Справа № 462/1026/17
У Х В А Л А
13 березня 2017 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Залізничного ВП ГУНП у Львівській області,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважену особу Залізничного ВП ГУНП у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення відповідного до поданої ним заяви від 16.02.2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що він 16.02.2017 року звернувся до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області зі заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України ОСОБА_5 , в якій зазначав, що слідчим ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, а саме: за фактом вчинення арбітражним керуючим ліквідатором ВАТ «Львівська макаронна фабрика» ОСОБА_5 незаконних дій щодо майна на яке накладена арешт. В ході досудового розслідування ОСОБА_5 була допитана в якості свідка, остання з метою перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та уникнути відповідальності за скоєне, надала слідчому неправдиві покази. Проте слідчим не були внесені відповідні відомості до ЄРДР.

Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить скаргу задовольнити.

Слідчий проти скарги заперечив, пояснивши, що по суті зазначена заява не є заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а є клопотанням про додаткову кваліфікацію дій ОСОБА_5 у межах кримінального провадження № 0004386 від 07.12.2016 року, проте орган досудового розслідування немає на даний час достатніх доказів, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 384 КК України.

Заслухавши скаржника, слідчого, оглянувши матеріали скарги, прихожу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим СВ Залізничного ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, а саме: за фактом вчинення арбітражним керуючим ліквідатором ВАТ «Львівська макаронна фабрика» ОСОБА_5 незаконних дій щодо майна на яке накладена арешт, з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 388 КК України.

02.03.2017 року матеріали кримінального провадження № 0004386 від 07.12.2016 року листом Залізничного ВП ГУНП у Львівській області № 2028/38/02-2017 були направленні в Львівську місцеву прокуратуру № 2 для визначення підсудності.

Разом з тим, ще до направлення вищевказаних матеріалів у прокуратуру, а саме: 16.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області зі заявою, в якій повідомив, що на його думку ОСОБА_5 , будучи допитана в якості свідка на досудовому слідстві у кримінальному провадженні № 0004386, з метою перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та уникнути відповідальності за скоєне, надала слідчому неправдиві покази, і тому просив внести відповідні відомості до ЄРДР.

Як убачається з матеріалів скарги досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004386 здійснюється по факту вчинення саме арбітражним керуючим ліквідатором ВАТ «Львівська макаронна фабрика» ОСОБА_5 незаконних дій щодо майна на яке був накладений арешт, а відомості до ЄРДР по даному факту були внесені, як раз за заявою ОСОБА_3 .

Таким чином, відомості щодо дій ОСОБА_5 , які можуть свідчити про вчинення нею кримінального правопорушення, були внесені в ЄРДР і по цьому факту здійснюється досудове слідство.

ОСОБА_5 була допитана слідчим ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні у якості свідка, зокрема, вона давала показання щодо своїх дій з реалізації майна ВАТ «Львівська макаронна фабрика», які вона вчиняла як арбітражний керуючий ліквідатор зазначеного товариства.

16.02.2017 року ОСОБА_3 подав до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області заяву, в якій просив внести до ЄРДР відомості по вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, оскільки на його думку, вона під час її допиту, з метою перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні та уникнути відповідальності за скоєне, надала слідчому неправдиві покази.

Статтею 384 КК України передбачено кримінальну відповідальність, якщо показання свідка є неправдивими, тобто такими, які повністю або хоча б частково не відповідають дійсності. Показання свідка є неправдивими, якщо полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для відповідного кримінального провадження.

Разом з тим, якщо дії, зазначені в ст. 384 КК України, вчиняються з метою приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину, раніше вчиненого членом сім`ї, близьким родичем або самою особою, яка дає неправдиві показання, вчинене не містить складу злочину, передбаченого ст. 384 КК України. За ст. 384 КК України не можуть нести кримінальну відповідальність особи, які давали завідомо неправдиві показання у тій справі, за якою вони надалі притягнути до кримінальної відповідальності як обвинувачені.

Беручи до уваги, що органом досудового слідства здійснюється досудове розслідування по факту дій ОСОБА_5 , які можуть мати ознаки кримінального правопорушення, то слідчий суддя погоджується з твердженням слідчого ОСОБА_4 , що заява ОСОБА_3 від 16.02.2017 року по суті є клопотанням, яке подане в межах кримінального провадження № 0004386 від 07.12.2016 року.

На даний час статус ОСОБА_5 як свідка не є остаточним, і тому слідчий правомірно вважав, що відсутні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР по факту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Крім того, з приписів ст. 214 КПК України вбачається, що попередня кваліфікація кримінального правопорушення є виключною прерогативою слідчого або прокурора, та не відноситься до дій, які можуть бути оскаржені слідчому судді в силу вимог ч. 1 ст. 303 КПК України.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга з підстав зазначених у ній не підлягає задоволенню.

Разом з тим, ОСОБА_3 роз`яснюється, що він не позбавлений можливості у подальшому звертатися до органу досудового розслідування зі заявою за змістом аналогічною заяві від 16.02.2017 року в залежності від результату, яким закінчиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004386 від 07.12.2016 року.

Керуючись ст.ст. 306,307,318-380 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Залізничного ВП ГУНП у Львівській області відмовити.

Ухвала остаточна та в силу ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.