Тальнівський районний суд Черкаської області
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер: 694/1852/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2016 року

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючоїсудді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тальне Черкаської області кримінальне провадження № 0000006 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, громадянина України, українця, з повною вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, менеджера ПП «Мрикот», стан здоров`я задовільний, раніше не судимого, проживає по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

03.01.2014 року близько 01.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись біля приміщення кафе-бару «Лісова Пісня», розташованого по вул. В.Чорновола, 40, в м. Звенигородка Черкаської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи з двох сторін з синцем м`яких тканин нижньої щелепи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 26-к від 12.05.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у скоєному себе винним не визнав, і дав показання про те, що 03.01.2014 року близько 01.00 год. він знаходився на роботі в приміщенні кафе-бару «Лісова Пісня», яке розташоване по АДРЕСА_2 , завершував свій робочий день, був у тверезому стані. В приміщенні також знаходилися працівники бару: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Взагалі бар зачиняється о 24.00 год., на той час відвідувачів вже не було. В цей час його покликала на задній двір бару охоронник ОСОБА_13 , яка повідомила, що там двоє людей не реагують на її зауваження. Коли він вийшов, побачив потерпілу ОСОБА_8 разом з її хлопцем ОСОБА_14 , яких раніше він не бачив. Він чемно попросив їх відійти до місця, де дозволено палити цигарки, куди їх і провів. Коли розвертався від них, то отримав сильний удар по голові від ОСОБА_14 , який продовжував на нього замахуватися. В подальшому він намагався відхилятися від ударів з їх боку, так як вказані молоді люди були в стані алкогольного сп`яніння, висловлювалися в його бік нецензурними словами, потерпіла погрожувала йому, намагалася вдарити його сумкою, дряпалася. Коли він від них відходив, то побачив в правій руці ОСОБА_14 якійсь блискучий предмет. Після даної сварки він зайшов в приміщення бару, умився водою, у нього сильно боліла голова, потім пішов додому. Як з`ясувалося пізніше, від отриманого удару у нього стався струс мозку, він звертався за медичною допомогою та лікувався. Дані події відбувалися на території домоволодіння його батька, в якому він теж проживає, паркану між територією бару та домоволодінням батька немає. Вказав, що він займається спортом, але навмисно потерпілій ударів не наносив, можливо міг нанести удар випадково. Вважає, що він не був ініціатором конфлікту, не мав наміру і не наносив навмисно і цілеспрямовано удар кулаком в обличчя потерпілій, а лише змушений був захищати себе та домоволодіння, в якому проживає, від неправомірних дій з боку потерпілої та її хлопця, так як з боку останніх були реальні загрози його життю та здоров`ю. За вказаних обставин просив його виправдати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 дала показання про те, що 02.01.2014 року це був день народження її молодшого брата, який вона разом з родиною та знайомими святкували в ресторані «Золотий лев» в м. Звенигородка, під час якого вживали алкогольні напої, але у невеликій кількості. Після закінчення свята близько 01.00 год. 03.01.2014 року вона разом із своїм хлопцем ОСОБА_14 першими вийшли на вулицю, зайшли за вугол, щоб покурити. В цей час з приміщення бару «Лісова Пісня» вийшов обвинувачений разом із сторожем та почав в агресивній формі робити їм зауваження, що там не можна курити, обвинувачений почав чіплятися до ОСОБА_14 , накинувся на нього та почав битися. В руках у ОСОБА_14 нічого не було. Вона просила їх припинити сварку, на що обвинувачений, нічого не кажучи, вдарив її кулаком в обличчя, та вона впала на коліна, встати не могла, але свідомість не втрачала. Сторож бару викликала працівників міліції. Після цих подій вона знаходилася в лікарні, півтора місяці носила шину, так як обвинувачений зламав їй щелепу, потім 6 місяців намагалася відійти від усіх цих подій, повернутися до нормального життя. Всі ці події завдали їй не лише фізичного болю, але й моральних страждань. Просила стягнути з обвинуваченого на її користь понесені нею витрати на правову допомогу сумі 1500 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Свідок ОСОБА_15 суду дала показання про те, що 02.01.2014 року ввечері святкували день народження сина в ресторані «Золотий лев», близько 24.00 год. свято закінчилося, її донька ОСОБА_16 , потерпіла у справі, разом з своїм хлопцем ОСОБА_14 вийшли з ресторану першими, відійшли покурити, вона разом з дітьми чекали на дворі на таксі. Коли вже мало приїхати таксі, вона попросила сина ОСОБА_17 , щоб той позвав ОСОБА_18 . Син побіг кликати ОСОБА_18 , але швидко повернувся, та сказав, що ОСОБА_19 вдарив ОСОБА_18 , на що вона негайно побігла до доньки. Коли прибігла, там побачила доньку, яка намагалася встати з колін та повідомила їй, що ОСОБА_20 вибив їй зуб. Вона спитала останнього навіщо він таке зробив, але він нічого їй не відповів. Через декілька днів до неї телефонував батько обвинуваченого, вислухав її, а потім почав погрожувати. Ніхто ніякої допомоги з боку обвинуваченого на лікування доньки не надавав.

Свідок ОСОБА_21 суду дав показання про те, що 03.01.2014 року вночі він разом з ОСОБА_22 виїхав на повідомлення, яке надійшло з бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». По приїзду на місце там побачив потерпілу ОСОБА_16 , її матір та ОСОБА_14 , вони були в стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла повідомила, що її вдарив ОСОБА_19 . Після опитування вказаних осіб, вони поїхали додому до обвинуваченого. Останній лежав вдома, казав, що болить голова, так як під час бійки з ОСОБА_14 , останній вдарив його по голові.

Свідок ОСОБА_23 суду дав показання про те, що його син, обвинувачений по справі, практично весь свій час проводить на роботі в барі " ІНФОРМАЦІЯ_2 ". В той день, 03.01.2014 року близько 01.00 год. син прийшов додому пішки та повідомив, що після закінчення роботи всі працівники збиралися додому, коли його покликала охоронник та попросила відвести двох людей із заднього двору бару, так як на її зауваження вони не реагують. Син вийшов до них та попросив у ввічливій формі пройти їх до курілки, навіть підвів їх туди. Також син пояснював, що він не міг вдарити потерпілу, можливо під час сварки випадково зачепив її. Підтвердив, що телефонував до матері потерпілої.

Свідок ОСОБА_13 суду дала показання про те, що вона вніч з 02.01.2014 року на 03.01.2014 року заступила на чергування по охороні території бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », періодично виходила на двір, дивилась територію, все було добре. Близько 01.00 год. почула у дворі голоси. Підійшовши, побачила вкінці території бару двох молодих дівчину та хлопця, які палили та голосно розмовляли. Вона зробила їм зауваження, так як на території є будинок, в якому проживають люди. Молода дівчина до неї стрибнула з погрозами, що вона є онукою колишнього голови суду. Вона пішла до ОСОБА_24 та повідомила йому про це. Він вийшов до вказаних осіб, також зробив їм зауваження, вони почали втрьох сперечатися, але ОСОБА_25 повів молодих людей до виходу з двору. Вона в цей час зайшла всередину бару, звідти бачила, як вони втрьох пройшли через двір, молоді люди замахувалися на ОСОБА_24 , казали нецензурні слова на його адресу, так як були напідпитку, не давали йому виїхати на мікроавтобусі, чоловік стягував ОСОБА_25 з мікроавтобуса, а жінка стояла спереду мікроавтобуса. Коли молодий чоловік замахувався на ОСОБА_25 , в його руках вона нічого не бачила. Потім ОСОБА_25 зайшов всередину бару та попросив випустити його через інші двері бару, повідомив, що у нього болить голова, так як його вдарили. Вона не бачила, як хтось комусь завдавав удари, лише бачила, як молодий чоловік замахувався на ОСОБА_24 , а жінка теж махала руками та нецензурно висловлювалась. Підтвердила, що на її виклик приїздили працівники міліції, які опитували присутніх.

Свідок ОСОБА_12 суду дала показання про те, що 02.01.2014 року була на роботі в барі «Лісова пісня», вона остання виходить з бару і закриває двері, так як у неї ключі від бару. Так було і цього вечора. Вже після 24.00 год. вона виходила з бару остання, ОСОБА_26 та ОСОБА_27 чекали її на вулиці. Охоронник Стадніцька теж була на дворі. Вона стала свідком конфлікту, який виник між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на території бару. Мрикот ОСОБА_25 просив пройти ОСОБА_14 та ОСОБА_8 до курілки. ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_25 по голові та продовжував замахуватися на нього, дівчина намагалася його зупинити. Потім дівчина впала, через деякий час прибігла жінка з дитиною. Зазначила, що не бачила, як ОСОБА_19 наносив удар потерпілій. Коли приїхали працівники міліції, вона разом із ОСОБА_27 та ОСОБА_26 сіли в таксі та поїхали звідти.

Свідок ОСОБА_28 суду дала показання про те, що є сусідкою обвинуваченого. Вікна її будинку виходять в подвір`я бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Точно не пам`ятає дати, але це було після Нового року, близько 01.00 год. вона засиділась в Інтернеті, з вулиці почула шум та виглянула у вікно. Побачила охоронника бару та молоду дівчину, яка тримала останню за одежу на грудях. Потім охоронниця бару пішла всередину бару, через деякий час вийшов ОСОБА_19 , підійшов до дівчини, яка була з хлопцем, намагався кудись їх відвести. Між ними трьома виникла суперечка. Наступного дня вона дізналася від охоронника бару про те, що тієї ночі була суперечка між ОСОБА_29 та онукою колишнього голови місцевого суду ОСОБА_30 .

Свідок ОСОБА_10 суду дала показання про те, що вона працювала з 02.01. на 03.01.2014 року в барі «Лісова пісня», закінчувала роботу. Після роботи вийшла на двір, де побачила двох молодих людей, яких ОСОБА_19 проводив до місця куріння. Вказані особи нецензурно висловлювалися, коли дійшли до курілки, ОСОБА_25 розвернувся, а хлопець вдарив його по голові. Вказані перешкоджали ОСОБА_25 , щоб той виїхав з двору на мікроавтобусі. Під час суперечки дівчина падала. Бачила там ще маленького хлопця, який підбігав до потерпілої, потім вибіг з двору. Коли вона разом із ОСОБА_26 та ОСОБА_31 поїхали звідти, там залишились ОСОБА_19 , охоронник ОСОБА_32 та потерпіла з своїм хлопцем.

Свідок ОСОБА_11 суду дала показання про те, що 02.01.2014 року була на роботі в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Близько 24.00 год почула конфлікт, вийшла на задній двір бару та побачила двох молодих дівчину та хлопця, які хватали охоронника бару за одяг. Дівчина була в стані алкогольного сп`яніння та впала, її підняв хлопець, що був з нею. Цей хлопець також був нетверезий. Хтось з працівників бару покликав ОСОБА_24 . Той вийшов та ввічливо попросив молодих людей покинути територію, останні почали кидатися в бійку до ОСОБА_25 , нецензурно висловлювалися. Вона не бачила, щоб ОСОБА_25 когось бив.

Неповнолітній свідок ОСОБА_33 в присутності законного представника та соціального психолога суду дав показання про те, що 02.01.2014 року після 24.00 год. він, його мама, брат, сестра і ОСОБА_34 вийшли з ресторану, де святкували день народження молодшого брата, чекали таксі, щоб їхати додому. Сестра з ОСОБА_35 відійшли від них за вугол, щоб покурити. Коли приїхало таксі, він пішов покликати сестру та побачив, як ОСОБА_19 тягнув ОСОБА_36 , при цьому казав нецензурні слова, сестра просила ОСОБА_25 відпустити ОСОБА_36 , потім ОСОБА_25 вдарив її сестру в щелепу, вона впала. Він покликав маму, яка прибігла до сестри та підняла її. Мрикот ОСОБА_25 сів в мікроавтобус та хотів їхати, але він разом з мамою перешкодили цьому, тоді обвинувачений зайшов всередину бару, та більше вони його не бачили. Він знає обвинуваченого, так як раніше разом з ним мав тренування з кікбоксингу. Після отриманих ушкоджень сестра лікувалась в м. Черкаси, потім 2 місяці ходила в шині.

Під час повторного допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 останні суду дали показання про те, що конфлікт між обвинуваченим, потерпілою та ОСОБА_14 почався на території приватного домоволодіння, в якому проживає ОСОБА_6 , та продовжився на території бару.

Крім показань потерпілої, свідків, вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується наступними доказами:

-рапортом оперативного чергового Звенигородського РВ УМВС України в Черкаській області від 03.01.2014 року про те, що 03.01.2014 року о 01.15 год. в чергову частину від ОСОБА_13 надійшло повідомлення про бійку біля кафе-бару «Лісова пісня» (а.с. 83 т. 2);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2014 року, відповідно до якого від ОСОБА_8 прийнята заява про те, що 03.01.2014 року близько 01.00 год. поблизу кафе-бару «Лісова пісня» ОСОБА_6 наніс їй тілесні ушкодження (а.с. 84 т. 2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2014 року та фотознімками до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 показала, як їй наносив удар обвинувачений ОСОБА_6 (а.с. 86-91 т. 2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2014 року та фотознімками до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 відтворила обставини щодо конфлікту, який виник 03.01.2014 року близько 01.00 год. між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на території бару «Лісова пісня» (а.с. 104-108 т. 2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2014 року та фотознімками до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 відтворила обставини щодо конфлікту, який виник 03.01.2014 року близько 01.00 год. між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на території бару «Лісова пісня» (а.с. 109-112 т. 2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 03.02.2014 року та фотознімками до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 відтворила обставини щодо конфлікту, який виник 03.01.2014 року близько 01.00 год. між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на території бару «Лісова пісня» (а.с. 113-117 т. 2);

-актом судово-медичного обстеження № 2 від 12.05.2014 року, відповідно до якого на підставі судово-медичного обстеження, даних медичних документів у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, синця на нижній щелепі зліва, садно на лівому колінному суглобі, які спричинені дією якого-небудь тупого твердого предмету (а.с. 118 т. 2);

-висновком судово-медичної експертизи № 133 від 12.05.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, синця на нижній щелепі зліва, садно на лівому колінному суглобі, які спричинені дією якого-небудь тупого твердого предмету. Ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи і синця на нижній щелепі зліва відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Ушкодження у вигляді садна на лівому колінному суглобі відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи, синця на нижній щелепі зліва, внаслідок падіння з висоти власного зросту, стоячи на площині, та спричинені одним знаряддям (а.с. 122-123 т. 2);

-висновком комісійної судово-медичної експертизи № 26-к від 12.05.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_8 мали місце ушкодження: перелом нижньої щелепи з двох сторін з синцем м`яких тканин нижньої щелепи зліва; садно на лівому колінному суглобі. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів. Перелом нижньої щелепи з двох сторін з синцем м`яких тканин нижньої щелепи зліва відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Садно на лівому колінному суглобі відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Перелом нижньої щелепи з двох сторін з синцем м`яких тканин нижньої щелепи зліва міг виникнути від удару кулаком в ділянку нижньої щелепи зліва, і не є характерним для тих, які виникають від падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню (бетонну плитку), та міг виникнути від одноразової дії травмуючого предмета (а.с. 127-135 т. 2).

Даючи оцінку доказам з точки зору належності та допустимості, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, суд не враховує при прийнятті судового рішення в даній справі наданий стороною обвинувачення доказ та вважає його недопустимим, - протокол проведення слідчого експерименту від 11.01.2014 року, проведений із малолітнім свідком ОСОБА_37 (а.с. 98-103 т. 2), так як він проведений з порушенням вимог, встановлених ст. 227 КПК України.

Також суд не бере до уваги та не враховує протокол проведення слідчого експерименту від 11.01.2014 року та фотознімками до нього, проведений за участю свідка ОСОБА_14 (а.с. 91-97 т. 2), оскільки в силу ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, а свідок ОСОБА_14 не був допитаний судом за клопотанням сторони обвинувачення, тому відповідно суд не може посилатися на вищезгаданий протокол слідчого експеримента.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не мав наміру завдати потерпілій тілесні ушкодження, а лише діяв з метою захисту себе та свого домоволодіння від нападу групи осіб, тобто застосовував необхідну оборону, в результаті якої міг випадково завдати удару потерпілій, тому відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України відсутні підстави для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Частиною 5 ст. 36 КК України передбачено, що не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Слід зазначити, що право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Нападом групи осіб слід вважати узгоджені дії двох або більше осіб, якими застосовується насильство чи створюється реальна загроза його застосування до потерпілого для досягнення злочинної мети.
Враховуючи вищенаведене, аналізуючи докази по справі, зокрема показання свідків, суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_8 не заподіювала шкоди, а так само не створювала реальної і безпосередньої загрози заподіяння такої шкоди здоров`ю та життю обвинуваченого, що, в свою чергу, могло б потягнути за собою застосування обвинуваченим щодо потерпілої необхідної оборони. Так само, суд не вбачає в діях потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_14 ознак нападу групи осіб, які мали намір на протиправне насильницьке вторгнення на територію домоволодіння обвинуваченого.
Такі доводи сторони захисту на знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, спростовуються матеріалами справи, зокрема показаннями свідків.
Щодо доводів захисника про те, що обов`язковим під час судового розгляду справи є встановлення місця початку виникнення конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_6 , потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 , яким є територія приватного домоволодіння, що належить батькові обвинуваченого, суд зазначає, що для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України не має юридичного значення встановлення місця (території), де розпочався конфлікт, зокрема чи це територія приватного домоволодіння чи це територія бару. Крім того, такі доводи захисника спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_28 , які з самого початку пояснювали, що конфлікт між вищезгаданими особами виник на території бару.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого, який під час розгляду справи вказував на те, що не мав наміру завдати ушкоджень потерпілій, а лише оборонявся, і міг нанести удар випадково, суд розцінює такі показання як намагання з його боку уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, та лише підтверджують те, що обвинувачений діяв з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілій.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведеною, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно ст. 12 КК України скоєний злочин за ч. 1 ст. 122 КК України є злочином середньої тяжкості.

Як особа обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий (а.с. 138 т. 2), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 139. 140 т. 2), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 141 т.2). професійно займається спортом кікбоксингом та має нагороди (а.с. 149-151 т. 2).

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи ступінь тяжкості злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, також враховуючи поведінку та відносини обвинуваченого і потерпілої, що передували події, зокрема те, що потерпіла знаходилася в стані алкогольного сп`яніння та своєю поведінкою в деякій мірі сприяла виникненню сварки; виходячи з принципу, що покарання має бути призначене необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі та можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як вбачається з договору про надання юридичних послуг від 10.03.2016 року та квитанції до прибуткового касового ордера від 10.03.2016 року, потерпіла понесла витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн., які підлягають стягненню на її користь з обвинуваченого повністю.
Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, якщо шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При визначенні розміру відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує вимоги ст. 23 ЦК України, а саме характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх тривалість, ступінь вини обвинуваченого у завданні шкоди, з урахуванням принципу розумності та справедливості, беручи до уваги співмірність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 129, 368, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 понесені нею процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляції через Тальнівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1