АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/604/16 Справа № 691/1335/16-к Категорія: ст. 176 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу процесуального прокурора, начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, інваліда ІІІ групи загального захворювання, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зобов`язано прибувати за кожною вимогою до Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури та суду, -

в с т а н о в и л а :
СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000622 від 02.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зокрема, ОСОБА_8 органами досудового розслідування підозрюється в тому, що він 02.12.2016 року близько 17 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що раптово виник з ОСОБА_10 , маючи умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, наніс останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини без ушкодження внутрішніх органів, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

03.12.2016 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 04.12.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

05.12.2016 року слідчий СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим начальником Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з підстав обґрунтованості підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, наявності в кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставин, що свідчать про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 06.12.2016 року у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 хоч і підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак являється пенсіонером, інвалідом ІІІ групи загального захворювання, має постійне зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується, веде осілий спосіб життя, має міцні соціальні зв`язки, а після скоєння інкримінованого злочину сам звернувся до Городищенського ВП, а прокурором та слідчим не доведено наявність в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт зазначає, що слідчий суддя при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу не в повній мірі оцінив особу останнього та обставини на які посилається слідчий як на підстави необхідності та доцільності застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також стверджує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 з огляду на те, що в провадженні вбачаються дані, які свідчать, що останній здатен переховуватися від органів досудового розслідування та суду, про що вказує його поведінка одразу після скоєння інкримінованого злочину і поведінка на даний час, яка полягає у свідомому намаганні ввести в оману органи досудового розслідування задля спотворення обставин злочину; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста в цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку прокурора, слідчим суддею безпідставно не прийнято до уваги негативну характеристику за місцем проживання на ОСОБА_8 , а враховано характеристику, яку надали сусіди останнього і які можуть перебувати у дружніх з ним відносинах.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав апеляційні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити, думки підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, пояснення слідчого СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження № 0000622, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим КПК України.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про обрання або відмову в обранні запобіжного заходу повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону та прийняв рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, та яке підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.179 КПК України прийняв по суті рішення про застосування запобіжного заходу особистого зобов`язання при цьому не зазначив в ухвалі про прийняття такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вивчивши клопотання слідчого та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила наявність передбачених законом обставин, які пов`язують необхідність застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , проте, в даному випадку запобіжний захід тримання під вартою, який просить обрати слідчий, є занадто суворим для підозрюваного.

Як встановлено апеляційним судом, в матеріалах кримінального провадження містяться докази, що свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 , раніше не судимий, позитивно характеризується, є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи загального захворювання, має постійне зареєстроване місце проживання, де проживає з пасинком, веде осілий спосіб життя та має міцні соціальні зв`язки.

В клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 не викладені обставини на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у клопотанні з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, відсутні обґрунтування в клопотанні неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до положень ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім і забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну поведінку.

Керуючись ст.ст. 179,193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу процесуального прокурора, начальника Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, інваліда ІІІ групи загального захворювання, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 п.п. 1, 2 ,3 ,4, 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися від населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали визначити до 03 лютого 2017 року до 10 год. 30 хв.

Ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :