АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/6276/16-к Номер провадження 11-кп/786/450/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 22.06.2012 року вироком Автозаводського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах з здійсненням функцій представника влади на 3 роки, на підставі ст. 54 КК України позбавлено спеціального звання старшини міліції,

частково задоволено його клопотання про застосування амністії.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання позбавлення права займати будь-які посади в правоохоронних органах, пов`язані із здійсненням функцій представника влади на 3 роки, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.06.2012 року.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», ОСОБА_7 відбув 1/2 частину призначеного строку основного покарання, проте і по теперішній час не відбув повністю додаткове покарання у виді позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах, пов`язані з здійсненням функцій представника влади на 3 роки. Обставин, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію в 2014 році», що унеможливлюють застосування до засудженого ОСОБА_7 амністії не встановлено, тому ОСОБА_7 необхідно звільнити від відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати будь-які посади в правоохоронних органах, пов`язані і з здійсненням функцій представника влади на 3 роки, на підставі ст. 3 Закону України "Про амністію у 2014 році".

Крім того, щодо додаткового покарання зазначив, що призначене вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.06.2012 року покарання у виді позбавлення засудженого ОСОБА_7 спеціального звання старшини міліції, - було виконано, а суд в межах кримінального провадження щодо вирішення питання про застосування амністії не наділений повноваженнями повертати засудженим спеціальні звання, яких вони раніше були позбавлені на виконання вироку, а тому необхідно відмовити в задоволенні клопотання про звільнення засудженого ОСОБА_7 за амністією від відбування покарання у виді позбавлення спеціального звання старшини міліції.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою, звернувся засуджений ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою просить задовольнити його клопотання повністю та застосувати до нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити від додаткових покарань у вигляді позбавлення спеціального звання старшина міліції та позбавленням права займати будь які посади в правоохоронних органах пов`язані зі здійсненням функцій представника влади на три роки.

На обґрунтування вимог вказує, що судом першої інстанції не було зібрано достатніх даних, які б підтверджували або спростовували доводи учасників процесу щодо часу позбавлення спеціального звання ОСОБА_7 .

Звертає увагу на істотне порушення норм кримінального процесуального права, а саме, що суд першої інстанції не з`ясував об`єктивно обставини, без дослідження доказів прийшов до невмотивованого рішення про відмову в задоволенні клопотання в частині звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення спеціального звання.

Також, судом належним чином не зібрано та не досліджено відомості про особу, до якої застосовується амністія.

Зазначає, що з урахуванням положень ЗУ «Про амністію у 2014 році», обмежень щодо покарань, які були виконані на день розгляду клопотання в суді, немає.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги з підстав у ній наведених, захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважає рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що вона задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Автозаводського районного суду Полтавської області від 22.06.2012 року ОСОБА_7 вперше засуджений за ч.2 ст. 365 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права займати будь-які посади в правоохоронних органах з здійсненням функцій представника влади - на 3 роки. На підставі ст.54 КК України ОСОБА_7 позбавлений спеціального звання - старшина міліції.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 13.11.2014 року засуджений ОСОБА_7 звільнений умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду Полтавської області від 22.06.2012 року, на невідбутий строк 9 місяців 20 днів.

ОСОБА_7 звернувся до районного суду з клопотанням, в якому просив застосувати до нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від відбування додаткових покарань у вигляді позбавлення спеціального звання старшина міліції та позбавлення права займати будь-які посади в правоохоронних органах, пов`язані з здійсненням функцій представника влади на 3 роки.

Статтею 85 КК України передбачено, що на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року №392/96-ВР, ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році», передбачено, що особи, на яких поширюється дія закону про амністію, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, в частині вироку, яка не була виконана на день набрання чинності законом про амністію.

Колегія суддів погоджується з висновком судді районного суду з приводу того, що додаткове покарання, призначене вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.06.2012 року у виді позбавлення засудженого спеціального звання - старшина міліції вже виконано, що підтверджується наданим у судовому засіданні витягом з архівного документа наказом в.о. начальника міліції ОСОБА_9 № 85 о/с від 27.02.2015р. про позбавлення спеціального звання «старшина міліції» ОСОБА_7 , а тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає твердження апеляції про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про амністію у 2014 році», тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 березня 2017 року про часткове задоволення клопотання ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3