№ 756/5103/16-к № 1-кп/756/439/16
В И Р О К
Іменем України
13 березня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0011638 від 16.11.2016 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджеця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, без зареєстрованого місяця проживання в Україні, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 01.06.2009 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років, 15.04.2016 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
15 листопада 2016 року близько 05 години 37 хвилин у ОСОБА_4 , який перебував за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у офісне приміщення, яке орендує ОСОБА_9 , що розташоване на другому поверсі будинку що знаходиться за вищевказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у офісне приміщення, з метою власного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і він діє таємно, піднявся на другий поверх будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до вхідних дверей офісного приміщення, де металевою стамескою, яку він мав при собі, пошкодив вхідні двері та зайшов до зазначеного приміщення, тим самим проник до нього. Знаходячись у офісному приміщенні, ОСОБА_4 таємно викрав речі, які знаходилися у даному приміщенні офісу та належали ОСОБА_10 , а саме: кросівки чоловічі «Cups», 45 pозміру сіро-синього кольору, вартістю 576 гривень; піджак чоловічий синього кольору, розмір 50, вартістю 1100 гривень; камуфляжні штани чоловічі зеленого кольору, вартістю 600 гривень; ноутбук Асер 5110, вартістю 3000 гривень; програматор Z3X в комплекті з кабелями, вартістю 3500 гривень; мобільний телефон Fly IQ4404, вартістю 700 гривень; нагорода за футбол серед автоклубів, матеріальної вартості для потерпілого не становить; кубок за боулінг, матеріальної вартості для потерпілого не становить; сумку матерчату спортивну чоловічу синього кольору, вартістю 170 гривень; рюкзак матерчатий чоловічий чорного кольору, вартістю 200 гривень; набор інструменту для ремонту мобільних телефонів (складається з викруток та біт для викруток), вартістю 300 гривень; пінцет, вартістю 100 гривень; набір жал для паяльної станції, вартістю 125 гривень; стреч-ленту, вартістю 300 гривень; папку для документів з написом «Міцубіші», вартістю 50 гривень, в якій знаходились документи щодо стану техобслуговування автомобілю, які матеріальної ' вартості для потерпілого не становлять; папку з документами бухгалтерського обліку, яка для потерпілого цінності не становить; мобільний телефон Nokia 225, вартістю 1000 гривень; прилад для пайки Baku ВК939, вартістю 250 гривень; блок живлення від відеокамери Соні, вартістю 400 гривень; сумку для ноутбука Асус матерчату сірого кольору, вартістю 450 гривень; ноутбук Асер 5100 з блоком живлення, вартістю 3100 гривень; планшет білого кольору Impression imPAD з розбитою задньою кришкою, вартістю 2000 гривень; електронну книгу для читання Pocket Book 615 з розбитим екраном, вартістю 2300 гривень; електронну книгу для читання Amazon Kindle з розбитим екраном, вартістю 2200 гривень; мобільний телефон LG G5, вартістю 3000 гривень; мобільний телефон Caterpillar В15, в кількості 2 шт., вартістю 6000 гривень кожний на загальну вартість 12000 гривень (телефони були не в робочому стані: один не вмикався, в іншому був розбитий екран); мобільний телефон Samsung GT - Е1200І в кількості 3 штук вартістю 200 гривень кожний на загальну суму 600 гривень; мобільний телефон Nokia 2126, вартістю 100 гривень; навігатор Blaupunkt, вартістю 550 гривень; мобільний телефон Iphone 6 в корпусі сріблястого кольору, вартістю 10000 гривень; колонку для мобільного телефону, вартістю 300 гривень; навушники безпровідні Моторолла з зарядним пристроєм, вартістю 400 гривень; жорсткий диск HP Proliant, вартістю 400 гривень; шля зарядного пристрою для мобільного телефону марки Iphone, вартістю 100 гривень; 5 батарей для мобільного телефону Iphone, вартістю 200 гривень кожна на загальну суму 1000 гривень.

Вищезазначені викрадені речі ОСОБА_4 поклав у спортивну сумку темно синього кольору та рюкзак сірого кольору, в спортивну сумку сірого кольору та сумку з під ноутбуку марки НТС, які знаходилися в приміщенні офісу, розташованого на другому поверсі будинку за адресою: м. Київ, вул. Озерна, 1, до якого він таємно проник, після чого з викраденим чужим майном з місця вчинення кримінального правопорушення він зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 було завдано майнової шкоди на загальну суму 50871 грн. 00 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні крадіжки вище переліченого майна, належного потерпілому ОСОБА_8 , за викладених вище обставин з офісного приміщення, розташованого на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , визнав повністю та підтвердив час, місце, спосіб, мотив такої крадіжки, перелік викраденого майна та його вартість, не оспорюючи інші обставини вчиненого. ОСОБА_4 показав, що після звільнення з місць позбавлення волі він нетривалий час неофіційно працював на мийці автомобілів, розташованій на першому поверсі цього ж будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, після того, як власник його звільнив, він вирішив помститися йому, обікравши вночі під ранок офісне приміщення, розташоване на другому поверсі, щодо якого він достовірно знав про наявність там телефонів, ноутбуків та іншого майна, яке там знаходиться та має цінність. Що зазначене майно належить не його колишньому роботодавцю, а ОСОБА_8 , він достовірно не знав. Після затримання, виявлення та вилучення вкрадених ним речей, вони в подальшому були повернуті потерпілому. Обвинувачений в суді шкодує про вчинене, просить суворо його не карати, залишивши на свободі.

Потерпілий ОСОБА_8 показав у суді, що безоплатно винаймає одне приміщення (кімнату) на другому поверсі будівлі автомийки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , там він зберігає своє майно, інструменти, та інколи на прохання друзів і знайомих займається ремонтом побутової техніки, мобільних телефонів та ін. Вранці 15.11.2016 року йому стало відомо, що до вказаного приміщення хтось проник, пошкодивши вхідні двері, та викрав з приміщення, яким він користувався, все вище перелічене належне майно. Згодом було затримано ОСОБА_4 , виявлено та вилучено викрадене ним майно, після чого це майно було йому повернуто. Саме тому він не пред`являв цивільного позову. Загальна вартість викраденого майна дійсно становила 50871 грн. 00 коп.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження (обвинуваченого, його захисника, потерпілого, прокурора) судом було визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин події, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Така кваліфікуюча ознака злочину, як проникнення у житло, не тільки не знайшла свого підтвердження в суді дослідженими доказами, але й спростована самим змістом висунутого особі обвинувачення. Саме тому суд офісне приміщення, до якого проник ОСОБА_4 та з якого він вчинив крадіжку повторно, вважає іншим приміщенням, оскільки ознак житла, таке приміщення не має. Для зміни саме судом кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло» на кваліфікуючу ознаку «проникнення в інше приміщення» у даному конкретному кримінальному провадженні суд не вбачає перешкод, не дивлячись на відсутність зміненого прокурором обвинувачення в цій частині. Зазначена заміна кваліфікуючої ознаки обговорювалася судом зі сторонами, була для них зрозумілою та не викликала заперечень. Жодна сторона не просила суд про зміну обсягу та порядку дослідження доказів, ніж той, який був визначений та узгоджений ними у судовому засіданні 31.01.2017 року відповідно до правил ч.3 ст. 349 КПК.

Промова захисника у судових дебатах, в якій захисник просив ухвалити щодо обвинуваченого виправдувальний вирок з підстав, викладених у промові, суперечить позиції як самого обвинуваченого, так і правилам ч.3 ст. 349 КПК, а тому судом не може бути прийнята до уваги.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, відповідно до ст. 12 КК України, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину відносно до непогашеної судимості за ст. 304 КК України.

За незареєстрованим фактичним нетривалим місцем проживання обвинувачений характеризується формально посередньо, не працює, тому характеристику ЧП «Плиска ВВ», видану на обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приймає до уваги, як побутову. ОСОБА_4 не одружений, не має утриманців, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий за тяжкі умисні злочини, що видно із вимоги про судимість та з копії вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2009 року, 15.04.2016 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, однак, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий умисний тяжкий злочин.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України. З урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину та особи винного суд не знаходить підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливі без ізоляції від суспільства.

При призначенні обвинуваченому покарання суд застосовує правила ч. 5 ст. 72 КК України про зарахування йому в строк покарання його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 16 листопада 2016 року по день ухвалення вироку -із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази сторонами кримінального провадження суду не надавалися та судом не досліджувалися, а відтак, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про їх долю не ухвалюється судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 13 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 16 листопада 2016 року по 13 березня 2017 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення копії вироку у той же строк.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя