Справа № 1306/8301/2012
Провадження № 1/442/54/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Коваля Р.Г.

при секретарі Матчишин І.М., Леськів О.М., Борух О.С.

з участю прокурора Рибачука В.І.

представників цивільного позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі, кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні якого неповнолітня дитина, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працючого на утримання якого неповнолітня дитини, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_8, приватного підприємця, не одруженого, раніше не судимого, перебуваючого під вартою з 02.05.2012 року, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_10, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, перебуваючого під вартою з 02.05.2012 року, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_12 українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, перебуваючого під вартою з 25.04.2012 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_13, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_14, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_15, жителя ІНФОРМАЦІЯ_16, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, на утриманні якого жінка інвалід третьої групи та дитина інвалід першої групи, раніше не судимого, перебуваючого під вартою з 25.04.2012 року у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

У ніч з 24.04.2012 року на 25.04.2012 року близько 22.00-01.00 год., ОСОБА_17, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, за попередньою змовою, групою осіб, вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а саме: між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт. Східниця, Дрогобицького району Львівської області через кульовий кран, зєднаний через металевий перехідник з гідравлічним шлангом високого тиску з трубопроводом НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», намагались таємно викрасти нафтовміщуючу суміш в розмірі 7,055 т., вартістю 50 409,53 грн., шляхом перекачування нафти у вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, із цистерною вмонтованою у середині кузова, однак злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_13 свою вину в інкримінованому злочині визнав частково. Дав показання, що у 1996 році познайомився з ОСОБА_17 у спільного колеги. Після чого вони не бачились та не спілкувались близько 10 років. Приблизно у 2010 році випадково зустрілися у м. Дрогобичі на автомийці позаду СШ № 16, поговорили про життя, хто чим займається. У 2011 році, дізнавшись у когось номер мобільного телефону, ОСОБА_17 подзвонив йому та попросив пригнати «КАМАЗ», оскільки знав, що він здійснює підприємницьку діяльність по реалізації транспортних засобів і добре розбирається в цьому. В подальшому він перегнавши з м. Києва даний автомобіль поставив його біля будинку, де той стояв 2-3 дні, потім приїхав ОСОБА_17, і він віддав йому ключі від машини. Як проводився розрахунок за автомобіль, незнає, оскільки йому лише сказали перевірити, чи справний «КАМАЗ» та пригнати такий, який уже чекав на нього у м. Києві. ОСОБА_17 дав йому гроші лише за дорогу та за солярку. Крім того, ОСОБА_17 запитав у нього, чи той не знає ніякої стоянки, щоб можна було поставити машину, він, в свою чергу, запропонував залишити «КАМАЗ» біля його будинку, на що ОСОБА_17 відмовився. Тому на прохання ОСОБА_17 він домовився про платну стоянку для «КАМАЗА» у підприємстві «Будівельне управління 45», яке знаходиться по вулиці Фабричній у м. Дрогобичі. ОСОБА_17 підійшли умови, і він провів розрахунок з директорм за його відсутності. Ввечері в середині квітня 2012 року за винагороду і на прохання ОСОБА_17, який особливо нічого не пояснював, він поїхав на автомобілі «Нива» під село Урич Сколівського району, де на дорозі посеред лісу, повинен був чекати та дивитись, чи не їде ніяка машина, і у разі чогось дзвонити ОСОБА_17 по телефону «Нокіа», який той йому дав. Через 1,5 2 год., як він прибув на домовлене місце, ніхто не їхав, до нього зателефонував ОСОБА_17 та наказав їхати до підприємства «Будівельне управління 45», щоб віддати машину. Зустрівшись з вказаною метою біля організації, ОСОБА_17 повідомив йому, що не дасть ніяких грошей, оскільки в нього нічого не вийшло, так як поламався «КАМАЗ», якого потрібно завтра ж відремонтувати. Він знайшов автомайстра, який через два дні «КАМАЗ» відремонтував, а ще через два дні після того в центрі смт. Східниця пізнього вечора він зустрівся з ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_12, бо в ОСОБА_14 19 квітня 2012 року було день народження. Вони посиділи вчотирьох, поговорили десь близько 1,5 год. У той час йому зателефонував ОСОБА_17 і поросив знову поїхати під село Урич Сколівського району, де так само, як вперше, на дорозі посеред лісу, чекати та дивитись, чи не їде ніяка машина, і у разі чогось повідомити його про це. Почувши, що він перебуває поруч з колегою ОСОБА_14, ОСОБА_17 запропонував взяти когось із собою, щоб допомогти. ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_12 погодились та поїхали з ним до с. Урич, де на горбку ОСОБА_15, ОСОБА_12 вийшли, щоб дивитись, чи немає лісничого, а ОСОБА_14 з ОСОБА_13 поїхали дальше вниз. Там і зупинились, сиділи обоє в машині, розмовляли десь 40 хв., а потім почули сильний удар в лобове скло. Після чого він, злякавшись, рушив автомобілем. Проїхавши якесь довге село, він та ОСОБА_14 залишили там «Ниву», а самі пішки дійшли до траси, де сіли в маршрутку та поїхали до м. Трускавця, а звідти на таксі до м. Львова, потім поїздом в м. Одесу, ще пізніше на півострів Хорли у Херсонській області, де пробувши 10 днів, а саме 1 травня близько о 16:00 год. були затримані працівниками міліції. При затриманні його били палицею по ногах та колінах. Також від ударів, нанесених працівниками міліції, у нього залишився шрам на голові, були також чисельні синці по тілу. Крім того, він додатково повідомив суду, що безпосередньої участі у крадіжці нафтовміщуючої суміші не брав, більше того, про таку дізнався лише після свого затримання. Його умислом не охоплювались діяння, вчинені ОСОБА_16, ОСОБА_17 та діяння інших співучасників. Категорично не погоджується з доводами органу досудового розслідування про те, що він разом з ОСОБА_16 та іншими співучасниками скоєного злочину здійснювали розкопування замаскованого відводу, до якого підєднували привезений зі собою спеціально приготовлений шланг, за допомогою якого, в свою чергу, перекачували викрадену нафту і т.д. Пояснив, що за професією є автослюсарем, все життя працював з машинами, і взагалі не знає, яким чином можна було зєднювати, підєднювати і закачувати. Також додатково повідомив суду, що окрім ОСОБА_17, знає ОСОБА_11, який допомагав йому зі запчастинами до ОСОБА_18, уже тривалий час знайомий з ОСОБА_14, а ОСОБА_16 знає, оскільки той неодноразово допомагав йому по електриці та давав колеса. Однак, поряд з тим, з жодним з них ніколи не зідзвонювався, особливо не спілкувався, а тим паче, не товаришував. Зокрема, з ОСОБА_16 до цього вони не бачились близько місяця, і про його роль у злочині він дізнався лише після затримання. З ОСОБА_19 взагалі не був знайомий. Крім того, дав показання, що усі пояснення, які він давав під час досудового слідства, надані ним під фізичним та психічним тиском, підписав готово набраний текст протоколу його допиту, чого вимагали у нього працівники міліції. Пред'явлений у справі цивільний позов не визнає, оскільки вважає, що ніякої шкоди нікому не заподіяв. До кримінальної відповідальності раніше не притягався. Вчинене пояснив незадовільним матеріальним становищем. Щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати та врахувати всі помякшуючі обставини.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_16 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, зокрема те, що, дійсно, знаходився на місці злочину, там, де його затримали. Вказав, що познайомився з ОСОБА_17 у 2011 році на ігровому майданчику, коли гуляв з сином. Час від часу вони зустрічались. Після нового 2012 року ОСОБА_17 запропонував підзаробити. Сказав, що потрібний водій, бо той захворів і в нього немає змоги приїхати. Його робота полягала у тому, що він мав приїхати «КАМАЗОМ», наданим йому ОСОБА_17, на узгоджене місце, стояти та чекати там, до поки не підїде інша машина і не перевантажить його. Більше ОСОБА_17 йому особливо нічого не пояснював. Він погодився. Їхав тільки один раз, а уже на другий його затримали працівники міліції. Коли їхав вперше, 1-1,5 місяця після нового 2012 року, то з машини не виходив, скільки годин стояв не памятає, що відбувалось не бачив, бо спав. Після чого, посеред ночі ОСОБА_17 його розбудив та наказав їхати у м. Борислав на якесь підприємство, дорогу до нього він йому описав. Приїхавши на вказане підприємство, він вїхав у ворота і побачив ємкості, за 20-30 м. яких зупинився «КАМАЗОМ», і знову заснув. На світанку його розбудив ОСОБА_17 і сказав їхати на стоянку на підприємство «Будівельне управління 45», що в м. Дрогобичі. Там він і залишив «КАМАЗ». Після чого, сів з ОСОБА_17 у «Ниву», яка порожня стояла біля підприємства, і поїхали в м. Трускавець. Винагороду за виконану роботу у сумі 130 гривень отримав через тиждень. Згодом ОСОБА_17 подзвонив йому і вони домовились про зустріч. Зустрівшись, ОСОБА_17 знову запропонував йому підзаробити, сказавши, що треба так само поїхати «КАМАЗОМ» і почекати автомобіль, щоб перезавантажити вантаж. Пояснив, що водій їхати не хоче, і попросив його замінити. 24 квітня 2012 року близько 21:00 год. ОСОБА_17 приїхав на «Ниві», забрав його, завіз у м. Дрогобич, де стояв «КАМАЗ», і сказав, що вони їдуть на завантаження. Близько 01:00 год., вони обоє приїхали на місце, на дорогу, котра вела до с. Урич, через 10 хв. пізніше почали зриватися гранати. Що було дальше, не памятає, оскільки лежав ззаду «КАМАЗУ» у непритомному стані. Вказав, що ніякої організованої групи не було, оскільки він не знав про участь та роль інших підсудних у даній справі. Він не був безпосереднім виконавцем злочину, нічого не бачив, не з'єднував ніяких шлангів, траншей не копав. Йому не відомо, що таке «врізка». Додатково пояснив, що був лише водієм автомобіля «КАМАЗ», іншої роботи не виконував. Чим займався ОСОБА_17, що завантажували в автомобіль, йому не було відомо. Про те, що вчинялось таємне викрадення нафтопродуктів, дізнався лише в міліції. Крім того, повідомив суду, що з усіх учасників даної справи знав лише ОСОБА_17 та ОСОБА_13 Останній ремонтував йому автомобіль, а він, у свою чергу, надавав ОСОБА_13 консультації по електриці. З іншими учасниками справи познайомився після затримання, раніше їх ніколи не бачив. Повідомив суду, що усі його показання, одержані у ході досудового розслідування, надавалися під тиском працівників міліції, а тому вважає, що такі пояснення не можуть бути доказами по справі. Зокрема, зазначив, що при затриманні працівники міліції наділи на нього наручники, кинули на землю і били ногами по животі. Слідчий Кучерявий питав його, чи буде він розказувати, де його напарник, з яким він приїхав, на що він відповів, що не знає, куди той подівся. Пізніше його знову почали бити, після чого він втратив свідомість. У подальшому фізичну силу відносно нього застосовували у м. Львові та м. Трускавці. Від нанесених йому ударів у нього були синці з лівого боку живота, ззаду під ребрами, на голові було розсічення і текла кров, а також садна на тілі. Вказав, що слідчі дії проводилися за відсутності адвоката. На допиті він просив адвоката, але слідчий обіцяв, що через 72 год. його відпустять додому. Підписав відмову від адвоката через фізичне насилля відносно нього, йому також не давали ні їсти, ні пити. Пред'явлені у справі цивільні позови не визнає, оскільки вважає, що ніякої шкоди нікому не заподіяв. Зазначив, що погодився на роботу у звязку з скрутним матеріальним становищем. Щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати врахувавши всі помякшуючі обставини.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_14 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, а саме, що насправді знаходився на місці злочину і здогадувався, що відбувається щось незаконне. Знає ОСОБА_15, ОСОБА_12 це його однокласники; з ОСОБА_11 бачився один раз під час відпочинку на природі, де з ним і познайомся, просив у ОСОБА_11 допомоги в оформленні документів на отримання візи для поїздок за кордон; а з ОСОБА_13 неодноразово випивали в барі в смт. Східниця; з ОСОБА_17, ОСОБА_19 не знайомий і ніколи їх не бачив. Дав показання, що ввечері 24 чи 25 квітня 2012 року, добре не пригадує коли, він разом з ОСОБА_12, ОСОБА_15 були в центрі смт. Східниця, і тоді ж пізнього вечора близько 22:00-23:00 год. зустрілись з ОСОБА_13, який приїхав «Нивою». До того часу він давно не бачив ОСОБА_13, хоч запрошував його на своє день народження 19 квітня 2012 року, однак той прийти не зміг, бо хворів. Зустрівшись четверо: він, ОСОБА_15, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 присіли, говорили десь 1,5 год. Після чого, до ОСОБА_13 зателефонував його колега та попросив допомогти завантажити ліс чи щось інше, чи то подивитись, чи немає лісника. ОСОБА_13, не обіцяючи ніякої винагороди, запропонував їм їхати з ним, на що хлопці погодилися. Потім усі четверо вони сіли у «Ниву» та поїхали у с. Урич, де на горбку ОСОБА_15, ОСОБА_12 вийшли, щоб подивитись, чи немає лісничого, а він з ОСОБА_13 поїхали далі вниз близько 1 км. Зупинившись там, сиділи обоє в машині, розмовляли. На місці були десь 40 хв., а потім почули зрив, крики, відчув удари по лобовому шклі автомобіля «Нива». Оскільки автомобіль був заведеним так як прогрівався бо було холодно, вони рушили в напрямку села Урич. Залишивши автомобіль в селі, вони пішки дійшли до дороги, сіли в маршрутку та поїхали до м. Трускавця, а звідти до м. Львова, потім в м. Одесу до друга ОСОБА_13, щоб перечекати трохи часу та дізнатись, що трапилось. 1 травня 2012 року його та ОСОБА_13 було затримано в Херсонській області та доставлено до м. Львова, а згодом до м. Дрогобича. Додатково пояснив, що на місці злочину ніколи раніше не бував, не брав безпосередньої участі у врізці в нафтопровід, у підєднанні до нього та у викраденні нафтопродукту, тим паче, немає жодного уявлення, як воно робиться. Не знав, що там відбувається, хоча підозрював, що вчиняються якісь незаконні дії. Також повідомив, що «КАМАЗ» він ніколи не бачив. Крім того, зазначив, що під час затримання працівники міліції застосовували до нього фізичну силу, зокрема, наносили удари кулаками по нирках. По дорозі з м. Херсону його та ОСОБА_13 били резиновою палицею по пятах та вимагали надати показання, які їм були необхідні. Також били по колінах, руки заламували в другу сторону. Коли приїхали до Львова, під час ознайомлення з роздруківкою телефонних дзвінків, працівники міліції запитували, чиї це телефонні номери та били телефонною книгою по голові. У ході досудового слідства, крім рукоприкладання, на нього чинили психічний тиск, особливо при дачі пояснень. Застосування фізичного та морального насильства, безумовно, вплинуло на формулювання його показань, а тому вважає, що пояснення, надані ним на досудовому розслідуванні, не можуть братися судом до уваги, оскільки є недостовірними, надуманими та одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Заявлені у справі цивільні позови не визнає. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_15 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, зокрема те, що послухав свого товариша подивитись, чи немає лісника, чи ще когось. Повідомив, що з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 були однокласниками з першого класу і перебуває з ними у дружніх відносинах. 24 квітня 2012 року зустрівся з ОСОБА_14, ОСОБА_12 в центрі смт. Східниця. Тоді ж, коли вони втрьох сиділи на лавці, пізно ввечері до них на «Ниві» підїхав друг ОСОБА_14 ОСОБА_13, якого він раніше не бачив. Між ними всіма завязалася розмова, через деякий час пізніше, ОСОБА_13, звертаючись до ОСОБА_14, попросив у них допомоги. Після чого, погодившись, усі троє поїхали з ОСОБА_13 до лісу. Він з ОСОБА_12 вийшли швидше на горбку, щоб дивитись, чи немає лісничого, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спустились нижче, також стояли і чекали. Пізніше підїхав білий «КАМАЗ», водій якого з машини не виходив. Невідомий чоловік, не представляючись, сказав одному з них встати з переду машини, а другому позаду. Він встав внизу поблизу річки приблизно за 30 м. від «КАМАЗА», де пробув близько 10 хв. Після чого почали зриватись гранати, «КАМАЗ» почав горіти. Злякавшись, він намагався втекти, однак відбігши десь за 10 м. від того місця, де стояв, був затриманий невідомими йому людьми в масках. Додатково пояснив, що немає жодного відношення до викрадення нафтоміщуючої суміші, не відкопував шланг і не підєднував його, ніякої нафти не завантажував. Тим паче, не знав і не бачив, що «КАМАЗ» був спеціально обладнаний. Додав, що з ОСОБА_19 та ОСОБА_17 не знайомий, їх ніколи не бачив. З учасників процесу, що обвинувачуються, раніше знав ОСОБА_11, оскільки зимою 2012 року звертався до такого за допомогою у виготовленні закордонного паспорту та візи для поїздки за кордон, однак, поряд з тим, про його роль у злочині відомостями не володів, більше того, лише після затримання дізнався про його участь у справі. Заявлені цивільні позови, не визнає, оскільки нічого не викрадав, а відтак вважає, що ніяких збитків не заподіяв. Повідомив, що на досудовому слідстві були порушені його особисті права, зокрема право на захист, у звязку з чим неодноразово звертався із заявами, скаргами на імя прокурора м. Дрогобича, однак відповіді до сьогодні не отримав. Також зазначив, що усі показання у ході досудового розслідування надавав після фізичного виснаження, психічного натиску, за відсутності захисника та у вечірній час. Його били в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року під час затримання, яке відбулося близько 02:00 год. Допитували його посеред дороги між смт. Східницею та с. Урич, кинули на землю і наділи наручники ззаду спини, так він пролежав приблизно 1 год. При затриманні працівники міліції стріляли, був вибух гранати, почувши який, він злякався та почав втікати, проте йому підставили підніжку, приставили розпеченим дулом автомата в ногу, і наділи наручники. Погрожували, що застрелять його, вдарили декілька разів у районі сонного сплетіння, а потім копали ногами у голову і вимагали дати показання, які їм необхідні. Від вказаних ударів у нього залишився шрам на голові. Під час складання протоколу слідчий також періодично наносив йому побої та морально тиснув на нього. До кримінальної відповідальності раніше він не притягався, у скоєному щиро кається, просить суд суворо його не карати.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_12 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України визнав частково, а саме те, що 25 квітня 2012 року був на місці злочину. Пояснив, що він з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 разом вчилися ще з першого класу, товаришують, не раз випивали пиво, ходили на футбол. З ОСОБА_13 раніше зустрічався в лісі на полюванні. Дав показання, що 24 квітня 2012 року він, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 разом розпивали пиво у центрі смт. Східниця, коли пізнього вечора до них на «Ниві» підїхав ОСОБА_13 У той час до нього на телефон зателефонувала дівчина, і він відійшов, щоб з нею поговорити. Коли саме повернувся, не пригадує, однак, як прийшов йому сказали, що ОСОБА_13 запропонував поїхати у с. Урич і там допомогти завантажити ліс, чи то подивитись, чи немає лісничого. Після чого, він, ОСОБА_15, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 поїхали туди «Нивою», за кермом якої сидів ОСОБА_13 Приїхавши в с. Урич, він з ОСОБА_15 вийшли та пересвідчились, що нікого немає, а ОСОБА_13 з ОСОБА_14 поїхали до низу, для чого він не знав і не запитував. Через 5 хв. до нього та ОСОБА_15 підїхав «КАМАЗ», з якого вийшов невідомий чоловік та перепитав, чи немає нікого. Що робив невідомий чоловік біля «КАМАЗУ», він не знав і фізично бачити не міг, оскільки було темно. Він пішов за горбок, та пробувши там 10 хв., почув шум та стрільбу, налякався, зрозумівши, що відбувається щось недобре втік і за 1 год. був вже вдома. Зранку о 06:45 год. маршруткою поїхав у м. Львів на будівництво, де працював. Через деякий час в травні місяці близько 08:00 год. по дорозі на роботу він був затриманий працівниками міліції у м. Львові. При затриманні працівниками міліції до нього застосовувалась фізична та психологічна сила. Зокрема, коли він стояв на автобусній зупинці та чекав на маршрутне таксі, то відчув сильний удар по спині, після чого його звязали та доставили у Головне управління МВС України у Львівській області. По дорозі його били по обличчі і застосовували моральний тиск. Моральний тиск полягав у тому, що працівники міліції висловлювались відносно нього нецензурними словами та погрожували фізичною розправою. У нього явно видимих тілесних ушкоджень не було, на тілі було тільки почервоніння. Додатково пояснив, що не здійснював розкопування ніякого замаскованого відводу, нафти не викачував, а про саме викрадення нафтоміщуючої речовини дізнався лише на досудовому слідстві. Крім того, повідомив, що з ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_19 не знайомий, відомостями про їх участь та роль у даному злочині не володіє. Зазначив, що пояснення, які одержані органами досудового розслідування, не відповідають дійсності і не можуть братися судом до уваги, оскільки такі він не надавав, а підписав уже наперед підготовлений текст. Допит на досудовому слідстві проводили за відсутності адвоката, державного адвоката йому не пропонували, бо казали, що немає. Предявлені цивільні позови не визнає, оскільки його умислом не охоплювалося вчинення крадіжки. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, щиро розкаюється у вчиненому злочині, просить суд суворо його не карати.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Дав показання, що 24 квітня 2012 року гостював у м. Трускавці, де і затримався, а тому залишився ночувати в ОСОБА_17, з яким товаришували сімями понад 5 років. Близько 22:00 год. ОСОБА_17 сказав, що йому потрібно відлучитись і пішов з дому, нічого не пояснюючи. Повернувшись за 40 хв., той повідомив, що йому потрібна допомога, а саме постояти на зупинці у смт. Східниця та подивитись, чи не їде ніяка машина, і у разі чогось зателефонувати. Після чого, він та ОСОБА_17 поїхали в м. Дрогобич, де останній вийшов з автомобіля, а на його місце присів ОСОБА_13 Дальше він разом з ОСОБА_13 поїхали у смт. Східниця. Близько 23:00 год. він вийшов на зупинці, що з правого боку на вїзді у смт. Східниця, захопивши з собою мобільний телефон, який йому залишив ОСОБА_17 у машині, для того, щоб той зателефонував на записаний номер, якщо когось побачить на дорозі. Він був на місці близько 1 год., після чого до нього на телефон подзвонив ОСОБА_17, якого він впізнав по голосу, і сказав, щоб той їхав додому. За 2 хв. пізніше він перенабрав номер, проте був відсутній звязок. Пояснив, що хотів добратися до м. Трускавця, а оскільки він не місцевий, то йому було тяжко зорієнтуватися. По дорозі проїжджав якийсь мікроавтобус, водій якого сказав, що може його довезти ближче до перехрестя Трускавця з Дрогобичем, пояснив, що то недалеко до м. Трускавця. Після чого, пройшовши 100 м., він зупинив таксі і попросив довезти до м. Трускавця. Десь за 40 хв. був у м. Трускавці, де близько 00:30 год. його затримали працівники міліції. Додатково пояснив, що ніякого відношення до викрадення нафтоміщуючої суміші не має. Тим паче, про крадіжку нафти йому навіть не було відомо, хоч запідозрив про щось неправомірне ще тоді, коли їхав з ОСОБА_13 у смт. Східниця. Інформацією про участь та роль інших осіб у вчиненні злочину не володів. Крім того, зазначив, що автомобіль «КАМАЗ» вперше побачив під час розслідування даної справи, завод «Карпати Еко» йому невідомий і він не знає, де такий знаходиться. Також повідомив, що з ОСОБА_17 познайомився через свою дружину, яка разом з дружиною ОСОБА_17 здійснювала підприємницьку діяльність. Вказав, що не раз з ОСОБА_17 разом були у Трускавці, Дрогобичі, Львові, Стрию, Миколаєві, у смт. Східниця були десь 3 рази. Він постійно допомагав ОСОБА_17 з ліками, аналізами, оскільки в останнього була дуже хвора дитина, він дуже здивований, що ОСОБА_17 займався викраденням нафти. Також знає ОСОБА_14В, з яким познайомився під час відпочинку на природі у смт. Східниця, ОСОБА_15, який звертався до нього за допомогою виготовити закордонний паспорт і польську шенгенську візу. ОСОБА_13 вперше побачив 24 квітня 2012 року у м. Дрогобичі, раніше до нього телефонував якийсь ОСОБА_13 з Дрогобича, казав, що номер дав ОСОБА_17, питав про різні автозапчастини, а потім телефонував ще, щоб взнати якісь питання по митниці. З ОСОБА_16 познайомився лише після затримання і раніше його ніколи не бачив; особа ОСОБА_19 йому взагалі невідома і про такого він ніколи не чув. Повідомив, що при затриманні у ніч з 24.04.2012 року на 25.04.2012 року у райвідділі працівники міліції застосовували відносно нього фізичну силу та психічний тиск. Його неодноразово били пістолетом Макарова по голові, після чого у нього упродовж декількох днів на голові були гулі, але синців не було. При цьому, причину затримання йому ніхто не пояснював, а запитували про місце перебування ОСОБА_17, на що він відповідав, що незнає. Зазначив, що працівники міліції намагалися отримати від нього потрібні їм показання, однак він відмовлявся від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України. Пред'явлені у справі цивільні позови «Бориславнафтогазу» та «Карпат-Еко» не визнає, оскільки вважає, що ніякої крадіжки не вчиняв, шкоди не заподіяв. Щиро кається у скоєному, просить суд суворо його не карати .

Незважаючи на часткове визнання підсудними своєї вини, винність ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними в судовому засіданні показаннями представника цивільного позивача НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_1, який повністю підтримав пред'явлений цивільний позов з мотивів та підстав, зазначених у ньому. Пояснив, що НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» звернулось з цивільним позовом до підсудних, оскільки саме з їх вини досудове слідство визнало прорив трубопроводу. У суму 41784 гривень входить ліквідація прориву, залучення техніки, трудодні, переведення нафти у товарний вигляд. При складанні цивільного позову спиралися на матеріали даної кримінальної справи та на висновки експертів. Ціна однієї тони визначається за ціною останнього аукціону, який проходить у кінці місяця. Аукціонна ціна вкладена у собівартість товару. Вартість сирцю не можливо встановити, так як вона в стані емульсії, що є зв'язаною у воді нафтою, або навпаки. Зазначив, що було викрадено ту нафтовміщуючу суміш, яку було виявлено у автомобілі «КАМАЗ». Пояснив, що нафти, яка була вивезена з ОСОБА_20 «Карпат-Еко», не існує, а існує нафтовміщуюча суміш. Ціни нафти та нафтовміщуючої суміші різняться та визначаються з розрахунку на товарний вигляд. 14 тон, які були опломбовані в автомобілі «КАМАЗ», знаходяться в них на зберіганні. Якщо б слідство не виявило крадіжки, то вони б своїми силами викрадене не знайшли. Речовий доказ їм передали на зберігання і дозвіл на переробку такого у них був, так як це виконавчий баланс. Вказаний речовий доказ не знищений, а переведений у товар і змішаний з іншою нафтою. Повідомив, що є можливість повернути матеріальні цінності, оскільки немає достатніх коштів на подальше їхнє зберігання;

даними в судовому засіданні показаннями представника цивільного позивача НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_2, яка пояснила, що повністю підтримує заявлений цивільний позов з мотивів та підстав, викладених у ньому. Вказаний позов пред'явлений як на суму, так і на нафтовміщуючу суміш. Зазначила, що врізка, яка відбулася у ніч з 24.04. на 25.04.2012 року, була у районі Урич Східниця, такий провід мав довжину 16 км., і саме в цій трубі стікала нафта. При проведенні перевірки у них недостачі не виявлено. Крім того, пояснила, що технічно можливо повернути матеріальні цінності, які їм довірили на зберігання на час розгляду даної кримінальної справи, так відсутні достатні кошти для належного їхнього подальшого зберігання;

даними в судовому засіданні показаннями представник ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_3, який в судовому засіданні пояснив, що поданий позов НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та пояснень, які надали в судовому засіданні представники НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вказав, що відповідно до Положення про Нафтогазовидобувне управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» є структурною одиницею (філією) ПАТ «Укранфта» без права юридичної особи. Згідно з п. 1.5 Положення, НГВУ «Бориславнафтогаз» є провідною структурною одиницею ПАТ «Укрнафта» з питань комплексного освоєння нафтових та газових родовищ, видобування нафти з конденсатом та природного і нафтового газу. Оскільки Нафтогазовидобувне управління «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» є структурною одиницею (філією) ПАТ «Укранфта», заявлений цивільний позов стосується інтересів ПАТ «Укрнафта», а тому вважає його підставним та таким що підлягає до задоволення;

даними в судовому засіданні показаннями представника цивільного позивача ОСОБА_20 «Карпат-Еко» ОСОБА_4, який пояснив суду, що на балансі ОСОБА_20 «Карпат Еко» згідно первинних бухгалтерських документів знаходилась різного роду нафтосуміш, що включає в себе стару нафту, нафтовміщуючу суміш, нафтошлам, залишки нафтовідходів. На момент проведення обшуку на підприємстві, згідно довідки держфінінспекції станом на 01.12.2011 року знаходилось 1183,089 тон нафтовміщуючої суміші різного характеру (сира нафта, нафтосуміш, нафтошлам, залишки нафтовідходів), з яких 295 тон залишок продукту переробки нафти, 114 тон нафтовміщуючої суміші, 19,27 тон нафтовміщуюча суміш. З довідки держфініспекції на підприємстві знаходилась на відповідальному зберіганні нафта, але достеменно її обєм не обліковувався, так як це повинен був робити директор ОСОБА_19 Повинно було бути 134 тони, але згідно актів приймання-передачі поставлено 6,22 і 7,947 м. куб., які повинні були зберігатись безпосередньо на підприємстві, а де саме в акті не вказано. По акту прийому-передачі приймали нафтовміщуючу суміш. Бухгалтерський облік на підприємстві цієї суміші не проводився, так як такий повинен був вестись тільки за вказівкою директора ОСОБА_19 Під час обшуку, 26.04.2012 року було відібрано 18 зразків речовини котра зберігалась на підприємстві і на їх основі проведено судово-хімічну експертизу, згідно якої вказано, що відібрані зразки мають однакову групову та родову належність зі зразками, які були відібрані з автомобіля «КАМАЗ». Експертиза не вказала на ідентичність речовини, представленої на дослідження. З підприємства було забрано 194,854 куб.м. нафтосуміші і така кількість належить підприємству на підставі первинних бухгалтерських документів. Відповідно їх неправомірно забрали з ОСОБА_20 «Карпати Еко» та передали на зберігання НГВУ «Бориславнафтогаз». 194,854 куб.м. включені у 1455,089 куб.м., які були на балансі підприємства. Пояснив, що слідство надало перевагу документам, що знаходились у матеріалах справи і були подані Херсонським заводом, а інших постачальників не брали до уваги. Ємкості, що в першому ряді, займають 200 м.куб. і, згідно протоколу обшуку, проби бралися тільки з верхніх шарів, у яких містяться тільки рідкі вуглеводні. У деяких резервуарах верхній шар був твердий, а тому взяти пробу було неможливо. Усього на підприємстві знаходилось 53 резервуари, проби відбиралось з 18 з них, так як деякі були порожні, а деякі заглушені. Чому на дослідження експертів представили тільки 6 зразків, і яка доля решти 12 зразків, йому невідомо. Прямої ідентичності експертиза не вказала. На їхнє підприємство нафтосуміш поступала з різних фірм. Згідно висновку експертизи, встановити, чи то одна і та сама речовина подана на дослідження, не вдалося. Крім того, у самому висновку не відображено, де, коли, за яких обставин і в присутності яких понятих, відбиралась речовина, подана на експертизу. Також у нього є зауваження щодо речовини, яка відібрана у них, оскільки у них відбирались зразки і пакувались у поліетиленові пакети, обв'язувались білою ниткою і пломбувались біркою, на якій вказувалось прізвище тих, хто проводив відбір. Однак, у самому висновку експертизи про це не зазначено, поряд з тим, немає протоколу відібрання проб. Зазначив, що проби з діжок № 3, 4, 5, представлених на дослідження, та опис взірців, даних експерту, не відповідає тому, який зроблено під час обшуку і зафіксовано у протоколі обшуку. Зокрема, з протоколу обшуку та фототаблиць до нього вбачається, що проби бралися в 1,5 л. та 2 л. поліетиленові банки і були повністю заповнені, а в описі взірця, представленого на експертизу, вказано, що представлено 1,5 л. банку з об'ємом речовини 200 г. Звідси можна зробити висновок, що експерту подано не ті взірці, які були відібрані під час обшуку. Повідомив, що їхня нафтовміщуюча суміш знаходиться на зберіганні у НГВУ. З їхніх представників під час обшуку присутні були лише директор ОСОБА_19 та ОСОБА_21, крім цього був присутній ОСОБА_22 Показав, що з їхнього підприємства неправомірно забрали нафтовміщуючу суміш на зберігання у НГВУ «Бориславнафтогаз». Відповідачами за пред'явленим позов є підсудні, оскільки саме з їхніми діями пов'язане відібрання у них нафтопродуктів. 194,854 м.куб. нафтовміщуючої суміші вилучило слідство, і підсудні не мають їх у своєму обході. Позов НГУ «Бориславнафтогаз» не визнає, оскільки даний позов та суміш забрана у них, є взаємовиключними вимогами. Додав, що нафтовміщуючу суміш зберігали у знеособленому вигляді, а в якому резервуарі, і чия суміш, встановити неможливо. За таких обставин вважає заявлений цивільний позов ОСОБА_20 «Карпати Еко» підставним, просить його задоволити;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_23, який пояснив, що з 2007 по 2009 рік був працевлаштований у ОСОБА_20 «Карпат-Еко», де пізніше працював неофіційно. Раніше на вказаному товаристві працював молодшим зміни, тоді до них привозили нафтопродукти, деяка кількість яких у подальшому перероблялася підприємством. У жовтні 2011 року до них нафтовідходи жовтого кольору привозили автомобілем марки «КАМАЗ», який в основному приїжджав у нічний час, один два рази в тиждень, інші автомобілі привозили речовину чорного кольору. Територія підприємства огороджена, тому, щоб потрапити туди, слід було подзвонити у дзвінок, після чого відчиняли браму. Бувало так, що він відкривав браму. Привезені відходи вони зливали у ємкість спеціальними технічними засобами на зразок насосу. Зазначив, що в «КАМАЗІ» завжди було двоє осіб. Йому відомо, що водієм «КАМАЗУ» був чоловік на імя ОСОБА_16, з яким він інколи спілкувався. З вигляду на водія ОСОБА_16 схожий підсудний ОСОБА_16, проте цього точно запевнити не може. Іншої особи, окрім водія «КАМАЗУ», пригадати не може. ОСОБА_12 постійно не їздив, інколи був і інший водій. Повідомив, що на підприємстві вони працювали по двоє на зміну, яка чергувала добу через дві. За час його зміни нафтовідходи привозили близько 6-8 разів. Пояснив, що директор ОСОБА_20 «Карпат-Еко» ОСОБА_19 їх повідомив, що вночі буде автомобіль, і щоб вони відкачували привезене. Можливо, у нього і виникали якісь підозри щодо нічних відкачок, проте він простий робочий і виконував вказівку свого керівника, за що окремої плати не отримував. Крім того, зазначив, що «КАМАЗ» мав ємкість у середині, а спеціальної цистерни у нього не було. У вказаний автомобіль вміщалось приблизно до 10 тон продукції. Він офіційного навчання на заміри не проходив, обєм виміряли лінійкою, бо спеціального лічильника не мали, про ємкість цистерни довідувались шляхом множення сантиметра на обєм. Йому невідомо, чи була ліцензованою лінійка, якою проводились заміри. Також повідомив, що приєднував автомобіль» КАМАЗ» до насосу, водій чи будь-хто інший у цьому йому не допомагав. На території підприємства було 4 6 ємкостей. Його зміна відкачувала відходи завжди тільки в одну ємкість під № 2, що не може гарантувати про інші зміни. Ємкість, куди зливали відходи, була закритою і мала зверху люк. Йому відомо, що на цистернах були засувки, а про їх сертифікацію він незнає нічого. Знав приблизно, скільки залишку в ємності, так як міряв лінійкою, а дані щоранку повідомляв директору, при чому жодних документів не вів. Пояснив, що йому достеменно не відомо, кому належить ОСОБА_20 «Карпат-Еко», знає лише, що його керівником був ОСОБА_19 Крім того, дав показання, що особи ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_13 йому не відомі, про таких він не чув і їх ніколи не бачив;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_24, який повідомив, що працював неофіційно на ОСОБА_20 «Карпат-Еко» близько двох тижнів до події, про яку йдеться у даній справі. За час його чергування на підприємство один раз вночі приїжджав автомобіль марки «КАМАЗ», про що завчасно попереджав директор, який показав, як приєднати насос, і як розвантажити автомобіль. Він особистої участі при розвантаженні не брав. Пояснив, що раніше працював технологом, хоч не має технологічної освіти. Не знає, що таке «нафта», і що таке «нафтові відходи». Він відкривав вентиля, привезене зливали в ємкість. Йому невідомо, що лилось, в яку ємкість і в якій кількості. Про 30 тон продукції почув від працівників міліції, сам обємів не виміряв і не бачив, щоб працівники міліції міряли. Показав, що не бачив автомобіля марки «Нива», не розповідав про такий слідчому, не розказував також ні про ніякого ОСОБА_23. Вказав, що не читав того, що підписував у ході досудового слідства, і не пригадує, чи мав слідчий готово набраний текст протоколу його допиту. Прізвище «Журавчак» йому невідоме, і особи з таким прізвищем він не знає, не знає також осіб на імя ОСОБА_16, ОСОБА_23, ОСОБА_14;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_25, яка суду пояснила, що з 2006 року працює у ОСОБА_20 «Карпат-Еко», яке утилізує, переробляє та продає нафтову продукцію. До кола її обовязків входила обробка первинних документів, здача звітності та нарахування заробітної плати. Вона мала у своєму розпорядженні лише ті документи, які подавалися їй директором. За документообіг первинних документів відповідальність несла вона. Вказала, що у 2008 році на підприємстві працювало 8 осіб. Зі слів керівництва їй відомо, що нафтошлам постачав Херсонський нафтопереробний завод, приблизно 20-30 тон у місяць. У них на підприємстві також зберігалася нафтова продукція, що проводилося по документах. Підприємство переробляло нафтові відходи у мазут. Пояснила, що по ціні, яка залежить від якості та хімічного складу, нафтові відходи відрізняються від сирцю з різницею від 50 до 100 разів. Зазначила, що саме товариство належить громадянину ОСОБА_26 Берцику Кібергу, з яким вона особисто незнайома. З квітня 2012 року підприємство не працює, у даний час діяльності не проводить, а лише рахується по документах. Повідомила, що на підприємстві проводилася інвентаризація, згідно якої не виявлено залишку чи недостачі. Також показала суду, що ні з ким з підсудних вона незнайома, і їй невідомо, що вилучалось щось на підприємстві;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_27, який пояснив, що до нього, як до директора БУ ВАТ «Прикарпатбуд» звернувся ОСОБА_13 і попросив залишити свій автомобіль марки «КАМАЗ» на території підприємства. Він погодився, так як по товариству була заборгованість, а працівникам потрібно було платити заробітну плату. Зазначив, що запропонував ОСОБА_13 досить високу ціну і думав, що він не погодиться, однак той згодився. У свою чергу, ОСОБА_13 пояснив йому, що автомобіль має термобудку. Також він вказав суду, що БУ ВАТ «Прикарпатбуд» перебуває під охороною, «КАМАЗ» постійно знаходився на території їхнього підприємства приблизно два з половиною місяці, і як розказували йому охоронці, інколи ним виїжджали і возили рибу. Зазначив, що у журналі виїзду автомобілів вони вписують лише ті транспортні засоби, які належать товариству. Розрахунок за стоянку автомобіля проводився готівкою, а саме ОСОБА_13 двічі давав гроші охоронцю, а той, у свою чергу, передавав їх у бухгалтерію. Крім того, повідомив, що на території підприємства хтось один раз ремонтував «КАМАЗ», однак, хто саме, він пригадати не може. Серед підсудних впізнає лише ОСОБА_13;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_28, який дав показання про те, що серед підсудних йому знайомі лише ОСОБА_13 та ОСОБА_16 Останні з грудня 2011 року по березень 2012 року зберігали автомобіль марки «КАМАЗ» з термобудкою на території БУ ВАТ «Прикарпатбуд», де він працював і працює сторожем. Кому належав вказаний автомобіль, і що у ньому знаходилося, йому невідомо. Знає, що директор БУ ВАТ «Прикарпатбуд» дозволив зберігати «КАМАЗ» на підприємстві. Вказав, що двічі бачив ОСОБА_16 за кермом «КАМАЗУ» і на його зміні той кілька раз виїжджав автомобілем з їхньої території. ОСОБА_13 інколи ремонтував вказаний автомобіль. Також зазначив, що два тижні «КАМАЗ» не виїжджав, так як у нього була поломка двигуна, а потім щось трапилось з колесом;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_29, який показав суду, що йому знайомий ОСОБА_13, так як він зберігав автомобіль марки «КАМАЗ» на території БУ ВАТ «Прикарпатбуд». Він не знає, що знаходилося в «КАМАЗІ». Бувало ввечері ОСОБА_13 на автомобілі марки «Нива» привозив водія, після чого останній з території підприємства виїжджав «КАМАЗОМ», ОСОБА_13 «Нивою», а пізніше поверталися приблизно о 06:00 год. ранку. При його зміні ОСОБА_13 з водієм виїжджали двічі, а третій раз виїхали і не повернулись. Зазначив, що директор БУ ВАТ «Прикарпатбуд» надав дозвіл на зберігання «КАМАЗУ» на підприємстві. Крім того, вказав, що усі наведені ним події відбувалися наприкінці 2011 на початку 2012 року;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_30, який пояснив суду, що з підсудних знає лише ОСОБА_13 ОСОБА_2 зберігав свій автомобіль марки «КАМАЗ» на території БУ ВАТ «Прикарпатбуд». Одного разу ОСОБА_13 та ще хтось незнайомий йому ремонтували вказаний автомобіль на їхньому підприємстві і за 1 год. поїхали. Зазначив, що бачив ОСОБА_13 тільки один раз, а в який період часу це було, він не пригадує;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_31, який повідомив, що працює кожного дня з 08:00 год. до 17:00 год. У коло його функціональних обовязків входить обхід території виявлення візуальних порушень. За час його роботи жодних порушень виявлено не було. Вказав, що до крадіжки з нафтопроводу не причетний. У подальшому пояснив, що там, де проходить труба, немає жодних поміток, і що вони орієнтуються по спеціальній карті. Закріплена за ним ділянка складає 16 км. По графіку він з напарником проходить 8 км. в день. Обхід своєї території проводять двічі на тиждень. Зазначив, що його не повідомляють, в котрий час та день будуть качати нафту, а лише тоді, якщо десь прорвало трубу. Тим більше, знати, коли саме качають нафту, не входить до кола його функціональних обовязків. За час його роботи на підприємстві могли бути механічні прориви труби, але крадіжок не було. Прорив нафтопроводу вони виявляють шляхом візуального огляду, про що повідомляють керівництву. Пояснив, що з жовтня 2011 року по квітень 2012 року проривів виявлено не було, він не міг знати, коли саме качатимуть нафту, відповідно, і не міг про це комусь повідомити. Вказав, що знайомий з ОСОБА_14 близько 5 років, знає його як хорошу людину, з ним товаришували, часто разом випивали у барі і грали у футбол. ОСОБА_14 знав, де і ким він працював, але про роботу у нього ніколи не розпитував, а тим більше не запитував, коли і де качатимуть нафту, з цього приводу ОСОБА_14 також не телефонував, він жодних грошей від ОСОБА_14 не отримував. Показав суду, що з ОСОБА_15 незнайомий. Крім того, повідомив, що 11.05.2012 року, коли він перебував з колегою у барі що в смт. Східниця, близько о 18:00 год. його затримали працівники міліції і доставили у м. Дрогобич для допиту, який проводили до 22:00 год. Під час допиту перебував у стані алкогольного спяніння, зокрема у той день вживав горілку та пиво, а тому добре не пригадує всього, про що його запитували троє працівників міліції, які задавали одні і ті ж запитання, що вводило його в оману. Зазначив, що написане в протоколі його допиту не відповідає дійсності. Він не хотів підписувати вказаний протокол, однак працівники міліції повідомили, що триматимуть його довго, і щоб добратися швидше додому, він підписався у протоколі. Також повідомив, що очна ставка між ним та ОСОБА_14 проводилась 11.05.2012 року, тобто у той день, коли його затримали працівники міліції, і коли він перебував у стані алкогольного спяніння. ОСОБА_14 під час очної ставки мовчав, а його запитали лише, чи він знає ОСОБА_14 Пояснив, що знав номер ОСОБА_14 і такий був збережений у його телефоні, оскільки вони періодично телефонували один одному, наприклад, коли збирались разом піти на футбол чи на пиво. Вказав, що показання, надані ним у судовому засіданні, правдиві та такими що відповідають дійсності;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_32, яка офіційно працювала на ОСОБА_20 «Карпат-Еко», та вказала, що проводила аналіз сировини, яку привозили на підприємство. Звідки поступала така сировина, вона не знає, оскільки їй не повідомляли, і про це вона ніколи не запитувала. Зазначила, що робили аналізи лише на вміст води в сировині, про прихід сировини її не попереджали. Працювала на підприємстві кожен день. Сировину, яку вона мала дослідити їй приносили хлопці працівники підприємства. Вона не вела обліку кількості поступлених нафтопродуктів, журналу проведення аналізів офіційно не було. Повідомила, що у 3 4 останніх аналізах, які вона проводила, були різні результати. Підприємство займалося переробкою нафтових відходів. Пояснила, що в лабораторії вона визначала вміст води і механічних домішків. Пояснила, що нафта від нафтосуміші відрізняється за вмістом води, а коли багато піску на дні, то це шлам. Шлам буває різної якості, кращий дорожчий, гірший дешевший, як тепло шлам рідкий, як холодно густий. Вказала, що перш ніж придбати речовину, деколи робили її аналізи. Чи можна передавати нафторечовину в поліетиленових пляшках на аналізи, і від чого залежить відсоток нафти, вона не знає. Пояснила, що не могла встановити кількість нафти в суміші, оскільки цього ніколи не робила та й не вміє робити. Аналізу нафти жодного разу не проводила;

даними в судовому засіданні показаннями старшого судового експерта відділу дослідження матеріалів та виробів Львівського НДІСЕ ОСОБА_33, яка розяснила, що проводила експертизу нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів по даній кримінальній справі, свій висновок № 3244 від 15.10.2012 року вона повністю підтримує. Пояснила, що для проведення експертизи їй були надані речові докази, а саме 16 взірців, 14 з яких відібрано на підприємстві «Карпати-Еко», 2 взірці, які були в ємкості автомобіля марки «КАМАЗ». При проведенні дослідження керувалася методикою «Криміналістичне дослідження нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів». Зазначила, що їй не відомо, як відбиралися зразки нафтопродуктів, оскільки це не її обовязок та вона як експерт працює з речовино, яку надають їй слідчі. Вказала, що упаковку, в якій знаходяться взірці, вони описують достовірно, тому, якщо у неї були б якісь зауваження до упаковки, то б обовязково вказала про це у висновку. Усі зразки були з надписами та з етикетками, крім одного обєкта № 5, який не мав товарної етикетки, однак така могла відпасти при транспортуванні; це була проста прозора полімерна пляшка. На упаковку взірців ДСТУ немає. Якщо взірець набраний в полімерну пляшку, склад не може суттєво змінитися. На якість продукту суттєво не вплине полімерна упаковка, якщо вона буде щільно закрита. Якщо ємкість з речовиною буде відкрита, то речовина може випаровуватися. Якщо ж продукт заливають у брудну пляшку, тоді міняється її склад. Кількість води не впливає на групову приналежність, це може вплинути лише на густину. На те, що верхня фракція однофракційної речовини розшарувалася, могла вплинути частота цистерни. Якщо водою залити нафту, то вміст нафти при цьому не зміниться. Зазначила, що в автомобілі марки «КАМАЗ» була нафта. З наданих чотирнадцяти зразків пять є однорідні, а один з цих пяти має групову приналежність. Усі пять зразків мають рід, а один має рід і ще групову приналежність. Вказала, що не може сказати, чи нафта має одне походження, тобто, чи взята з однієї труби. Пояснила, що є спеціальна служба, яка досліджує, що тече в кожній трубі. Слідчий не є кваліфікованим фахівцем в галузі експертизи, він повинен відібрати зразок і направити на експертизу. Повідомила, що все, що їй передали на дослідження, є нафтою;

даними в судовому засіданні показаннями експерта ОСОБА_34, яка суду пояснила, що вона є експертом та директором Львівського НДІСЕ та проводила криміналістичну експертизу нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів по даній кримінальній справі. Висновок № 1562 від 28.04.2012 року вона повністю підтримує та вказала, що рідина, яка вилучена 25.04.2012 року з автомобіля «КАМАЗ» та рідина вилучена 26.04.2012 року з ОСОБА_20 «Карпати-Еко» є сировиною нафтової природи нафтою, відноситься до середньо дистилятних нафтопродуктів. Сировина, яка була надана їй на дослідження з автомобіля «КАМАЗ» має як спільно родову так і спільну групову належність з нафтою вилученою у ОСОБА_20 «Карпати-Еко», вони є однорідними. Зазначила, що їй не відомо, як відбиралися зразки нафтопродуктів, оскільки це не її обовязок та вона як експерт працює з речовино, яку надають їй слідчі;

заявою НВГУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 25.04.2012 року, з якої вбачається, що з нафтопроводу НЗП «Східниця-3» - ДППН «Кінцевий» у районі «Круки» приблизно 4 км. від смт. Східниця виявлено крадіжку нафти в приблизній кількості 10 м.куб., вартістю 7145,22 грн. за одну тонну (а.с. 3, т. 1);

протоколом огляду місця події від 25.04.2012 року, з якого вбачається, що на автомобільній ділянці дороги сполучення смт. Східниця та с. Урич виявлено автомобіль марки «КАМАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у кузові якого міститься металева ємкість, заповнена рідиною із запахом нафти, до якої з узбіччя із землі прокладено шланг, біля вказаного автомобіля знаходились ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (а.с. 7-16, т. 1);

протоколом огляду місця події від 25.04.2012 року, з якого вбачається, що до нафтопроводу НЗП «Східниця-3» - ДППН, який проходить біля автодороги сполучення смт. Східниця та с. Урич, приєднано шланг довжиною 20м., який, у свою чергу, під земляним покровом прокладено до узбіччя вказаної автодороги, де через кульовий кран з'єднано із шлангом довжиною 10 м. (а.с. 17-26, т. 1);

протоколом обшуку на ОСОБА_20 «Карпат-Еко» від 26.04.2012 року, з якого вбачається, що на території вказаного товариства виявлено три вертикальні металеві цистерни та одну горизонтальну цистерну, наповнені нафтою (а.с. 36-52, т. 1);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 26.04.2012 року за участю підозрюваного ОСОБА_16, з якого вбачається, що останній впізнав на фото особу ОСОБА_17, відомого йому як Федір та ОСОБА_17, який їздив у кабіні автомобіля марки «КАМАЗ» разом із ним та безпосередньо знаходився усередині кузова вказаного автомобіля на металевій ємкості, приймаючи шланг та завантажуючи ємкість нафтою (а.с. 208-209, т. 1);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 26.04.2012 року за участю підозрюваного ОСОБА_16, з якого вбачається, що останній впізнав на фото особу ОСОБА_13, відомого йому як ОСОБА_13, який допомагав йому придбати запчастини для його автомобіля (а.с. 211-212, т. 1);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 26.04.2012 року за участю підозрюваного ОСОБА_15, з якого вбачається, що останній впізнав на фото особу ОСОБА_17, відомого йому як Федір та ОСОБА_17, який їздив у кабіні автомобіля марки «КАМАЗ» разом з водієм по імені ОСОБА_16 (а.с. 214-215, т. 1);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 26.04.2012 року за участю підозрюваного ОСОБА_15, з якого вбачається, що останній впізнав на фото особу ОСОБА_13, відомого йому як ОСОБА_13, який в ніч з 24 на 25.04.2012 року автомобілем марки «Нива» забирав його з ОСОБА_14 та відвозив до місця завантаження викраденою нафтою (а.с. 217-218, т. 1);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання від 26.04.2012 року за участю підозрюваного ОСОБА_15, з якого вбачається, що останній впізнав на фото особу ОСОБА_14, як такого, який запропонував йому роботу по викраденню нафти та їздив в автомобілі марки «Нива» до місця крадіжки нафти та спостерігав за появою сторонніх осіб (а.с. 220-221, т. 1);

протоколом огляду місця події від 03.05.2012 року, з якого вбачається, що на околиці с. Довге Гірське виявлено автомобіль марки «Нива», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, на склі якого наявний талон технічного огляду автомобіля, державний реєстраційний номер якого ВС 3838 СВ (а.с. 224-231, т. 1);

листом НВГУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 013-80 від 18.05.2012 року, з якого вбачається, що з трьох вертикальних ємкостей та однієї горизонтальної ємкості, розташованих на території ОСОБА_20 «Карпат-Еко», відкачано 194,854 м. куб. нафтовміщуючої суміші (а.с. 158, т. 2);

листом НВГУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 013-97 від 12.06.2012 року, з якого вбачається, що внаслідок проведення заміру нафтовміщуючої суміші, яка знаходилася на зберіганні в БМТЗ НГВУ «Бориславнафтогаз», і яка 25.04.2012 року вилучена з автомобіля марки «КАМАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 14,616 м.куб. нафтовміщуючої суміші (а.с. 131, т. 3);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання за участю ОСОБА_30, з якого вбачається, що він вказав на фото ОСОБА_17, як такого, який приїжджав на територію «Будівельного управління 45» по автомобіль марки «КАМАЗ» (а.с. 151-152, т. 5);

протоколом пред'явлення фотознімків для впізнання за участю ОСОБА_35, з якого вбачається, що він вказав на фото ОСОБА_13, як такого, який, на його думку є власником автомобіля марки «КАМАЗ», який зберігався на території «Будівельного управління 45» (а.с. 157-158, т. 5);

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України 1960 року, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Органами досудового слідства дії підсудних ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кваліфіковано за ч.5 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою організованою групою та завдання шкоди в особливо великих розмірах.

Зокрема, на досудовому слідстві встановлено що ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_19 у жовтні 2011 року створили стійку організовану групу з метою пошкодження нафтопроводу та викрадення нафти з нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Організаторами для вчинення даних злочинів до складу організованої групи були залучені ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 Усі учасники організованої групи були обєднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, мали єдиний умисел на вчинення таємного викрадення нафти з нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх. З метою конспірації своєї діяльності члени організованої групи свої мобільні телефони під час вчинення ними крадіжки нафти залишали за місцем свого проживання, а в цей час користувалися іншими спеціально придбаними для цього мобільними телефонами та радіостанціями.

ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_19 діяли, як організатори групи, у відповідності до розподілу функцій, згідно спеціально розробленого та узгодженого плану дій, керували її діяльністю, підшукували та залучали до вчинення злочинів учасників, розподіляли обовязки між членами групи, обєднували і координували зусилля всіх членів групи на вчинення злочинів, визначили місця незаконного підєднання до нафтопроводу, забезпечували вивіз нафти до місця її накопичення, повідомляли виконавців про момент початку та закінчення відкачування нафти з нафтопроводу, організовували вивіз нафти до місць реалізації, забезпечували безпеку під час скоєння незаконних зєднань з трубопроводом НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та перевезення викраденої нафти, розподіляли від реалізації викраденої нафти грошові кошти між учасниками організованої групи.

Також, як співорганізатор групи, ОСОБА_19 надав ввірені йому як директорові споруди ОСОБА_20 «Карпат-Еко» для безперешкодного користування, де накопичувалась викрадена нафта, здійснив облаштування необхідними технічними засобами. ОСОБА_17, у свою чергу, як організатор групи, забезпечував спеціальним транспортним засобом для вивозу нафти до місця її зберігання, а також забезпечував матеріалами для здійснення незаконного зєднання з нафтопроводом.

ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 були безпосередніми виконавцями злочину. У відповідності до розподілених організатором групи ОСОБА_17 обовязків, ОСОБА_16 повинен був керувати спеціальним автомобілем марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак 152 40 КВ, із цистерною, вмонтованою усередині кузова, від місця його стоянки на території БУ 45, що у м. Дрогобичі по вул. Фабричній, 63, до місця завантаження викраденої нафти, що знаходилось на ділянці автодороги між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області. Після чого, завантажений викраденою нафтою автомобіль транспортувати до місця зберігання нафти на території ОСОБА_20 «Карпат-Еко», що у м. Бориславі по вул. Дрогобицькій, 721. ОСОБА_12 та ОСОБА_15, у свою чергу, маючи зі собою ліхтарі та радіостанції, патрулювали ділянку автодороги поблизу місця завантаження автомобілем марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак 152 40 КВ викраденою нафтою, з метою своєчасного виявлення сторонніх осіб, працівників правоохоронних органів чи працівників НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та попередження про небезпеку інших співучасників злочину, а ОСОБА_11, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 з цією ж метою знаходились на віддалі 1-2 км. у напрямку смт. Східниця та с. Урич від місця вчинення злочину і також використовували, окрім радіостанцій, спеціально придбані мобільні телефони з метою попередження співучасників злочину про виявлену ними небезпеку. Крім цього, у відповідності до розподілених організатором групи ОСОБА_17 обовязків, він сам та з допомогою ОСОБА_16, ОСОБА_15, і ОСОБА_12 здійснювали розкопування замаскованого відводу, до якого підєднували привезений зі собою спеціально приготовлений шланг, за допомогою якого, у свою чергу, перекачували викрадену нафту до спеціальної ємкості, встановленої у кузові автомобіля марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак 152 40 КВ, після чого, відєднували зазначений шланг та маскували відвід.

Реалізуючи свій злочинний намір на викрадення нафти з нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», у жовтні 2011 року ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_15 та ОСОБА_19, діючи у складі організованої групи, у відповідності до розподілу функцій, згідно спеціально розробленого та узгодженого плану дій, приварили до корпусу нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», що між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області, кульовий кран та просвердлили у ньому отвір, та у місці зробленого отвору зєднали через металевий перехідник з гідравлічним шлангом високого тиску, порушивши, таким чином цілісність корпусу зазначеного трубопроводу. У подальшому, з метою виконання свого злочинного наміру, діючи згідно спеціально розробленого та узгодженого плану дій, ОСОБА_17, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_15 та ОСОБА_19 зєднали місце врізання в нафтопровід шлангом довжиною 30 м. із ділянкою дороги сполучення вказаних населених пунктів для перекачування та відвантаження викраденої нафти у вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак 152 40 КВ, із цистерною, вмонтованою усередині кузова.

Використовуючи незаконну врізку у нафтопровід НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», яка була вчинена у жовтні 2011 року між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт. Східниця Дрогобицького району Львівської області, учасники організованої групи, попередньо переобладнавши кузов автомобіля марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак 152 40 КВ, і встановивши у ньому металеву цистерну для безперешкодного перевезення викраденої нафти, та на протязі періоду з 01 листопада 2011 року по 25 квітня 2012 року через незаконне зєднання з нафтопроводом викрадали нафту та вантажним автомобілем марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак 152 40 КВ під керуванням ОСОБА_16 перевозили викрадену нафту до місця її тимчасового зберігання та подальшої реалізації у спеціальні накопичувальні ємкості ОСОБА_20 «Карпат-Еко» у м. Борислав Дрогобицького району Львівської області, а в цей час ОСОБА_17 здійснював безпосереднє викрадення нафти та контроль за її підрахунком, слідкував за конспірацією обєкта і безпекою перевезення викраденої нафти.

Усього за період з 01 листопада 2011 року по 25 квітня 2012 року описаним вище способом учасниками організованої групи ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 через незаконне зєднання таємно викрадено з нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» нафту у кількості 127,243 тони, вартістю 7765 гривень за одну, на загальну суму 988041,89 гривень, що являється особливо великими розмірами, чим завдали НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» матеріальної шкоди на вказану суму.

Враховуючи те, що місцезнаходження ОСОБА_17 та ОСОБА_19 по даний час не встановлено, і їх відсутність не може негативно вплинути на кваліфікацію злочину, дій кожного співучасника злочину та розгляду кримінальної справи у суді, тому органами досудового слідства кримінальну справу відносно ОСОБА_17, ОСОБА_19 та інших осіб, які спряли вчиненню злочину, виділено в окреме провадження.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь підсудних, суд приходить до висновку, що дії підсудних ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 органом досудового слідства за ч.5 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою організованою групою та завдання шкоди в особливо великих розмірах, кваліфіковано неправильно оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об'єктивних підстав не вжив всіх необхідних заходів для з'ясування та встановлення істини у кримінальній справі, не здобувши усіх можливих доказів та давши неправильну оцінку як показанням свідків так і висновкам, проведених експертиз, прийшов до неправильного висновку про кваліфікацію дій підсудних за ч.5 ст.185 КК України, суд вважає, що підсудні ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, незважаючи на часткове визнання ними вини, вчинили у ніч з 24.04.2012 року на 25.04.2012 року, за попередньою змовою, групою осіб, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, однак злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції, тобто їх дії по епізоду таємного викрадення майна у ніч з 24.04.2012 року на 25.04.2012 року слід перекваліфікувати з ч.5 ст.185 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, а всі інші епізоди, які інкримінують підсудним, тобто за період з 01 листопада 2011 року по 24 квітня 2012 року підлягають виключенню з обвинувачення, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються зібраними в ході судового слідства наведеними вище доказами у справі.

До вказаних висновків суд прийшов, виходячи з наступного.

У відповідності до визначення даного організованій злочинній групі це внутрішньостійке об'єднання декількох осіб (трьох і більше суб'єктів злочину), які попередньо зорганізувалися для готування або вчинення злочинів або вчинення тільки одного злочину, який потребує довготривалої підготовки.

Ознаками організованої злочинної групи є:

1) наявність декількох осіб (трьох або більше);

2) попередня їх зорганізованість у спільне об'єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів або вчинення тільки одного злочину, який потребує довготривалої підготовки;

3) стійкість такого об'єднання;

4)об'єднаність злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану

5) обізнаність всіх учасників такої групи з цим планом.

Кваліфікуючи дії підсудних ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ч.5 ст.185 КК України, орган досудового слідства вважає, що ОСОБА_17 спільно з ОСОБА_19 в жовтні 2011 року створили стійку організовану групу, з метою пошкодження нафтопроводу та викрадення нафти з нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Організаторами для вчинення даних злочинів, до складу організованої групи були залучені ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 Всі учасники організованої групи були обєднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, мали єдиний умисел на вчинення таємного викрадення нафти з нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх.

В ході судового розгляду справи органом державного обвинувачення не доведено, що всі підсудні були постійними членами групи, під час судового розгляду справи доведено лише факт вчинення підсудними епізоду в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, проте не доведено факту підготовки до вчинення даного злочину, що саме підсудними було приварено до корпусу нафтопроводу НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», що між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт. Східниця, Дрогобицького району, Львівської області, кульовий кран і просвердллено у ньому отвір, та у місці зробленого отвору, зєднанно через металевий перехідник з гідравлічним шлангом високого тиску, зєднано місце врізання у нафтопровід із ділянкою дороги сполучення вказаних населених пунктів, для перекачування та відвантаження нафти, органом досудового слідства не встановлено хто та коли здійснював врізку, що не відповідає вищенаведеним вимогам закону та свідчить про готування підсудними до вчинення злочину таким способом. Окрім цього, органом досудового слідства встановлено, що ОСОБА_17 займався всією підготовкою, автомобіль марки «КАМАЗ» купив за власні кошти, заздалегідь та невідомо, де його облаштував, про купівлю автомобіля «КАМАЗ» знав лише ОСОБА_13, проте останній не знав, для чого він був придбаний. Тому в діях підсудних відсутня така стадія злочину, як готування, в обвинуваченні, яке інкримінується підсудним відсутня вказівка на роль кожного з підсудних на стадії підготовки до вчинення злочину. Кожний з підсудних був обізнаний лише з тими функціями, які повинен був виконувати особисто, а тому стверджувати про попередню їх зорганізованість у спільне об'єднання для готування або вчинення двох чи більше злочинів або вчинення тільки одного злочину, який потребує довготривалої підготовки в суду відсутні.

Відсутні підстави стверджувати про стійкість такого об'єднання, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підсудні за попередньою змовою групою осіб, домовились про спільне вчинення злочину лише 24 квітня 2012 року, були залучені за вказівкою ОСОБА_17

Детальний план вчинення злочинів був відомий лише ОСОБА_17, він контролював його виконання та скеровував виконавців на здійснення необхідних дій. Слідство не здобуло жодного доказу про те, що всі підсудні були свідомі наявності такого плану та знали про причинно-наслідкові звязки між своїми функціями та діями інших учасників, а тому відсутні підстави вважати про об'єднаність злочинів єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану

Що стосується обізнаності всіх учасників такої групи з цим планом, то як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні встановлено, що жодний з підсудних не володів всім планом злочину, часткове усвідомлення власних дій та дій інших виконавців не дає підстав вважати про обізнаність всіх учасників групи з таким планом, судом встановлено, що планом володів лише ОСОБА_17, який залучив підсудних до виконання конкретних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 КК України, злочин визнається вчиненим у складі організованої групи, якщо в його вчиненні брали участь три і більше осіб, які попередньо зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення цього злочину, об'єднаного єдиним планом із розподілом функцій учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні позиція органів досудового слідства щодо ролі в організованій групі ОСОБА_19, його роль у вказаних крадіжках зводиться до ймовірної домовленості щодо купівлі в ОСОБА_17 викраденої нафтовміщуючої суміші. З показань, наданих в судовому засіданні підсудними ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15 вбачається, що особа ОСОБА_19 їм взагалі невідома та про таку ніхто з них навіть не чув. Відомостями про роль та участь ОСОБА_19 у таємному викраденні нафтовмішуючої суміші ніхто не володів та не володіє. Вказані показання знаходяться в обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами у справі.

ОСОБА_36 ж підсудні ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, у ході розгляду справи, категорично заперечили про своє входження в організовану злочинну групу з метою вчинення крадіжок нафтовміщуючої суміші, свою причетність так і причетність інших підсудних до будь-якої попередньої зорганізованості у будь-яке стійке об'єднання, як для вчинення скоєного ними злочину, так і тим більше для будь-яких інших злочинів.

Співставивши статистику зєднань (а.с. 99, т.3), котрими володіло слідство, суд приходить до переконання, що припущення щодо організації підсудних в організовану злочину групу ще в листопаді 2011 року свого підтвердження не знаходить. Зокрема, відсутні прямі контакти ОСОБА_14 з ОСОБА_12, ОСОБА_16 з ОСОБА_15 та ОСОБА_12, ОСОБА_15 з ОСОБА_16, ОСОБА_12 та ОСОБА_13В, ОСОБА_11 з ОСОБА_12 Крім цього, з вказаного аналізу підтверджуються показання, надані підсудними під час судового слідства в частині їх необізнаності стосовно особи ОСОБА_19, як учасника злочинної групи, та щодо необізнаності між собою. Враховуючи дану невідповідність між показаннями, наданими підсудними в судовому засіданні, та тими, що здобуті під час досудового слідства, в частині складу групи, а саме щодо входження до неї ОСОБА_19, суд вчергове звертає увагу на непослідовність, неповноту та відсутність конкретизації в показах отриманих під час досудового слідства. Зокрема, обґрунтовуючи позицію щодо наявності організованої злочинної групи, слідством не було вивчено звязків між учасниками групи та не встановлено план дій, який був наявний у них.

Так, на переконання суду, ОСОБА_17 залучив до викрадення нафти ОСОБА_16, ОСОБА_13 та ОСОБА_37, котрі діяли відособлено, контактуючи в питаннях крадіжки нафти виключно з ОСОБА_17 З показань ОСОБА_16 вбачається, що пропозицію про участь у викраденні він отримав від ОСОБА_17М, та контактував виключно з ним. Інших учасників крадіжки він особисто не знав та про їх ролі в повній мір не був усвідомлений. Відтак, повного плану крадіжки, який був розроблений та реалізований ОСОБА_17, він не знав, а володів інформацією лише щодо власної ролі і то в межах того, що йому вказав ОСОБА_17, крім того ОСОБА_17 їхав безпосередньо з ним до місця здійснення крадіжки. На побутовому рівні знав ОСОБА_13 через те, що останній займався запчастинами до автомобілів та в нього ОСОБА_16 купляв колеса для автомобіля. Контактів з ОСОБА_13 під час крадіжки не мав та не був усвідомлений про те, що останній приймає участь в ній. Жодної інформації стосовно ОСОБА_19 не мав та взагалі не знає, хто це, та, яке відношення до справи він має. Ці відомості підтвердили в своїх показаннях у судовому засіданні й інші підсудні. Ураховуючи наведене, суд приймає до уваги показання, надані під час досудового слідства, в частині, котра підтвердилась під час судового слідства, та знайшла своє підтвердження в показаннях інших підсудних, оскільки такі є точними, достовірними та такими, що не суперечать з іншими поясненнями, наданими підсудними, та відображають обставини справи, котрі не заперечені та належним чином доведені слідством, а саме ті, що стосуються участі ОСОБА_16 у замаху на крадіжку нафтовміщуючої суміші, що належала НГВУ «Бориславнафтогаз» в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, під час якої він виконував функції водія вантажного автомобіля з переобладнаною ємністю для транспортування нафтосуміші. Враховуючи наведене, ОСОБА_16 не міг бути учасником організованої злочинної групи в тому складі, як це представлено в обвинуваченні, оскільки з усіма іншими підсудними попередньо не зорганізувався у стійке об'єднання для вчинення цього злочину, не був обєднаний з усіма єдиним планом із розподілом функцій учасників та, відповідно, не був спрямований на досягнення цього плану та не знав усіх учасників групи.

Крім ОСОБА_16 ОСОБА_17 залучив до викрадення ОСОБА_13, якому відвів роль спостерігача на дорозі, котра вела до с. Урич та передав свій автомобіль марки «Нива» для керування та підвезення інших учасників крадіжки до місця врізки та їх позицій навколо нього. ОСОБА_13 вказав, що особисто знав ОСОБА_17, який надавав вказівки стосовно виконання обовязків, повязаних з крадіжкою, зокрема щодо купівлі автомобіля марки «КАМАЗ» та пошуку місця його стоянки. З підсудних вказав, що на побутовому рівні знає ОСОБА_16, останній це підтвердив в своїх показаннях. Також знає ОСОБА_11 через спільні справи стосовно автомобільних запчастин та познайомився з ним через ОСОБА_17, що підтверджується очною ставкою з останнім (а.с. 221, т. 3). Крім цього, підтвердив, що був знайомий з ОСОБА_14, так як разом неодноразово випивали в барі в смт. Східниця. Ці показання підтвердив і ОСОБА_14 Про участь ОСОБА_16 у викраденні він не знав. Про участь ОСОБА_11 він дізнався у день викрадення, оскільки підвозив його на машині ОСОБА_17 за його вказівкою до смт. Східниця. Так, як він знав безпосередньо ОСОБА_14, то звернувся до нього з пропозицією прийняти участь в крадіжці, яку організовував ОСОБА_17 З цією метою він взяв останнього з собою з смт. Східниця ввечері 24 квітня 2012 року. В цей же вечір він дізнався, що ОСОБА_15 та ОСОБА_12 залучені ОСОБА_14 до крадіжки. Жодного попереднього готування з вказаними підсудними до крадіжки він не проводив та не міг це робити, так як бачив їх лише один раз, під час відпочинку в смт. Східниця на природі весною 2012 року, що останні також підтвердили в своїх показаннях та очних ставках, та знав їх, як кращих друзів та однокласників ОСОБА_14 З ОСОБА_14 він обговорював можливість підробітку та вказував на можливість отримання заробітку від цього. Враховуючи наведене, ОСОБА_13 володів обмеженою частиною плану викрадення, знав про те, що у викраденні братиме участь до 24.04.2012 року лише ОСОБА_17 Згодом дізнався про ОСОБА_11 та залучив ОСОБА_14 З ОСОБА_16 знайомий був до викрадення, проте про його участь в крадіжці дізнався уже після затримання. Про те, що ОСОБА_15 та ОСОБА_12 також приймають участь у крадіжці він дізнався, коли забирав ОСОБА_14; ОСОБА_19 не знає взагалі та щодо його ролі у викрадені відомостей немає. Враховуючи наведене, ОСОБА_13 не міг бути учасником організованої злочинної групи в тому складі, як це представлено в обвинуваченні, оскільки зі всіма іншими підсудними попередньо не зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення цього злочину, не був обєднаний з усіма єдиним планом із розподілом функцій учасників та відповідно не був спрямований на досягнення цього плану та не знав усіх учасників групи. Ураховуючи наведене, суд приймає до уваги показання, надані під час досудового слідства, в частині, котра підтвердилась під час судового слідства та знайшла своє підтвердження в показаннях інших підсудних, оскільки такі є точними, достовірними та такими, що не суперечать з іншими поясненнями наданими підсудними та відображають обставини справи, котрі не заперечені та належним чином доведені слідством, а саме ті, що стосуються участі ОСОБА_13 у замаху на крадіжку нафтовміщуючої суміші, що належала НГВУ «Бориславнафтогаз» у ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, під час якої він виконував функції спостерігача за дорогою в напрямку с. Урич.

Крім ОСОБА_16 та ОСОБА_13, ОСОБА_17 залучив до викрадень ОСОБА_11, якому відвів роль спостерігача на дорозі, котра знаходилась у смт. Східниця. ОСОБА_11 в своїх показаннях підтвердив давнє знайомство з ОСОБА_17, та те, що був залучений до крадіжки останнім. Згідно вказівок ОСОБА_17, він мав спостерігати за дорогою, котра йшла через смт. Східниця та попереджати про підозрілі автомобілі чи про наближення працівників правоохоронних органів. Також ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_17 познайомив його з ОСОБА_13, так як останній мав потребу в купівлі атозапчастин, які ОСОБА_11 міг йому дістати. З ОСОБА_14 він познайомився під час відпочинку на природі з ОСОБА_13, що останні також підтверджують. Стосовно знайомства з ОСОБА_15, то ОСОБА_11 вказує на те, що останній звернувся до нього зимою 2012 року в питаннях допомоги щодо виготовлення закордонного паспорту та візи для поїздки за кордон. ОСОБА_15 дані обставини підтвердив. Ці ж обставини підтверджуються протоколом очної ставки (а.с. 230 т. 3) між ними. Після цього вони зустрічались ще один раз на відпочинку в смт. Східниця навесні 2012 року, де ОСОБА_11 познайомився з ОСОБА_12, це ж підтверджується протоколом очної ставки з останнім (а.с. 226, т.3). Про участь у запланованих ОСОБА_17 крадіжках ОСОБА_13, ОСОБА_38, ОСОБА_14 та ОСОБА_12, ОСОБА_11 не знав. Про участь ОСОБА_13 він дізнався безпосередньо ввечері 24.04.2012 року, оскільки останній підвозив його в смт. Східниця. Про участь ОСОБА_38, ОСОБА_14 та ОСОБА_12 ОСОБА_11 дізнався уже після затримання та проведення досудового слідства. Це ж підтверджують у своїх показаннях останні, вказуючи на те, що ОСОБА_13 спочатку забрав ОСОБА_14 а згодом ОСОБА_38 та ОСОБА_12, ОСОБА_11 при цьому вони 24.04.2012 року не бачили. ОСОБА_16 ОСОБА_11 побачив уже в відділі міліції м. Трускавця. Це ж підтверджує ОСОБА_16 Про його участь у крадіжці він нічого не знав. Щодо ОСОБА_19 він взагалі нічого не знав та про його роль в крадіжці йому нічого не відомо. Враховуючи наведене, ОСОБА_11 не міг бути учасником організованої злочинної групи в тому складі, як це представлено в обвинуваченні, оскільки зі всіма іншими підсудними попередньо не зорганізувався у стійке об'єднання для вчинення цього злочину, не був обєднаний з усіма єдиним планом із розподілом функцій учасників та, відповідно. не був спрямований на досягнення цього плану та не знав усіх учасників групи. Враховуючи наведене, суд приймає до уваги показання, надані під час досудового слідства, в частині, котра підтвердилась під час судового слідства та знайшла своє підтвердження в показаннях інших підсудних та очних ставках з ними, оскільки такі є точними, достовірними та такими, що не суперечать з іншими поясненнями, наданими підсудними та відображають обставини справи, котрі не заперечені та належним чином доведені слідством, а саме ті, що стосуються участі ОСОБА_11 у замаху на крадіжку нафтовміщуючої суміші, що належала НГВУ «Бориславнафтогаз» в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, під час якої він виконував функції спостерігача за дорогою в смт. Східниця.

Щодо участі ОСОБА_14, то його до крадіжки було залучено ОСОБА_13, якого він знав давніше, оскільки з останнім час від часу вживали алкогольні напої в смт. Східниця. ОСОБА_36 ОСОБА_13 запропонував йому взяти участь у певній роботі в нічний період часу. Детального опису, що це за робота та що потрібно робити, ОСОБА_39 йому не повідомляв. ОСОБА_14 зрозумів, що потрібно буде збирати деревину з лісу. Це питання він обговорював з ним та 24.04.2012 року запропонував йому взяти участь в такій крадіжці. Коли ОСОБА_13 приїхав 24.04.2012 року в смт. Східниця на автомобілі Нива, разом з ОСОБА_14 були його однокласники та товариші ОСОБА_12 та ОСОБА_15, яким ОСОБА_14 запропонував приєднатись до нього та ОСОБА_13, (з останнім вони познайомились під час відпочинку на природі на початку весни 2012 року) в якості спостерігачів під час завантаження автомобіля в лісі поблизу с. Урич. Про те, що навантажувати автомобіль будуть нафтою, ОСОБА_14 ОСОБА_12 та ОСОБА_15 не повідомив. Такі ж показання надали ОСОБА_12 та ОСОБА_15 Опинившись на місці спостереження, яке було визначене ОСОБА_17 для ОСОБА_13, а саме неподалік дороги в напрямку до с. Урич, разом з ОСОБА_13 став спостерігати за обстановкою. Під час цього спостереження їх намагались затримати працівник міліції, проте ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вдалось втекти з місця крадіжки. Жодних контактів з ОСОБА_16 у ОСОБА_14 не було, його він не знав та про його участь у викраденні йому не було нічого відомо. Цю ж позицію підтримав ОСОБА_16 Аналогічно йому незнайомий ОСОБА_19 Крім цього, безпосереднього контакту з ОСОБА_17 у ОСОБА_14 не було, він був залучений до крадіжки ОСОБА_13, з яким контактував. На побутовому рівні знав ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, проте з ними не обговорював обставин та порядку здійснення крадіжки. Враховуючи наведене, ОСОБА_14 не міг бути учасником організованої злочинної групи в тому складі, як це представлено в обвинуваченні, оскільки зі всіма іншими підсудними попередньо не зорганізувався у стійке об'єднання для вчинення цього злочину, не був обєднаний з усіма єдиним планом із розподілом функцій учасників та відповідно, не був спрямований на досягнення цього плану та не знав усіх учасників групи. Ураховуючи наведене, суд приймає до уваги показання, надані під час досудового слідства, в частині, котра підтвердилась під час судового слідства та знайшла своє підтвердження в показаннях інших підсудних та очних ставках з ними, оскільки такі є точними, достовірними та такими, що не суперечать іншим поясненням, наданими підсудними та відображають обставини справи, котрі не заперечені та належним чином доведені слідством, а саме ті, що стосуються участі ОСОБА_14 у замаху на крадіжку нафтовміщуючої суміші, що належала НГВУ «Бориславнафтогаз» в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, під час якої він виконував функції спостерігача за дорогою в напрямку с. Урич.

Щодо ролі ОСОБА_15 та ОСОБА_12 в крадіжці нафти, то останні були залучені ОСОБА_14, якого, в свою чергу, залучив ОСОБА_13 Зокрема, ОСОБА_15 та ОСОБА_12 вказують на те, що ввечері 24.04.2012 року були в смт. Східниця та до них підїхав ОСОБА_14, з яким вони знайомі ще зі школи та з ним був ОСОБА_13, з яким познайомились перед тим, на початку весни під час спільного відпочинку на природі. ОСОБА_13 вони знали, як товариша ОСОБА_40 ОСОБА_40 запропонував їм поїхати з ним до лісу. Сказав, що можна заробити непогані гроші, якщо просто постояти та поспостерігати за ділянкою дороги у лісі. На таку пропозицію вони поголились та поїхали з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 Нікого з підсудних, окрім ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_41 вони станом на 24.04.2012 року не знали. З ОСОБА_11 - ОСОБА_15 познайомився зимою 2011 року, коли звернувся до нього з проханням допомогти виготовити закордонний паспорт та візу для поїздки за кордон, ОСОБА_12 познайомився під час відпочинку на природі весною 2012 року. Ці пояснення підтвердили в своїх показах інші підсудні. З ОСОБА_11 у ОСОБА_12 була очна ставка (а.с. 226, т.3), пояснення, надані під час неї, також підтверджують дані показання. З ОСОБА_17 ані ОСОБА_15 ані ОСОБА_12 не знайомі особисто. Проте в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року вони з ним зустрілись біля автомобіля КАМАЗ на якому приїхав ОСОБА_17, який надав вказівки ОСОБА_12 спостерігати за обстановкою неподалік від автомобіля «КАМАЗ», а ОСОБА_15 вказав стояти біля автомобіля. Щодо особи ОСОБА_16 на момент вчинення крадіжки їм нічого не було відомо про дану особу. Також їм не знайомий ОСОБА_19 Враховуючи наведене, ОСОБА_15 та ОСОБА_12 не могли бути учасником організованої злочинної групи в тому складі, як це представлено в обвинуваченні, оскільки зі всіма іншими підсудними попередньо не зорганізувалися у стійке об'єднання для вчинення цього злочину, не були обєднані з усіма єдиним планом із розподілом функцій учасників та, відповідно, не були спрямовані на досягнення цього плану та не знали усіх учасників групи. Ураховуючи наведене, суд приймає до уваги показання, надані підчас досудового слідства, в частині, котра підтвердилась під час судового слідства та знайшла своє підтвердження в показаннях інших підсудних та очних ставках з ними, оскільки такі є точними, достовірними та такими, що не суперечать іншим поясненням, наданим підсудними та відображають обставини справи, котрі не заперечені та належним чином доведені слідством, а саме ті, що стосуються участі ОСОБА_15 та ОСОБА_12 у замаху на крадіжку нафтовміщуючої суміші, що належала НГВУ «Бориславнафтогаз» в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, під час якої ОСОБА_15 виконував функції спостерігача неподалік автомобіля, а ОСОБА_12 знаходився дещо поодаль від автомобіля «КАМАЗ» у лісі та виконував функцію спостерігача.

Вказані факти підтверджується показаннями, наданими підсудними безпосередньо в суді, а саме ними підтверджено обмежену обізнаність з ролями кожного з учасників групи, підтверджено те, що всі не були знайомі між собою, проте виконували певні функції, котрі прямо повязані з метою отримання незаконної вигоди внаслідок здійснення крадіжки нафтовміщуючої суміші. Також знаходить підтвердження, та обставина, що весь план злочинної діяльності був відомий лише ОСОБА_17 Не знаходить свого підтвердження позиція слідства стосовно входження в групу ОСОБА_19, його роль у вказаних крадіжках з матеріалів справи зводиться до ймовірної домовленості щодо купівлі в ОСОБА_17 викраденої нафтовміщуючої суміші.

Щодо кваліфікації дій підсудних за ознакою організації в обєднану злочинну групу, то така суперечить показанням підсудних, згідно яких організатором викрадення був ОСОБА_17, він знав усі подробиці злочину та керував безпосередньо всіма учасниками, при цьому таке управління мало відособлений характер. Підсудні не були обізнані з планами останнього та навіть по більшій мірі не знали один одного. Попередньо з метою обговорення плану крадіжки не зустрічались до, чи після вчинення злочину. ОСОБА_14 Н В., ОСОБА_12 та ОСОБА_15 довгий час дружили та на побутовому рівні спілкувались, що не може бути свідченням їх організації в організовану злочинну групу.

А тому в суду відсутні підстави вважати, що злочин вчинено за попередньою змовою організованою групою осіб.

Окрім цього, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення підсудними крадіжки нафтоміщуючої суміші в особливо великих розмірах, оскільки в суді доведено викрадення ними нафтовміщуючої суміші в розмірі 7,055 тон вартістю 50409,53 грн., що не відповідає критеріям особливо великого або великого розміру, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами по справі встановлено, що ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, за попередньою змовою, групою осіб, вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, однак злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції, а тому їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт викрадення підсудними нафти у кількості 127,243 тони, вартістю 7765 грн. за одну тонну, на загальну суму 988041,89 гривень, що являється особливо великим розміром, жодним належним та допустимим доказом даний факт не підтверджено.

Відповідно до акту № 20-38/021 від 04.07.2012 року, ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» за період з 01.11.2011 року по 25.04.2012 року (а.с. 188-193 т. 3) встановлено, що при «Встановленні фактів недостачі нафти в НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»» за період з 01.11.2011 року по 25.04.2012 року на НЗП «Східниця 3», НЗП «Верхньомасловецького нафтового родовища» та ДППН НПЗ «Кінцевий» в період з 01.11.2011 року по 25.04.2012 року недостач нафтовміщуючої суміші (НВС), сирої нафти чи товарної нафти встановлено не було.

Окрім цього, органом досудового слідства підсудним ставиться в вину вчинення ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочинів за період з 01 листопада 2011 року по 25 квітня 2012 року. Суд вважає, що вказані епізоди підлягають виключенню з обвинувачення підсудним, виходячи з наступного.

Як на один з доказів вини підсудних, орган державного обвинувачення покликається на показання, дані підсудними під час досудового слідства, в первинних поясненнях, а потім в протоколах допитів, в якості підозрюваних, в яких значиться про вчинення ними інших крадіжок нафтоміщуючої суміші, окрім 24.04-25.04.2012 року.

Оцінюючи показання підсудних, які вони давали під час їх допиту в ході досудового слідства, суд також виходить з положень відповідності їх вимогам справедливості, викладеним у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, беручи до уваги якість доказів, у тому числі й те, чи не викликають обставини, за яких вони отримані, сумнівів у їхній надійності й точності.

Відповідно до ч. 3 ст. 6-1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має щонайменше такі права: мати достатньо часу і можливостей для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд, або-якщо він не має достатніх коштів для оплати правової допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя.

Суд, даючи оцінку показам підсудних, від яких вони в послідуючому відмовилися та пояснили в суді, що оговорили себе, враховує, що оскільки дані покази є неповними та неточними, так як не містять точного часу, місця, способу, а також кількості викраденого, суперечливими між собою, оскільки зазначена в них кількість вчинених ніби-то ними крадіжок у кожного є різною, крім того вони не містять в собі будь-якої конкретизації, а також є такими, що викликають сумнів у тому, що дані були в добровільному порядку, так як пояснення, які вони давали так і безпосередньо ж зразу після цього їх допит, в якості підозрюваних, проводився після тривалого фізичного виснаження, у вечірній час та у відсутності адвокатів, захистом яких, як пояснили самі підсудні, вони не мали можливості скористатися, а тому суд їх до уваги не бере.

Оскільки покази підсудних викликають сумніви не лише в тому, що були дані в добровільному порядку, але і в їх надійності та точності, тому суд вважає, що вони є неналежними та недопустимими доказами, які покладені в основу обвинувачення підсудних, щодо вчинення ними інших злочинів.

Суд бере до уваги показання, дані підсудними під час судового розгляду справи, надає їм віри, оскільки вони знаходяться в обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами.

Статтею 64 КПК України 1960 року передбачено, що при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину.

Відповідно до ст. 65 КПК України 1960 року, доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначений в обвинуваченні доказ роздруківки табуляграм вхідних та вихідних телефонних дзвінків на номери та з номерів, які були вилучені у підсудних, та якими, як вказано в обвинуваченні, вони нібито користувалися саме під час вчинення інших епізодів крадіжок, не підтверджують, як самого факту крадіжки, так і часу, способу та кількості викраденого.

Розсекречений матеріал оперативно технічного заходу, а саме негласного зняття інформації з каналів звязку мобільного телефону з сім-карткою , як вказано у протоколах № 5/2681т, № 5/2682т фіксування розмов здійснених нібито ОСОБА_13 з іншими учасниками групи в період з 02.03.2012 року по 24.04.2012 року (а.с. 79, т.4), також не містить будь-яких підтверджень причетності будь-кого із підсудних до вчинення крадіжок нафтоміщуючої суміші в зазначений в обвинуваченні період (11.2011-04.2012р.р.). Виходячи з цього, з роздруківок записів, отриманих при вчиненні негласних дій, неможливо встановити які події відбуваються, та є взагалі незрозумілим, яким чином пов'язані зафіксовані події з підсудними, та яким доказовим джерелом являються, щодо встановлення причетності обвинувачених до епізодів крадіжок нафтовміщуючої суміші, в яких підсудні обвинувачуються. Більше того, у вказаних розмовах немає прямих чи опосередкованих вказівок чи натяків на планування чи вчинення крадіжок. Відсутнє обговорення чи узгодження спільних дій спрямованих на викрадення нафти. По своєму змісту дані розмови мають побутовий характер, повязаний з дружніми та/чи діловими звязками підсудних. Суд бере до уваги ту обставину, що негласне супроводження групи велось тривалий час (фактично 2 місяці) та, відповідно, у разі наявності підстав для затримання безпосередньо під час крадіжки, то підсудних було б затримано одразу ж. Виходячи з наведеного та враховуючи відсутність інших доказів чи зафіксованих і належним чином задокументованих епізодів, інших викрадень, аніж те, котре відбулось в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року, суд вважає, що обвинувачення в частині неодноразових викрадень здійснених в період з листопада 2011 по 24 квітня 2012 року свого підтвердження у ході судового розгляду належними та допустимим доказами не знайшло.

Дана позиція суду узгоджується з відомостями, котрі отримані від НГВУ «Бориславнфтогаз». А саме останнім невиявлено недостач зумовлених крадіжками в період з листопада 2011 року по квітень 2012 року. Дану позицію було висвітлено в судовому засіданні представниками НГВУ «Бориславнафтогаз» та підтверджено листом НГВУ «Бориславнафтогаз» від 25.05.2012 року № 013-85 (а.с. 163, т. 2).

Крім того, підставою для порушення кримінальної справи стало повідомлення НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 25.04.2012 року за № 04-41 (а.с. 3, т. 1), зі змісту якого вбачається, що предметом злочину є близько 10 м.куб. нафти. Дане повідомлення цілком узгоджується із замірами, зробленими безпосередньо з ємності, розміщеної в автомобілі марки «КАМАЗ» (лист НГВУ «Бориславнфтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 12.06.2012 року, №013-97 (а.с. 131, т. 3), а саме встановлено обєм нафтовміщуючої суміші в розмірі 14,616 м.куб., що в перерахунку на сиру нафту становить 8,352 м.куб., та становить 7,055 тони товарної нафти. Враховуючи зміст повідомлення НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» від 25.04.2012 року за № 04-41 (а.с. 3, т. 1), вартість даної нафти становить 7145,22 грн./т. * 7,055 т. = 50409,53 грн. Про відсутність підтверджених втрат, окрім виявлених безпосередньо під час затримання, вказано й у висновку Дрогобицької обєднаної Державної фінансової інспекції за № 20-17/1103 від 13.07.2012 року), з якого вбачається, що різниця між відкачаною з родовищ та прийнятою НГВУ «Бориславнафтогаз» в період з 01.11.2011 року по 30.04.2012 року нафтою становить 963,299 куб.м., або 5,22 відсотки від обємів прокачки. Дану різницю було аргументовано начальником виробничо-технічного відділу НГВУ «Бориславнфатогаз» ОСОБА_1 до похибок, які обумовлені державними стандартами та іншими нормативними похибками. Відомості щодо розміру таких похибок та щодо дозволених втрат надані начальником виробничо-технічного відділу НГВУ «Бориславнфатогаз» ОСОБА_1 в поясненнях до вказаного висновку (а.с. 195, т. 3). А саме зазначено, що межа допустимих похибок сумарно становить від 3,731 % (мінімально можливий) до 28% (максимально можливий) від обємів прокачуваної нафти. Враховуючи наведене, показник втрат в розмірі 5,22 % є мінімально відділеним від найменш можливого встановленого в розмірі 3,731 %.

За таких обставин суд вважає, що встановлена розбіжність у розмірі 963,299 куб. м. викликана саме похибками та природними втратами, а ніяк не злочинною діяльністю підсудних, що підтверджується відомостями з вказаного висновку та даними НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Під час досудового слідства не було надано належної уваги та не досліджено вказані вище відомості, надані безпосередньо НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта». Зокрема, ним, як потерпілим, було заявлено про викрадення близько 10 куб.м. нафтовміщуючої суміші. В подальшому дана позиція змінена не була. Слідство, кваліфікуючи дії обвинувачених, вийшло за межі заявлених потерпілим розмірів викрадених цінностей всупереч волі та відомостям, котрими оперує останній. Крім цього, в своїх поясненнях, відповідях, листах та документах, наданих слідству, НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» неодноразово підтверджував позицію про викрадення саме вказаного обєму нафти (близько 10 куб.м.), котрий цілком узгоджується з тим, котрий був отриманий внаслідок вжитих заходів по затриманню підсудних.

Відтак відомості, зазначені в рапорті старшого оперативно-уповноваженого УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_36 (а.с.5-6, т.1), котрі відображені в обвинувальному висновку стосовно кількості викраденого та кількості викрадень, більше нічим не підтверджені, а тому інформація, зазначена в них, містить лише припущення. Виходячи з наведеного, доведеним та обґрунтованим є обєм викраденого, встановлений у розмірі 7,055 тон, вартістю 50409,53 гривень, що становить близько 94 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Показання свідків ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_42 суд до уваги не бере, оскільки такі містять лише припущення, щодо вчинення підсудними крадіжок нафтовміщуючої суміші, та є неповними, оскільки в них відсутні будь-які конкретні відомості щодо точного часу, місця, способу, та участі підсудних, до викладених в обвинуваченні епізодах крадіжок нафтовміщуючої суміші. В даних показах свідки недетально, плутано та неконкретно вказували на те, що декілька раз допомагали при розвантажені автомобіля «КАМАЗ», проте вказати чіткі дати, коли це відбувалось, не змогли. Крім цього, їх позиція висловлена при досудовому слідстві стосовно того, що суміш, яку вони переливали «КАМАЗУ» була нафтою та й до того ж викраденою, нічим не підтверджується та є виключно їхнім припущенням, про що останніми було зазначено під час надання показів в судовому засіданні. Також вони підтвердили, що не є спеціалістами та експертами в цих питаннях, та не можуть судити про характер речовини, котру перевантажували з автомобіля марки «КАМАЗ».

Розсекречений оперативний матеріал, згідно якого проводилось зняття інформації з мобільного телефону, яким користувався ОСОБА_13, не містить ніякої інформації, щодо причетності, як самого ОСОБА_13, так і інших підсудних, до вчинення крадіжок нафтовміщуючоїх суміші в період з листопада 2011 року по квітень 2012 р. (хоч зняття інформації відбувалось з 06.03.2012 року по 24.04.2012 року), як не містять такої інформації і показання інших свідків, допитаних по справі.

Органами досудового слідства достовірно не встановлено та не підтверджено жодним доказом, який би прямо вказував, як на саму подію невстановленої кількості епізодів крадіжок, так і будь-якої причетності обвинувачених до цього, а навпаки спростовуються інформацією наданої начальником виробничо-технічного відділу НГВУ «Бориславнфатогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_1 (а.с.195, т. 3) щодо передбачених нормативними документами меж допустимих похибок та втрат.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачення підсудних ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 у вчиненні крадіжок нафтовміщуючої суміші, в період з листопада 2011 року по квітень 2012 року, окрім тієї що мала місце в ніч з 24 на 25 квітня 2012 р. грунтується лише на припущеннях і не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення підсудних ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 невстановлену слідством кількість епізодів крадіжок, здійснених ними в період з листопада 2011 року по 24 квітня 2012 року окрім тієї, що мала місце в ніч з 24 на 25 квітня 2012 року.

Зважаючи на викладене єдиний епізод, який знайшов своє підтвердження в судовому засіданні є вчинення у ніч з 24.04.2012 року на 25.04.2012 року близько 22.00-01.00 год., ОСОБА_17, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, за попередньою змовою, групою осіб, вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а саме: між населеними пунктами с. Урич Сколівського району та смт. Східниця, Дрогобицького району Львівської області через кульовий кран, зєднаний через металевий перехідник з гідравлічним шлангом високого тиску з трубопроводом НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», намагались таємно викрасти нафтовміщуючу суміш в розмірі 7,055 тон, вартістю 50409,53 грн., шляхом перекачування нафти у вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, із цистерною вмонтованою у середині кузова, однак злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції, тобто вчинення підсудними злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

А тому дії підсудних ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слід перекваліфікувати з ч.5 ст.185 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином суд вважає доведеним факт скоєння

підсудним ОСОБА_16 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

підсудним ОСОБА_11 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

підсудним ОСОБА_13 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

підсудним ОСОБА_12 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

підсудним ОСОБА_14 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України;

підсудним ОСОБА_15 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання підсудним враховуються вимоги п.п. 2-5, 8 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із наступними змінами) та те, що санкція ч.2 ст.185 КК України встановлює широку межу покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи покарання підсудним суд вважає за необхідне врахувати відсутність обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України та особи винних, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, мають постійне місце проживання, виключно позитивні характеристики, якими підтверджується також про додержання ними вимог суспільного співжиття, не лише їх ставлення до злочину, у вчиненні якого вони щиро розкаюються, а й емоційні переживання, що як вважає суд свідчить, про усвідомлення підсудними, які в даний час утримуються під вартою, своїх злочинних дій та наслідків.

При призначенні покарання підсудним по даній справі суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_16 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, відсутність збитків завданих злочином, матеріальний стан підсудного, та що корисливий злочин не було доведено до кінця і ніякої матеріальної вигоди ним отримано не було, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України та обставини, які пом'якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України до яких відносить: щире каяття, часткове визнання вини, особу підсудного, який одружений, на утриманні якого жінка інвалід третьої групи та дитина інвалід першої групи, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування ст. ст. 69,75 КК України до підсудного ОСОБА_16, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_11 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, відсутність збитків завданих злочином, матеріальний стан підсудного, та що корисливий злочин не було доведено до кінця і ніякої матеріальної вигоди ним отримано не було, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України та обставини, які пом'якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України до яких відносить: щире каяття, часткове визнання вини, особу підсудного, який одружений, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_13 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, відсутність збитків завданих злочином, матеріальний стан підсудного, та що корисливий злочин не було доведено до кінця і ніякої матеріальної вигоди ним отримано не було, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України та обставини, які пом'якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України до яких відносить: щире каяття, часткове визнання вини, особу підсудного, який не одружений, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, його незадовільний стан здоровя, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до підсудного ОСОБА_13, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_12 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, відсутність збитків завданих злочином, матеріальний стан підсудного, та що корисливий злочин не було доведено до кінця і ніякої матеріальної вигоди ним отримано не було, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України та обставини, які пом'якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України до яких відносить: щире каяття, часткове визнання вини, особу підсудного, який одружений, на утриманні якого неповнолітня дитина, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_14 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, відсутність збитків завданих злочином, матеріальний стан підсудного, та що корисливий злочин не було доведено до кінця і ніякої матеріальної вигоди ним отримано не було, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України та обставини, які пом'якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України до яких відносить: щире каяття, часткове визнання вини, особу підсудного, який не одружений, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, його молодий вік, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до підсудного ОСОБА_14, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_15 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі підсудного у вчиненому ним злочині, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, відсутність збитків завданих злочином, матеріальний стан підсудного, та що корисливий злочин не було доведено до кінця і ніякої матеріальної вигоди ним отримано не було, відсутність обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України та обставини, які пом'якшують покарання, передбачені ч. 1 ст. 66 КК України до яких відносить: щире каяття, часткове визнання вини, особу підсудного, який не одружений, раніше не судимий, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, його молодий вік, незадовільний стан здоровя, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до підсудного ОСОБА_15, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного та попередження вчинення нових злочинів можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Суд вважає доведеним факт вчинення підсудними ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, судом достовірно встановлено, що саме підсудними частково заподіяно шкоду НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», а тому 14,616 куб.м., котрі виявлені в цистерні автомобіля «КАМАЗ» та щодо викрадення яких здобуто необхідні докази та вину підсудних повністю доведено, суд вважає за необхідне повернути НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», нафтовміщуючу суміш в обємі 14,616 куб м., котра знаходиться в цистерні автомобіля «КАМАЗ» та передана на зберігання НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», по акту приймання-передавання від 12.06.2012 року.

Цивільний позов НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» до задоволення не підлягає, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що підсудними ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, за попередньою змовою, групою осіб, вчинено незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а саме намагання таємно викрасти нафтовміщуючу суміш в розмірі 7,055 тон, вартістю 50409,53 грн., однак злочину до кінця не доведено з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину підсудні були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції. Епізоди по викраденню нафтовміщуючої суміші в період з листопада 2011 року по 24 квітня 2012 року підсудним виключено з обвинувачення, оскільки такі їх дії не доведені жодними доказами у справі і не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так само як і вчинення підсудними несанкціонованої врізки в магістральний трубопровід, тому підстави для стягненння зазначених витрат з підсудних відсутні як і вимога щодо повернення 194,854 куб.м. нафтовміщуючої суміші.

Що стосується цивільного позову ОСОБА_20 «Карпат-Еко», який заявлений до підсудних з вимогою повернути підприємству знищену нафтовміщуючу суміш в обсязі 127,243 тон, що обліковується на підприємстві в грошовому еквіваленті 1770,25 грн., то такий до задоволення не підлягає, оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що підсудними ОСОБА_16, ОСОБА_11М, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, за попередньою змовою, групою осіб, вчинено незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, а саме намагання таємно викрасти нафтовміщуючу суміш в розмірі 7,055 тон, вартістю 50409,53 грн., однак злочину до кінця не доведено з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці вчинення злочину підсудні були виявлені та в подальшому затримані працівниками міліції. Здобутими та дослідженими в судовому засіданні доказами стверджується те, що підсудні не заволоділи нафтовміщуючою сумішшю в обсязі 127,243 тон, а тому даний позов є безпідставним.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування особи, яка потерпiла від злочину, та судових витрат», з якого вбачається, що розмiр судових витрат визначається i вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а тому суд вважає, що судові витрати, які вказані у довідці до обвинувального висновку про судові витрати (т. 8 а.с. 157) прийняти на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст. 81 КПК України 1960 року. Слід зняти арешти, накладені на рухоме, нерухоме майно підсудних, оскільки в судовому засіданні не доведено, що саме злочинними діями підсудних було заподіяно шкоду цивільним позивачам по справі.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України 1960 року, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 - заставу - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_11 з часу його затримання 25 квітня 2012 року по 22 серпня 2012 року період перебування під вартою.

Після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_43, внесену нею заставу в розмірі 77000 (сімдесят сім тисяч) грн. згідно квитанції № 20440.401.1 від 22.08.2012 року.

ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_12 - заставу - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_12 з часу його затримання 14 травня 2012 року по 13 липня 2012 року період перебування під вартою.

Після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю ОСОБА_6, внесену ним заставу в розмірі 61449 (шістдесят одну тисячу чотириста сорок девять) грн. згідно платіжного доручення № 800 від 13.07.2012 року.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з 02 травня 2012 року, тобто з часу його фактичного затримання.

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з 02 травня 2012 року, тобто з часу його фактичного затримання.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_15 рахувати з 25 квітня 2012 року, тобто з часу його фактичного затримання.

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, й призначити йому покарання 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_16 рахувати з 25 квітня 2012 року, тобто з часу його фактичного затримання, згідно з протоколом затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_16, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - взяття від варту, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

В задоволенні цивільного позову Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі НГВУ «Бориславнафтогаз» до ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином відмовити.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_20 «Карпати Еко» до ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про відшкодування матеріальних збитків завданих злочином відмовити.

Речові докази:

нафтовміщуючу суміш в обємі 14,616 куб.м., котра знаходиться в цистерні автомобіля «КАМАЗ» та передана на зберігання НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» по акту приймання-передавання від 12.06.2012 року повернути НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (т. 3 а.с. 132, 133).

нафтовміщуючу суміш обємом 194,854 куб.м., які відкачано з ОСОБА_20 «Карпати ЕКО» та передано на відповідальне збереження НГВУ «Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта», що є структурною одиницею (філією) ПАТ «Укранфта» повернути ОСОБА_20 «Карпати ЕКО» (т. 2 а.с. 159).

Автомобіль марки «КАМАЗ» р.н. НОМЕР_1, модель 53212, рік випуску 1988, колір сірий шасі № 04 конфіскувати (т. 4 а.с. 21-23).

Техпаспорт на автомобіль «Мерседес Бенс», червоного кольору ВС 6495 СМ виданий на імя ОСОБА_44,почвідчення водія № АВВ 059030 видане на імя ОСОБА_16, талон до посвідчення водія ОСОБА_16, які передані на зберігання ОСОБА_45 повернути ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 21-23).

ОСОБА_13 № АВ 10056208 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності формату А-4, зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХТС 47704, в якому вказано реєстраційний № НОМЕР_3, марка «КАМАЗ» модель 53212 А, рік випуску 1998, колір сірий шасі № 04 залишити при матеріалах справи до вирішення питання про конфіскацію автомобіля (т. 4 а.с. 21-23).

Аркуш паперу білого кольору з надписом «Будівельні технології», довіреність виконана на фірменному бланку формату А-4 видана ОСОБА_16 на право керування автомобілем марки «Мерседес Бенс» 123 1981 року випуску, довіреність виконана на фірменному бланку формату А-4 видана ОСОБА_46 на право керування автомобілем марки «Мерседес Бенс» реєстраційний номер НОМЕР_4 шасі WDB 1043,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЖТА 2115011 ВО 53548 повернути ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 21-23).

Реєстраційний номер НОМЕР_5 марка ІЖ 2715, рік випуску -83 двигун № НОМЕР_6, кузов № ВО 53548 повернути ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 21-23).

Паспорт громадянина України серії АА 763821 виданий на імя ОСОБА_16, ідентифікаційний код виданий на ім'я ОСОБА_16 (дублікат) повернути ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 21-23).

Клаптик паперу білого кольору, на якому рукописним текстом чорнилом синього кольору вказано № 526328 та виконано нерозбірливий підпис, книжку в полімерній обгортці на 2 арк. (польською мовою), книжку із обгорткою червоного кольору з надписом літерами срібного кольору «КАРТА РОЗА ДИ», пачку з під сигарет «Мальборо» в середині порожню, пластикову упаковку із поміщеною у неї склянною пляшкою із надписом на етикетці «РОМАНСЕ», рюкзак спортивний темного кольору із вставками сірого кольору, в якому знаходяться робочі рукавиці сильно пропитані нафтопродуктом, одну совкову лопату з металевим штиком та деревяною ручкою, одну пару чорних чоловічих кросівок, гольф матерчатий чорного кольору, одну пару носків чорного кольору, одну пару трусі жовтого кольору, футболку чоловічу червоного кольору, ганчірку сильно пропитану бруду та нафтопродуктами - які перебувають на зберіганні в камері речових доказів Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області знищити (т. 4 а.с. 21-23).

Три вязки ключів, на яких скріплено 10 ключів та пластикову картку ОККО, металевий перехідник жовтого кольору, два чеки з Приват Банку, барсетку із шкірзамінника чорного кольору із нашаруванням бруду, вязку ключів в кількості пяти штук, зарядний пристрій до мобільного телефону «Нокія», куртку чоловічу чорного кольору які перебувають на зберіганні в камері речових доказів Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області провернути ОСОБА_16 (т. 4 а.с. 21-23).

Автомобіль марки ВАЗ 21214 державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який переданий на зберігання ОСОБА_47- повернути власнику (т.6 а.с. 113).

Вилучений ніж з автомобіля «Нива» який перебуває на зберіганні в камері речових доказів Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області знищити (т. 6 а.с. 121-122).

Паспорт громадянина України, виданий на імя ОСОБА_15 КС 385556, паспорт для виїзду закордон виданий ОСОБА_15 ЕТ 460597, копію ідентифікаційного коду ОСОБА_15 повернути останньому (т. 6 а.с. 124-125).

Стартовий пакет без СІМ-карти» «Діджус», стартовий пакет без «Сім-карти» «Київстар» - знищити (т. 6 а.с. 124-125).

Мобільний телефон марки «Нокіа» ІМЕЙ 26557 без сім карти конфіскувати (т. 6 а.с. 124-125).

Технічний талон на автомобіль «ОПЕЛЬ-КАДЕТ» 1,4 КАТ виробництва ОСОБА_41, номерні знаки в кількості дві штуки республіки «Польщі»-(РЕ) PLE З F 50, металеву -табличку ADAM OPEL WJL000034L5150239, металеву табличка WOLO Т С 480 L51502 39-63-51 які перебувають на зберіганні в камері речових доказів Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області залишити при матеріалах справи (т. 6 а.с. 124-125).

Мобільний телефон марки «Моторола» ІМЕЙ 99540, мобільний телефон ІМЕЙ 9613-1, мобільний телефон «Нокіа» ІМЕЙ 358287/04/002895 із сім картою МТС, флешку «Трансер» конфіскувати ( т. 6 а.с. 127-128).

Мобільні телефони марки «Нокіа 6030» ІМЕЙ 47141, «Нокіа 7610» ІМЕЙ 89986 конфіскувати (т. 6 а.с. 132-133).

Паперовий конверт з друкованим написом «Fishka»дві рекламні листівки , накладну на внутрішнє переміщення № ДО 000032938 від 02.12.2010 року, аркуш білого паперу з нерозбірливими написами, копію трудової книжки БТ- № 2784704 ОСОБА_16 на 3-ох аркушах, копію паспорту громадянина України ОСОБА_16 серії МЕ578067 на 2-ох аркушах, копії ідентифікаційного коду ОСОБА_16 в 5-ох екземплярах, копії ідентифікаційного коду ОСОБА_16 в 4-ох екземплярах, копію технічного звіту по дослідженню х заземлюючих пристроїв і ізоляцій електропроводок на 4-ох аркушах, копію договору № 036-12 на виконання робіт електротехнічною лабораторією від 09.12.2010 року, оборотно-складової відомості по рахунку 205, аркуш паперу формат у А-4 з незрузомілими написами кульковою ручкою синього кольору, графік виконання робіт ел. Лабораторією (філія ДВ) на 2010 року, звіт за грудень 2010 року для ремонту електродвигунів ЕТЛ (Бол -1 сан. Янтар), копію оборотно-складової відомості по рахунку 104 період 01.02.2011 року-09.03.2011 року на 2-ох арк., 2 бланки протоколів випробування тенту з ізольованими ручками, список приміщень, виконаний в таблиці знищити (т. 6 а.с. 132-133).

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, талон про проходження державного технічного огляду на автомобіль «Нива» ВАЗ 21214 повернути власнику (т. 6 а.с. 150-151, 153-154).

Звязку металевих ключів від квартири три з яких із металу білого кольору, один із металу жовтого кольору скріплені металевим кільцем знищити (т. 6 а.с. 136-137).

Мобільний телефон «Самсунг» в корпусі чорного кольору, моделі GT-E1080W (SEK) ІМЕЙ: 351820/05/227704/9 конфіскувати (т. 6 а.с. 136-137).

Мобільний телефон марки «Нокіа 6500 с» який перебуває на зберіганні в камері речових доказів Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області конфіскувати (т. 6 а.с. 162).

Гумовий шланг ПХВ довжиною 30 м. вилучений 25 квітня 2012 року під час огляду місця події на узбіччі дороги «Східниця - Урич», залишений на зберіганні в приміщенні УВН НГВУ «Бориславнафтогаз» - знищити (т.6 а.с. 164-165).

26 аудіокасет з фоноскопічними записами розмов абонентів мобільного звязку, компакт диск «СД RW» виробника «TDK» - залишити при матеріалах справи (т. 6 а.с. 170-171).

Посвідчення водія серії ІНА № 220933 видане на ім'я ОСОБА_11, яке передана останньому на зберігання залишити у власності останнього (т. 6 а.с. 178-179).

Два взірці рідини відібраних 25.05.2012 року з автомобіля марки «КАМАЗ» та 18 взірців відібраних 25.04.212 року під час обшуку в ОСОБА_20 «Карпати ЕКО» - знищити (т. 6 а.с. 183-184).

Бухгалтерські документи ОСОБА_20 «Карпати ЕКО» - залишити у власності останнього (т. 6 а.с. 281-282).

Постанови начальника відділу СУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_48 про накладення арешту на майно та інші цінності ОСОБА_49 (т. 3 а.с. 105), ОСОБА_16 (т. 3 а.с. 106), ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 107), ОСОБА_14 (т. 3 а.с. 108), ОСОБА_13 (т. 3 а.с. 109), ОСОБА_12 (т.3 а.с. 110) скасувати.

На вирок протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Р.Г. Коваль