Ухвала іменем україни 24 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоОСОБА_1 , суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі з участю прокурора засудженого захисника потерпілого представника потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком від 03 вересня 2009 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці 3 дні,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Постановлено стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 1701,98 грн матеріальної шкоди та 60000 грн моральної шкоди, всього на загальну суму: 61701,98 грн.

Постановлено стягнути із ОСОБА_6 в доход держави на користь ОСОБА_8 1701,98 грн матеріальної шкоди та 60000 грн моральної шкоди, всього на загальну суму: 61701,98 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінено, пом`якшено йому покарання та постановлено вважати засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, о 17 год 29 липня 2014 року, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебували в стані алкогольного сп`яніння в посадці, розташованій поблизу домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_10 почав плигати на належну ОСОБА_6 копицю з сіном, що знаходилася поблизу його присадибної земельної ділянки, розкидавши сіно.

Побачивши це, ОСОБА_6 , взявши вила, підійшов до вищевказаних осіб та зробив їм словесне зауваження, попрохавши прибрати за собою. На словесне зауваження ОСОБА_6 , ОСОБА_8 не відреагував та вчинив з ним словесну сварку, в ході якої вчинив побиття ОСОБА_6 та той втік до свого домоволодіння.

29 липня 2014 року о 19 год, ОСОБА_6 , бажаючи помститись та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , біля магазину, розташованого по вул. Шлях у смт Низи Сумського району, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, заподіяв умисні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, а саме: стоячи обличчям до ОСОБА_8 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя від чого потерпілий, втративши рівновагу, впав на землю, після чого ОСОБА_6 , продовжуючи побиття, почав наносити численні удари носками взутих ніг в область голови та живота потерпілого ОСОБА_8 небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді сочетаної краніо-абдомінальної травми, тупої травми живота, розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку III ст.

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування наведеного зазначає, що засуджений ОСОБА_6 ані після вироку суду першої інстанції, ані після апеляційного перегляду не виказав жодних ознак того, що він щиро покаявся, не докладав і не докладає жодних зусиль, аби хоча б частково розпочати відшкодування потерпілому завдані збитки або усунути заподіяну шкоду його здоров`ю, ОСОБА_6 і раніше вчиняв злочини, є особою, яка 4 рази засуджувалася судами.

Вважає, що висновок апеляційного суду про наявність на утриманні засудженого двох неповнолітніх дітей нічим не підтверджено, належним чином не з`ясовано набутий статус «інваліда».

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, пояснення потерпілого та його представника, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення засудженого та його захисника, які заперечили проти доводів касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга представника потерпілого підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України).
У відповідності з вимогами ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Враховуючи те, що доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Загальні засади призначення покарання (ст.65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення має бути вмотивовано у вироку.

У ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи».

Як вбачається з матеріалів провадження, покарання ОСОБА_6 призначено з порушенням визначених у законі загальних засад, у зв`язку із чим касаційна скарга представника потерпілого є обґрунтованою.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання, на думку колегії суддів, не відповідає вимогам, передбаченим статтями 50, 65, 75 КК України.
В силу ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, разом з тим, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 і при виборі останньому заходу примусу та порядку його відбування належним чином не врахував дані про особу засудженого та всі інші обставини справи, зокрема, посилання на наявність тяжких опіків тіла засудженого під час розгляду справи судом першої інстанції, нічим не підтверджено, наведене не може свідчити про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З огляду на викладене, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів вважає, що визначене апеляційним судом ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України є належним чином необґрунтованим, а рішення в цій частині немотивованим.
Наведені обставини свідчать про порушення вимог ст.412 КПК України, у зв`язку із чим ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду у суді апеляційної інстанції, у ході якого слід усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в касаційній скарзі представника потерпілого та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу, в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами ст.419 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3