1Справа № 335/6360/15-к 1-кп/335/18/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю : прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

провівши в залі суду судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України .

В судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 331 КПК України, поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Прокурори у судовому засіданні вважають за необхідне продовжити обвинуваченим раніше обрані запобіжні заходи, оскільки ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися і підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків.

ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 проти продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечують та просять запобіжний захід змінити на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Розглянувши питання доцільності продовження обвинуваченим строків тримання під вартою, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177-178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При розв`язанні клопотання прокурора, судом окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини.

В матеріалах провадження наявні докази, які свідчать про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, як підставу для застосування запобіжного заходу та враховує, що Європейський суд з прав людини в п.20 рішення у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11) від 12 лютого 2015 року зазначив, що: «для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення».

Те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду свідчить така обставина як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, які їм інкримінується, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно по п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський Суд зазначив що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Вищенаведене дає достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення від покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків, які підлягають виклику до суду, уникати явки до суду.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 офіційно не працевлаштовані, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, постійно змінює місця проживання, через що судові повістки не отримує, що стало в свою чергу підставою для неодноразового відкладення підготовчого судового засідання з причин його неявки у судове засідання, у решту частину судових засідань з`являвся із значним запізненням, ОСОБА_6 інкримінується вчинення під час перебування цього кримінального провадження на розгляді в суді, вчинення іншого тяжкого злочину за ч. 2 ст.186 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, враховуючи те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на даний час перебуває на стадії судового провадження, усі свідки у цьому провадженні судом не допитані, тому з метою запобігання ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 під вартою та недостатнім застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Суд також враховує, що обвинувачені є соціально адаптованими, однак, суду не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою щодо зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України або з`явилися нові обставини, що унеможливлюють продовження дії цих заходів.

Посилання на ті обставини, що у провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває позов ОСОБА_6 щодо захисту права власності і ОСОБА_6 перебуваючи під вартою позбавлений можливості надавати у Ленінському районному суді м. Запоріжжя особисті пояснення не свідчить про те, що з`явилися нові обставини, що унеможливлюють продовження дії запобіжного заходу, оскільки у ОСОБА_6 є представник за довіреністю, крім того, ОСОБА_6 не позбавлений можливості заявити клопотання про участь у судовому засіданні у цивільній справі за його позовом в режимі відеоконференції в порядку ст. 158-1 ЦПК України.

Суд вважає, що інші запобіжні заходи, на думку суду, не змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням конкретного строку і за доцільне продовжити строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 19 травня 2017 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177,331,350 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати продовженим до 19 травня 2017 року включно.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати продовженим до 19 травня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1