Провадження №1-кп/748/186/17
Єдиний унікальний № 748/1177/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 22 грудня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоне, Яготинського району, Київської області, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 20.06.2015 зарахований до списків особового складу та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 124 р/с від 28.10.2015 призначений на посаду сапера інженерно-саперного відділення інженерно- саперного взводу механізованого батальйону, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, близько 07 год. 30 хв. 31.05.2016 року, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 13.06.2016 року солдат ОСОБА_3 повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

У період з 31.05.2016 по 13.06.2016 солдат ОСОБА_3 перебував за адресою проживання, а саме: Київська область, Яготинський район, с. Червоне, допомагав батькам по господарству та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно, будучи військовослужбовцем, самовільно залишав військову частину понад десять діб та був відсутній з 31 травня 2016 року і повернувся 13 червня 2016 року. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем ( крім строкової служби) тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд вважає за необхідне визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше не судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, притягувався до адміністративної відповідальності 24.11.2009 року за ч.1 ст.178 КУпАП, 28.04.2015 року за ст.185 КУпАП, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, за місцем служби характеризується негативно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, те що він позитивно характеризується за місцем проживання, негативно за місцем служби, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину, стан його здоров`я, майновий стан, обставини вчиненого ним злочину, те, що він зробив для себе відповідні висновки, добровільно повернувся до військової частини для подальшого проходження служби, і вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у межах санкції ч. 2 ст. 407 Кримінального кодексу України з урахуванням положень ст. 53 Загальної частини Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, з врахуванням обставин вчинення злочину, його наслідків, при наявності обставин, що пом`якшують покарання та за відсутності обставин, що його обтяжують, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для призначення більш суворо покарання, пов`язаного з позбавленням волі судом не встановлено.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1