Провадження №1-в/127/535/17
10 серпня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
представника Вінницької ВК (№ 86)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, в режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці заяву засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд, -
До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заява мотивована тим, що засуджений ОСОБА_4 позитивно характеризується, режим утримання не порушує, заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення. Відбув більше 1/2 строку покарання. Просить замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, а сааме виправними роботами.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав та просив замінити йому покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді виправних робіт.
В судовому засіданні представник Вінницької виправної колонії (№ 86) щодо задоволення заяви засудженого поклався на розсуд суду.
Прокурор проти задоволення подання заперечила.
Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 , представника Вінницької виправної колонії (№ 86), врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступного.
Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 11.12.2015 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі (а.с. 23-24).

Так, згідно ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) він став на шлях виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Щодо оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, які передбачені ч. 3 ст. 82 КК України, то суд враховує ту обставину, що за суджений ОСОБА_4 не сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів того, що став на шлях виправлення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_4 положення ст. 82 КК України, - заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Згідно особової справи, засуджений ОСОБА_4 по прибутті у Віінницьку ВК № 86 був працевлаштований днювальним медичної частини установи, приймає участь у програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», але судом встановлено, що ОСОБА_6 працював лише в 2016 році, а участь у програмах він став приймати тільки у 2017 році, вказані дії засудженого суд розцінює як намір отримати пільгу на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Крім того, згідно особової справи ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий за умисні корисливі злочини, звільнявся як по відбуттю строку покарання так і умовно-достроково.

Так, 29.09.2009 ОСОБА_4 був засуджений Ленінським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі Звільнений 17.09.2013 невідбутий строк покарання замінений виправними роботами на 6 місяців 29 днів з відрахуванням із заробітку 20% в дохід держави. Однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні, аналогічні злочини.

Дана обставина свідчить не тільки про небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення, а свідчать також, що своєї поведінкою він подає негативний приклад іншим засудженим.

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення та стали на шлях виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності, в тому числі дані про його попередні судимості.

В зв`язку з наведеним, суд робить висновок, що засуджений ОСОБА_4 своєю ситуативною поведінкою всіляко намагався отримати пільгу на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням і що фактично він не став на шлях виправлення, тому враховуючи тяжкість вчинених ним злочинів та враховуючи попередні судимості, суд вважає, що на даний час ОСОБА_4 не можна замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, а саме у виді виправних робіт.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: