Справа №639/9471/16-к
Провадження №1-кс/639/1590/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Харків
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника ХУВП № 27 ОСОБА_4 , слідчо - арештованого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах слідчо - заарештованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 УДПС України в Харківській області без відповідних правових підстав, -
ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України в інтересах заарештованого ОСОБА_5 , який утримується під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 УДПС України в Харківській області без відповідних, на думку адвоката, правових підстав, оскільки в його особовій справі відсутній паспорт або інший документ, що посвідчує особу заарештованого.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримав скаргу та просив її задовольнити.
ОСОБА_5 також просив задовольнити скаргу та звільнити його з-під варти.
Прокурор проти задоволення скарги заперечував, пояснивши, що наявні всі підстави для перебування ОСОБА_5 під вартою, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про застосування до нього екстрадиційного арешту. Представник ХУВП № 27 також заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що ОСОБА_5 знаходиться під вартою на законних підставах, відносно нього існує таке, що набрало законної сили, судове рішення про його тримання під вартою в порядку екстрадиційного арешту.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши доводи скарги та матеріали особової справи заарештованого, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги з таких підстав.
Ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.01.2016 р. застосовано до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації, але не більше дванадцяти місяців.

В подальшому судами перевірялась наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою, так, зокрема, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2016 р. визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовження застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_5 .

Постановою заступника Генерального прокурора України від 31.08.2016 р. видано громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 до Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ст.. 205.3, ч. 2 ст. 208 КК РФ.

09.11.2016 р., а в подальшому 06.12.2016 р. Генеральною прокуратурою України на підставі рішення Європейського суду з прав людини зупинено видачу ОСОБА_5 компетентним органам РФ.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час ОСОБА_5 перебуває під вартою на підставі такого, що набуло законної сили, судового рішення.

Доводи ж захисника стосовно невизначеності особи заарештованого у зв`язку з відсутністю його паспорту в матеріалах особової справи спростовуються як матеріалами вказаної справи, так і особистими поясненнями, даними в ході розгляду скарги ОСОБА_5 .

Так, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа по обвинуваченню громадянина зазначеної держави ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.208, ст.205-3 КК Російської Федерації, якого 11.06.2014 оголошено в міжнародний розшук.

Постановою Магааського районного суду Республіки Інгушетія від 07.07.2014 стосовно нього обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В порядку ст.ст. 208, 582 КПК України 19.11.2015 ОСОБА_5 затримано працівниками УСБ України в Чернігівській області.

Ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.01.2016 до нього в порядку ст. 584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт до вирішення питання Генеральною прокуратурою України про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно арештованого Генеральна прокуратура України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручила прокуратурі Чернігівської області. Її строк продовжено до 18.06.2016.

У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_5 звертався до органів міграційної служби України з питань набуття статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням УДМС України в Чернігівській області від 16.01.2016 йому відмовлено.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 відмовлено в задоволенні позовних вимог представника арештованого громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) про визнання протиправним та скасування наказу УДМС України в Чернігівській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту.

На постановлене рішення захисником арештованого адвокатом ОСОБА_8 11.04.2016 подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Інкриміновані ОСОБА_5 правопорушення за законодавством України є екстрадиційними і відповідають:

- ст.205-3 КК РФ відповідає статті 258-3 КК України (участь у терористичній групі чи терористичні організації), санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року;

- ч.2 ст.208 КК РФ відповідає статті 258-4 КК України (сприяння вчиненню терористичного акту), санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Строки давності притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинені ним злочини відповідно до ст.49 КК України не закінчилися.

За результатами проведеної екстрадиційної перевірки встановлено відсутність підстав для відмови у видачі ОСОБА_5 , про що 26.05.2016 складено висновок, який направлено до Генеральної прокуратури України.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 31.08.2016 прийнято рішення про видачу ОСОБА_5 , яке набуло чинності 26.09.2016 після оскарження у судовому порядку.

Генеральною прокуратурою України 29.09.2016 надано доручення про фактичну передачу ОСОБА_5 компетентним органам Російської Федерації.

На виконання вказаного доручення ОСОБА_5 05.11.2016 етаповано до Харківської установи виконання покарань (№27) УДПтС України в Харківській області, де він утримується по теперішній час.

Разом з тим, відповідно до Правила №39 Регламенту Європейського суду з прав людини у справі «Белхароєв проти України», фактичну передачу ОСОБА_5 до Російської Федерації зупинено до 05.12.2016.

17.11.2016 Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Харківської області відповідно до ст.584 КПК України вжити заходи по перевірці наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 під вартою в межах застосованого екстрадиційного арешту.

При розгляді даного клопотання прокурором надано документи, що підтверджують особу затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації.

Вказаний факт знайшов своє відображення в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.12.2016 р.

З огляду на наведене вище, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_6 в інтересах слідчо -арештованого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань №27 УДПС України в Харківській області без відповідних правових підстав відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1