Справа № 640/2972/17
н/п 1-кс/640/5385/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,
встановив:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить скасувати в повному обсязі арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 на автомобіль «BMW 316 І», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про право реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 у зв`язку із тим, що відпала необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна; зобов`язати слідчого СВ Київського відділу ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 повернути ОСОБА_4 вказане майно.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 постановлено задовольнити клопотання слідчого СВ Київського відділу ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна. Зокрема, накладено арешт на автомобіль «BMW 3161», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про право реєстрації вказаного транспортного засобу № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПКУкраїни порядку. Заявник зазначає, що він є законним володільцем вказаного майна. З моменту постановлення вищезазначеної ухвали минуло чотири місяці, станом на день звернення до суду із вказаним клопотанням, слідчим не було проведено жодних слідчих дій, експертиз по відношенню до транспортного засобу, на який було накладено арешт, хоча мав для цього можливість, усі необхідні умови та строки. Даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу та передача його заявнику може негативно вплинути на хід досудового розслідування, ні йому, ні суду не надано. Також відсутня інформація про призначення інших експертних досліджень чи проведення слідчих дій, для виконання яких був би потрібен вказаний транспортний засіб, який фактично належить заявнику.
В судове засідання заявник ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в судових засіданнях 05.07.2017 та 12.07.2017 представником заявника адвокатом ОСОБА_3 надавалися клопотання ОСОБА_4 про проведення судового засідання за його відсутності (а.с. 25, 31).
Представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання.
Слідчий СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 05.07.2017 надійшла заява від слідчого, в якій він просить розглядати клопотання за його відсутності, проти скасування арешту заперечує (а.с. 21).
Прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, до канцелярії суду 18.07.2017 факсимільним зв`язком надійшла заява від прокурора, в якій він просить проводити судове засідання за відсутності представника місцевої прокуратури, та просить відмовити в задоволенні клопотання, вказуючи, що вказаний транспортний засіб не втратив властивості речового доказу, передбачених ст. 98 КПК України, та зняття арешту, в тому числі часткового, може завдати шкоди досудовому розслідуванню, та призвести до втрати речового доказу. В ході досудового розслідування проведено судово-трасологічну експертизу, висновками якої встановлено факт зміни номера кузова шляхом знищення, перебивання всього номеру (а.с. 35).
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи № 640/2972/17 н/п 1-кс/640/1557/17, приходить до наступного.
Відповідно до мотивувальної частини ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.02.2017 про арешт майна, слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність арешту майна, зазначив, що на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягало задоволенню, із визначенням місця зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів. Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважав доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечував запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважав розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження (а.с. 23-24 справи № 640/2972/17 н/п 1-кс/640/1557/17).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Роменським МРЕВ ДАІ ГУМВС України від 21.04.2005, автомобіль «BMW 316і», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .
Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №352/17/001133 від 24.02.2017, Торгівельна фірма «Автолюбитель» зобов`язується передати у власність ОСОБА_4 транспортний засіб «BMW 316І», 1978 року випуску, білого кольору, номер кузову НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , згідно умов вказаного договору, право власності на вказаний транспортний засіб переходять до ОСОБА_4 .
Згідно висновку експертного дослідження № 21/6341/9Д від 25.02.2017, номер кузова НОМЕР_2 легкового автомобіля BMW 316, номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 не змінювався; номер двигуна НОМЕР_7 легкового автомобіля BMW 316, номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , змінений шляхом перебивання всього номеру; бланк документа «Свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серії НОМЕР_3 , яке видано 21.04.2005 відповідає бланкам, які є в офіційному обігу, зміни у записи та бланк не вносилися (а.с. 7-9 справи № 640/2972/17 н/п 1-кс/640/1557/17).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Згідно положень ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно протоколу огляду місця події від 25.02.2017, вказане в клопотанні заявника майно вилучене в ході огляду ще 25.02.2017 (арк. 6 справи № 640/2972/17 1-кс/640/1557/17).
Згідно Витягу з кримінального провадження, досудове розслідування у ньому розпочато ще 26.02.2017. З моменту вилучення вказаного майна минуло понад чотири місяці. Як зазначено вище, в межах даного кримінального провадження володілець майна підозрюваним не визнаний. Іншим особам підозра не повідомлена.
На теперішній час прокурором, слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, як зберігання вказаного транспортного засобу на спец майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів.
За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового задоволення клопотання та передачі на відповідальне зберігання володільцю майна ОСОБА_4 автомобілю «BMW 316 І», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про право реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 . Даних, що на теперішній час вказаний транспортний засіб потрібен для проведення експертизи, чи для виконання інших слідчих (розшукових) процесуальних дій, не надано.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання арештованого майна та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Однак, на теперішній час достатніх даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від вказаного автомобіля не може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано. Більш того, до теперішнього часу в даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким би було повідомлено про підозру, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. Отже, клопотання в частині скасування арешту з вказаного транспортного засобу є передчасним та задоволенню не підлягає.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Змінити місце зберігання автомобілю «BMW 316 І», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про право реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 та передати їх на відповідальне зберігання володільцю майна - ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на ОСОБА_4 обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу та ключів від вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту з автомобілю «BMW 316 І», д.н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтва про право реєстрацію вказаного транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1