1Справа № 335/6296/17 1-кп/335/390/2017
В И Р О К
10 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
7 грудня 2000 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 215-3 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 18.10.2002 на 2 місяці 9 днів,
9 грудня 2004 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06.02.2006 за відбуттям строку покарання,
7 червня 2007 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік,
25 грудня 2008 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 07.11.2012 за відбуттям строку покарання,
8 травня 2014 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 27.04.2016 на 8 місяців 5 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
разом з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
15 квітня 2017 р. у денний час ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів, взяв з кишені свого брата ОСОБА_5 ключі від квартири АДРЕСА_2 , де мешкає його вітчим ОСОБА_6 . Після чого, в цей же день 15 квітня 2017 р. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні вказаної квартири, реалізовуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю вітчима, таємно викрав грошові кошти у розмірі 600 гривень та ноутбук фірми «Samsung» моделі R 523 в корпусі сірого кольору вартістю 5 000 гривень, які належать ОСОБА_5 , після чого з місця злочину зник разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду за загальну суму 5 600 гривень.
19 травня 2017 р. між підозрюваним та потерпілим укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 469 КПК України. Зазначена угода згідно зі ст. 474 КПК України надійшла до суду разом з обвинувальним актом.
Виходячи зі змісту угоди про примирення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинен понести обвинувачений у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, наслідки її невиконання.
В судовому засіданні процесуальний прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, які, своєю чергою, просять суд затвердити угоду про їх примирення.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення та призначення узгодженого сторонами покарання, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом, встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, та його дії судом кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При цьому в ході допиту обвинуваченого судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в їх затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, відшкодування потерпілому заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, суспільно-небезпечні наслідки тяжких наслідків не настало, майнова шкода відшкодована, особу обвинуваченого, який раніше засуджений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, за сімейним станом не одружений, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між підозрюваним та потерпілим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Судом роз`яснено обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
На підставі угоди про примирення від 19 травня 2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1