволяли виїхати. Він бачив, що в ДНР лише наркомани і алкоголіки. 22 березня 2016 року він разом з іншими вжив алкоголь у бліндажі. Його попрохали підмінити і він пішов на позицію, де, залишившись наодинці, вирішив здатись збройним силам України. Він боявся, що заміновано, пройшов зелену зону, приблизно через 2 км побачив будівлі, де його зупинили словами: «Стій хто йде?» і він сказав, що прийшов здаватись.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про доведеність провини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильно послався у вироку на покази свідків та встановлені докази.

Колегія суддів вважає, що немає підстав ставити під сумнів, в їх достовірності, покази допитаних у судовому засіданні ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Суд виклав у вироку покази свідка ОСОБА_17 ,який в суді пояснював, що знаходився на бойовому чергуванні між населеними пунктами Павлополь і Пищєвик Донецької області. 23 березня 2016 року рано вранці на їхню позицію вийшов обвинувачений. Його зупинив вартовий ОСОБА_19 , привів його, а він його роззброював. Зазначив, що обвинувачений був спокійним, дав зняти з себе автомат, який в нього був, а також наявні у обвинуваченого патрони в двох магазинах і патрон в патроннику. Обвинувачений пояснив, що його побили співслужбовці і що він йде в м. Маріуполь. Зброю не збирався застосовувати, був зацькований, міркував тверезо, був на похміллі. Склалось враження, що прийшов добровільно.

Аналогічні покази вбачаються з показань свідка ОСОБА_19 , оголошених шляхом прослуховування в судовому засіданні аудіо запису показів останнього, що він був в наряді, знаходились біля населеного пункту Павлополь Донецької області. О п`ятій годині ранку обвинувачений вийшов з лісосмуги, був напідпитку, супротиву не чинив, питав, чи це Українська армія. Був одягнений у формений одяг з нашивкою георгіївська стрічка. Він відвів його до штабу де його і роззброїли.

Свідок ОСОБА_18 в суді показав, що на той час був заступником командира мотопіхотної роти. Десь між 4-5 годинами ранку черговий доповів, що з сторони ДНР прийшов чоловік, чи заблукав, чи йшов до них, був з автоматом, супротиву не чинив, був або в шоку, або переляканий. Час був приблизно 4 5 година. Висловлювань, що йшов здаватись від нього не чув. Відстань до позицій ДНР приблизно 4 км. Його доправили до штабу.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку, як на докази провини обвинуваченого ОСОБА_7 , на протокол затримання останнього від 23.03.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 був одягнутий у підкладку бушлата камуфльованого, светр , камуфльовані штани, чоботи і вилучення 2 сім-карток операторів мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 та російського оператора «Білайн» № НОМЕР_5 .

Суд обґрунтовано, як на доказ участі ОСОБА_7 в терористичній організації, послався на протокол приймання майна від 23.03.2016 року, згідно до якого, у нього були вилучені: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 ; картка платника податків за № НОМЕР_6 від 31.08.2014 року; банківська картка; посвідчення про прописку до призовної дільниці Маріупольського ОМВК; 3 штук перевізних документів; картка профілактичних щеплень; автомат системи Калашникова АК-74 № НОМЕР_7 , два магазина до автоматичної зброї, 121 штука патронів калібру 5,45мм; кітель камуфльованого кольору російського зразка типу «Флора».

Суд також послався у вироку на протокол слідчого експерименту від 25.03.2016 року, в якому зафіксовані дії ОСОБА_7 , під час яких останній вказав на карті військові позиції «ДНР» біля населеного пункту «Октябрь».

Як на докази провини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, суд обґрунтовано також послався на письмові докази:

- висновок експерта № 267 від 11.04.2016 року, яким підтверджено, що вилучені у ОСОБА_7 предмети є вогнепальною зброєю, а саме автоматом Калашникова (АК-74) калібру 5,45мм, що знаходиться в справному стані та придатним для здійснення пострілів патронами калібру 5,45х39мм; боєприпасами та відносяться до бойових патронів калібру 5,45х39мм для стрільби з нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру, придатними до здійснення пострілів;

- протокол огляду від 02.04.2016 року особистої сторінки обвинуваченого ОСОБА_7 в соціальній мережі «В контакте», за адресою, наданою ОСОБА_20 , на якій на головному фото зображений ОСОБА_7 у камуфльованій формі зі зброєю схожою на автомат Калашникова АК-74, на магазині якого кольори прапору РФ. Та додані фото і записи 29.02.2016 року, 08.03.2016 року, 09.03.2016 року, 16.03.2016 року, 19.03.2016 року, 20.03.2016 року, на яких зображений ОСОБА_7 у камуфльованій формі зі зброєю.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими та такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинувачений умисно прийняв участь в терористичний організації і умисно, незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю та боєприпаси.

Так, з показів ОСОБА_7 та з матеріалів кримінального провадження вбачається, що він добровільно, за своєю ініціативою, знаючи та усвідомлюючи, що так звана «ДНР», є терористичною організацією, яка діє на території України, а саме на частині території Донецької області, м. Донецьку з 2014 року, з території Росії, в лютому 2016 року приїхав в м. Донецьк, прийшов до військомату так званої «ДНР», де пройшов медичний огляд, добровільно вступив до незаконного збройного формування терористичної організації «ДНР». В подальшому був направлений до складу так званого 9 окремого мотострілкового полку 1 армійського корпусу Міністерства оборони терористичної організації «ДНР» /9 ОМСП 1 АК МО «ДНР»/ с. Безименне Новоазовського району Донецької області. В подальшому ОСОБА_7 добровільно прибув до с. Октябрь цього ж району, де добровільно виконував накази керівництва: пройшов навчання з правил поводження із зброєю стрільби з протитанкового керованого ракетного комплексу, виконуючи покладені на нього обов`язки. При цьому отримав вогнепальну зброю: автомат Калашникова АК-74 та 60 бойових патронів до нього. У зазначеному місці із зброєю проходив бойові чергування. Таким чином вбачається, що ОСОБА_7 добровільно вступив на військову службу, отримав бойову зброю та ніс бойові чергування у військовому формуванні терористичної організації, тобто приймав участь у незаконно створеній терористичній організації.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористичною організацією є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створено з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки,обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників /керівних органів/ усієї організації.

Проявами терористичної організації є: планування, організація, підготовка та реалізація терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами, або організаціями,знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях, організація незаконних збройних формувань, злочинних угрупувань /злочинних організацій/ організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування озброєння тощо.

Визнання діяльності терористичною здійснюється судом і потребує доказуванню у кожному конкретному випадку на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів. При цьому попереднього існування окремого судового рішення, рішення органу законодавчої чи виконавчої влади про визнання певної організації терористичною для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 258-3 КК України не вимагається.

Згідно до рішення від 13 квітня 2014 року Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збурення територіальної цілісності України розпочато антитерористичну операцію.

07 жовтня 2014 року наказом керівника Антитерористичного центру при службі безпеки України за № 33/6/9, районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської області.

На думку колегії суддів, немає підстав вважати, що ОСОБА_7 , прибувши з території Росії до м. Донецька та області, не усвідомлював, що прибув на територію, яка визнана районом проведення антитерористична операція, оскільки, маючи намір заробити грошей, добровільно став співпрацювати з терористичною організацією так званої «ДНР», вступивши до лав її збройного формування, вступивши до військової служби, отримав зброю, виконував всі накази, добровільно ніс службу, ніс бойові озброєні чергування на спостережних пунктах, тобто приймав участь в терористичній організації.

Немає підстав сумніватися в його добровільності вступу до зазначеної терористичної організації, або що він був введений в оману.

Твердження обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_7 добровільно здався і підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, спростовані дослідженими в суді показами свідків, які зазначали, що ОСОБА_7 був військовій формі, озброєний, на підпитку, переляканий, не казав, що він прийшов здаватися. За таких обставин немає підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, як зазначено в апеляційній скарзі захисника.

Доводі апеляційної скарги захисника про те, що судом не встановлена мета скоєння терористичного злочину, не доказані обставини скоєння чи приготування до скоєння ОСОБА_7 як учасника у складі терористичній організації, безпідставні, оскільки йому інкримінується сам факт участі у складі терористичної організації, при обставинах, викладених у вироку.

Доводи апеляційних скарг про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно замість ч. 1 ст. 258-3 КК України кваліфікувати за ст. 260 КК України /участь в діяльності не передбачених законом воєнізованих або збройних формувань/, та звільнити останнього та підставі ч. 2 зазначеного закону, на думку колегії суддів, не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_7 приймав участь не просто у незаконному військовому формуванні, а саме в діяльності терористичної організації, так званої «ДНР», приїхавши саме у м. Донецьк, добровільно прийшов до військкомату, добровільно вступив до її лав, отримав вогнепальну зброю, та добровільно виконував накази, здійснюючи відповідну діяльність в місцях дислокації формувань так званої «ДНР».

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно необхідності, на його думку, стягнення процесуальних витрат за залучення експертів та проведення балістичної та комп`ютерно-технічної експертиз не з нього, а за рахунок держави, задоволенню не підлягають. Згідно до вимог ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати за залучення експертів та проведення експертиз, на що послався у вироку.

Колегія суддів вважає, що суд правильно оцінив всі докази в їх сукупності та правильно прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно прийняв участь в терористичній організації і умисно, незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю та боєприпаси, його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.1 ст.258-3 і ч.1 ст.263 КК України.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який раніше не судимий, скоїв кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про його суспільну небезпечність, а також з урахуванням пом`якшуючих обставин - наявність неповнолітньої дитини.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання, із застосуванням вимог ст. 70 КК України, у вигляді 8 років позбавлення волі є саме таким.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені обставини, в тому числі такі пом`якшуючі покарання обставини, як каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність неповнолітньої дитини та призначив йому законне та справедливе покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість призначення йому більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, задоволенню не підлягають з тих підстав, що обвинувачений ні в своїй апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції не навів жодної підстави для зміни вироку в частині призначення покарання та не обґрунтував необхідність призначення більш м`якого покарання ніж призначено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що часткове визнання своєї провини, каяття у скоєнні злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та літніх родичів, вже враховані судом при постановленні вироку, не можуть бути ще раз прийняті до уваги апеляційним судом при перегляді вироку, крім того, покарання призначено судом в мінімальних межах санкції.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, скоєння обвинуваченим особливо тяжкого та тяжкого злочинів, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та призначення більш м`якого покарання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 403, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 28 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. від 26.11.2015 р.), в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 23 березня 2016 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: