Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/268/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінський районного суду м. Кіровограда від 16.06.2017 року, якою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, учасника бойових дій, маючого нагороду «Жертовність за Україну», раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 15, п.1,7,12, ч.2 ст. 115 КК продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, а саме з 16.06.2017 року по 16.08.2017 року,

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8
захисник адвокат ОСОБА_6 ,
підозрюваний ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2017 року задоволене клопотання прокурора та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів, за фактом вчинення замаху на умисне вбивство двох осіб, вчинених з хуліганських мотивів за попередньою змовою групою осіб та хуліганських дій збоку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Мотивуючи зазначену ухвалу слідчий суддя зазначив, що наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, про те що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 п. 1 п. 7 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.
Причетність ОСОБА_7 до оголошеної підозри також підтверджується матеріалами клопотання, а саме: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2017 року (а.с 21-23), протоколами допиту свідка (а.с. 37-42).
В ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність ризиків вказаних в клопотанні, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Таким чином, продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що не відповідає об`єктивним обставинам справи. Слідчим суддею лише формально зроблено висновки про обґрунтованість заявленого клопотання стороною обвинувачення і абсолютно не вмотивовано висновок про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.
Зазначає, що згідно ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. Слідчим при зверненні до слідчого судді не доведено наявності обґрунтованої підозри, що згідно ч.2 ст. 177 КПК України є необхідною передумовою. Так, серед наданих слідчому судді копій документів, котрі нібито доводять причетність підзахисного до інкримінованого злочину, взагалі не зрозуміло яким чином ОСОБА_7 причетний до розслідуваного кримінального правопорушення.
Так слідчим в обґрунтування клопотання серед письмових доказів надано копію протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 лютого 2017 року. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками достовірно встановлено, що таку процесуальну дію проведено з порушенням порядку, встановленим КПК України, а саме: фотознімки, що пред`являються, мають різкі відмінності між собою (різна якість та зображення осіб на них); у протоколі підозрюваний як особа, яка пред`являлася для впізнання, знаходиться під №2. При цьому, у протоколі не зазначено, хто саме знаходиться під №2.

Крім того протокол не містить відомостей про попереднє з`ясування даних про зовнішній вигляд і прикмети, за якими свідок міг впізнати особу. Також протокол містить не фотознімки, а копії фотознімків край низької якості, що унеможливлює впізнання будь-кого із зображених на них осіб.

Оскільки протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками отриманий з порушенням встановленого кримінальним процесуальним законом порядку, слідчий суддя мав визнати його недопустимим доказом, але уваги на це не звернув та необґрунтовано поклав протокол в обґрунтування своїх висновків про обґрунтованість підозри.

Також залишилось не зрозумілим, чому орган досудового розслідування кваліфікуючи кримінальне правопорушення саме за п. 1,7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, не вказали відомостей про те хто саме вчинив закінчений замах на вбивство двох або більше осіб, і взагалі між ким саме була попередня домовленість.

Таким чином, вважаю явним є неправильна кваліфікація кримінального правопорушення, як наслідок фактично не доведено вчинення особою кримінального правопорушення, при якому у задоволенні клопотання повинно бути відмовлено, оскільки невірно вказані обставини, та ким саме здійснено постріли, а також не надано жодного належним чином засвідчено документа, яким підтверджена смерть потерпілого чи потерпілих.

Аналіз цього свідчить про те, що слідчий суддя мав би ретельно перевіряти інформацію, яка надається слідчими щодо застосування запобіжних заходів, проте цього не було зроблено навіть за наявності беззаперечних доводів сторони захисту.

Поряд з цим сторона захисту категорично відноситься до наданих слідчим письмових показів свідків, адже як відомо суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них про що прямо наголошує положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

До того ж жоден із допитаних свідків не вказав про причетність підзахисного до кримінального провадження, тобто повідомили, що вони чули якісь хлопки схожі на постріли, бачили хлопців близько 10-15 осіб.

Також вказує, що жодного з цих ризиків не існує, оскільки у слідчого судді немає законних підстав вважати, що підзахисний переховувався від суду чи органів досудового розслідування, та його попередня поведінка свідчить про інше; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами.

Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підзахисний, також він не збирається, і протилежному немає жодних доказів, тим паче, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, що власне встановлено слідчим суддею.
Заслухавши доповідача; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги в повному обсязі; захисника адвоката ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 які просили ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, дослідивши матеріали клопотання, які були надані районним судом, заслухавши пояснення слідчого в кримінальному провадженні, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає з наступних підстав.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу або продовження запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.

Згідно з положеннями частини 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під домашнім арештом.
Зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом ОСОБА_7 слідчим суддею були дотримані.
ОСОБА_7 органами досудового розслідування підозрюється у замаху на умисне вбивство двох осіб, вчинених з хуліганських мотивів за попередньою змовою групою осіб та хуліганських дій збоку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 15, п.1,7,12, ч.2 ст. 115 КК України, і встановлених у справі ризиків того, що підозрюваний буде мати можливість переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж провадженні, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий суддя, продовжуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 послався на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу підозрюваній.
Твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку домашнього арешту підозрюваного, є безпідставними.
Відсутність доказів на підтвердження підозри його підзахисного ОСОБА_7 у даному випадку не можуть бути підставою для скасування домашнього арешту, оскільки, з урахуванням вищевикладеного і відповідно до ст. 181 ч. 1,2 КПК України, слідчий суддя при продовженні домашнього арешту обґрунтовано прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, і ці ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку домашнього арешту не зменшились.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Порушень кримінально-процесуального закону при розгляді клопотання прокурора щодо ОСОБА_7 , не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав, для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.06.2017 року про продовження строку домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 - залишити без зміни.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3