Справа № 500/2900/16-к
Провадження № 1-в/500/42/17
УХВАЛА
про звільнення засудженого від відбування покарання
у зв`язку із тіїяжкою хворобою
17 березня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Ізмаїльської УВП № 22 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїл справу за клопотанням начальника Ізмаїльської установи виконання покарань № 22 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянки України, неодруженої, не працюючої, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , судимої 24.12.2002 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік; 25.06.2003 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст. 309 ч. 2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 29.06.2016 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області вирок Гомельського районного суду Гомельської області Республіки Білорусь від 14.07.2015 року приведений у відповідність із законодавством України та призначенням покарання за ст.ст. 305 ч. 2, 309 ч. 1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням примусового лікування від наркоманії відповідно до ст. 96 ч. 2 КК України

В С Т А Н О В И В:
Вироком від 14 липня 2015 року Гомельського районного суду Гомельской області респ. ОСОБА_6 засудженню за ст. ст.ст. 228 ч. 3, 328 ч. 1, 72 ч. 2 КК респ. Біларусь до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 8 КК респ. Біларусь «Об амністії у зв`язку з 70 річчям Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941 1945 років» вона звільнена від покарання частково строком на 1 рік. На підставі ст. 107 ч. 1 КК респ. Біларусь застосовано примусове лікування від опійної наркоманії.

Згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області вирок Гомельського районного суду Гомельської області Республіки Білорусь від 14 липня 2015 року приведений у відповідність із законодавством України та ОСОБА_5 призначено покарання за ст.ст. 305 ч. 2, 309 ч. 1, 70 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна із застосуванням примусового лікування від наркоманії за місцем відбування покарання, відповідно до ст. 96 ч. 2 КК України.

Згідно довідки начальника Ізмаїльської установи виконання покарань № 22 початок строку 11 квітня 2015 року, кінець строку 24 листопада 2018 року.

Начальник Ізмаїльської УВП № 22 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.

Представник начальника Ізмаїльської установи виконання покарань № 22 ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що засуджена ОСОБА_5 прибула до Ізмаїльської УВП № 22 21 жовтня 2016 року з СІЗО - 3 м. Гомеля Республіки Білорусь. За цей час неодноразово зверталася до медсанчастини установи зі скаргами на погіршення стану здоров`я та 03 березня 2017 року госпіталізована до КУ Ізмаїльської районної ради «Інфекційна лікарня» де перебуває на лікуванні до теперішнього часу. Засуджена ОСОБА_5 страждає на тяжку невиліковну хворобу, що підтверджено виписним епікризом № 567 від 15 березня 2017 року та довідкою про стан здоров`я, яка видана Ізмаїльською УВП № 22. Згідно з розділом 10, п.п. 1, 2 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом міністерства юстиції України, міністерства охорони здоров`я України 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767) ОСОБА_5 може бути звільнення від подальшого відбуття від покарання на підставі ст. 84 ч. 2 КК України, оскільки її хвороба перешкоджає відбуванню покарання.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання начальника Ізмаїльської установи виконання покарань № 22, та не заперечує проти його задовольняння. На його дуку є підстави для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбуття покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали, які долучені до клопотання, суд вважає клопотання підлягаючим задовольнянню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 під час відбування покарання захворіла на хворобу, яка перешкоджає відбуванню нею покарання (основного). Що стосується застосування до основного покарання примусового лікування від наркоманії відповідно до ст. 96 ч. 2 КК України суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_5 від лікування.

Керуючись ст. 84 ч. 2 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Клопотання начальника Ізмаїльської установи виконання покарань № 22 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від подальшого відбуття (основного) покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна (з урахуванням відбутої частини покарання) у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню ОСОБА_5 покарання.

Продовжити примусове лікування ОСОБА_5 від наркоманії відповідно до ст. 96 ч. 2 КК України в амбулаторних умовах за місцем проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1