Справа №295/2738/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого слідчого відділу Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3
Відповідно до ухвали слідчого судді від 13.03.2017 року вказане вище клопотання повернуто слідчому та встановлено строк для усунення недоліків, що не перевищує 72 годин з моменту отримання копії ухвали.
Зі змісту розписки вбачається, що 16.03.2017 року слідчим слідчого відділу Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області отримано копію ухвали слідчого судді від 13.03.2017 року.
17.03.2017 року слідчий на виконання вимог ухвали направила клопотання, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Фольцваген Т 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 . Крім того, просить тимчасово позбавити власника можливості відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу.
В клопотанні зазначено, що в період з 04 год. 00 хв. по 04. год. 20 хв. 13.03.2017 року невідома особа проникла до складського приміщення цеху по переробці каміння за адресою Житомирська область, Житомирський район, с. Барашівка, звідки таємно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілому матеріальний збиток.
Слідчий вказала, що 13.03.2017 року в ході проведення огляду місця події на ділянці автодороги неподалік місця вчинення злочину було виявлено автомобіль марки «Фольцваген Т 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились викрадені речі.
Згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС автомобіль марки «Фольксваген Т 4», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , з правом керування наданим ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказала, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування та знищення, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала з підстав, наведених в ньому.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, речовим доказом у кримінальному провадженні, доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Фольсваген Т 4», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , заборонити власнику та іншим користувачам його використання, розпорядження та відчуження.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1