Провадження № 1-кс/592/4686/16
УХВАЛА

про відмову у арешті майна

19 грудня 2016 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005221 від 29.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

Перевірив надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 ,

встановив:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та обґрунтовуючи внесене клопотання зазначив, що в період часу з 16.30.год.до 19.00год. 28.11.2016року невстановлена особа, шляхом вижиму пластикової балконної рами проникла до буд. АДРЕСА_1 , звідки викрала золоті вироби, ноутбук «Асус», мобільний телефон марки «Самсунг», чим завдала ОСОБА_4 матеріального збитку на заявлену суму 100 000 грн.

29.11.2016р. відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР за №0005221. Розпочато досудове розслідування.

Під час проведення досудового розслідування був встановлений гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які причетні до вчинення крадіжки та визнали свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення. Дані особи проживають в кімнаті № НОМЕР_1 гуртожитку ДНЗ СумВПУ за адресою: м. Суми, вул. Курська, 141. При проведенні слідчих дій у даній кімнаті, один з співмешканців вказаних вище осіб, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив працівникам поліції про те, що гр. ОСОБА_5 попрохав його сховати два мобільні телефони, а саме ОСОБА_8 та Самсунг десь в інших кімнатах, на що останній погодився. Мобільні телефони він сховав у кімнаті 538 даного гуртожитку під матрацом одного з ліжок. Вказане місце в подальшому він показав працівникам поліції.

01.12.2016року з 01.00. год. до 01.45.год. був проведений огляд місця події за адресою АДРЕСА_2 .Під час огляду було виявлено та вилучено: мобільний телефон SonyEricssonS500iчорного кольору, s/ НОМЕР_2 ; мобільний телефон SamsungSM-S1104, IMEI НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Вищевказані вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та можуть бути доказом причетностіЧміленкоІгораМиколайовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до вчиненого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту.

Розглянувши клопотання та додані до нього документи, з`ясувавши думку слідчого, вважаю, що вказане клопотання слідчого, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України має бути залишене без задоволення в зв`язку з наступними обставинами.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання..

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ст. 170 КПК України визначені підстави для арешту майна. Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, за змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З пояснень слідчого в судовому засіданні встановлено, що у даному кримінальному провадженні підозра нікому на теперішній час не повідомлена, та не встановлено хто є власником зазначеного в клопотанні майна.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна..

Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Слідчий не позбавлений можливості відповідно до ст.. 110 КПК України винести мотивовану постанову, щодо даного майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005221 від 29.11.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1