АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 662/768/15-к
Справа № 11-кп/791/498/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія вирок ч.2 ст. 121, 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Потерпілого ОСОБА_7

Захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000229 за апеляційними скаргами: прокурора із змінами у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23.03.2017 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Миньківці, Славутського району, Хмельницької області та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта неповна середня, раніше судимої: 28.12.2005 року Дунаївецьким районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 07.08.2006 року Славутським районним судом за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі; 24.04.2014 року Новотроїцьким районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 850 грн., за ухвалою суду покарання змінене на 50 годин громадських робіт, що не відбуте,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Яблунівка, Костянтинівського району, Донецької області, мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, раніше судимого: 14.07.2006 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 14.11.2012 року за відбуттям строку покарання; 13.10.2014 року Новотроїцьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт.,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 121 КК України - позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років 6 (шість) місяців та на підставі ст.71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком 5 днів позбавлення волі, остаточно призначено покарання 7 років 6 місців 5 днів позбавлення волі з вібдуванням покарання у кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.
Визначено строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту фактичного затримання - 19 березня 2015 року. На підставі вимог ст.72 КК України зараховано час перебування під вартою з 19 березня 2015 року один день за два.
ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України - 9 (дев`ять) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_11 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Запобіжний захід ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу - залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання -19 березня 2015 року.
На підставі вимог ст.72 КК України зараховано час перебування під вартою з 19 березня 2015 року як один день за два дні позбавлення волі.
Стягнуто в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 10 913, 26 грн. - з ОСОБА_10 у сумі 5 000 грн. та з ОСОБА_11 у сумі 5 913, 26 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до вироку суду першої інстанціїї, 02.03.2015 року близько 21 год. 00 хв. обвинувачена ОСОБА_10 , знаходячись на території домоволодіння розташованого в АДРЕСА_3 умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, направленими на протиправне заволодіння чужим майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу з господарчого подвір`я, здійснила крадіжку велосипеду марки "ARDIS", чим заподіяла потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. та після заволодіння майном потерпілої розпорядилась ним за власним розсудом.
Крім того, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 18.03.2015 року в період часу з 12:00 до 14:00 годин, перебуваючи в будинку розташованому по АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, спільно нанесли громадянці ОСОБА_13 багаточисельні удари руками та ногами по різним частинам тіла, заподіявши останній, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння та від субарахноїдальних крововиливів внаслідок закритої черепно-мозкової травми настала смерть потерпілої.
Крім того, 18.03.2015 року близько 14:00 години обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, керуючись корисливими мотивами, повторно, за попередньою змовою між собою, перебуваючи в будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_13 , таємно для оточуючих, викрали майно яке належало потерпілій ОСОБА_13 , чим було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 8 425,95 (вісім тисяч чотириста двадцять п"ять) грн. 95 коп. та після заволодіння майном потерпілої розпорядилися ним за власним розсудом
Крім того, влітку 2014 року ОСОБА_11 , поблизу звалища с. Чкалове, Новотроїцького району, Херсонської області при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав (знайшов) 219 (двісті дев`ятнадцять) патронів, які у відповідності до висновку судово - балістичної експертизи являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, придатними до стрільби калібру 7,62 мм та 5.45-мм, які умисно, без передбаченого законом дозволу зберігав за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_4 до моменту виявлення та вилучення їх працівниками міліції - 06.04.2015 року під час обшуку.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 вважає вирок щодо неї незаконний в частині кваліфікації за ст. 121 ч.2 КК України. Мотивуї тим, що ударів спільно з ОСОБА_11 , які заподіяли смерть потерпілої ОСОБА_13 , вона не наносила. Стверджує, що потерпілій ОСОБА_13 нанесла декілька ударів рукою по обличчю чим не могла спричинити їй тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, обвинувачена вказує, що попередньої змови з ОСОБА_11 на викрадення майна ОСОБА_13 не мала. Просить перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. ст. 125, 126 чи ст. 122 КК України. Крім того, обвинувачена ОСОБА_10 посилається на незаконні дії працівників міліції під час досудового розслідування та, не заперечуючи доведеності вини і правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна ОСОБА_12 , покликається на незаконність вироку в частині засудження її за ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 вважає винесений вирок відносно неї незаконним, необгрунтованим. Висновки суду першої інстаниії не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження саме висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Після допиту судмедексперта ОСОБА_14 ,який розмежував нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прокурором було змінено обвинувачення та дій ОСОБА_10 були перекваліфіковані з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст. 125 КК України. Зазначає, що суд безпідставно вийшов за межі обвинувального акту, підтримуючи позицію потерпілого ОСОБА_7 , який ні якими допустимими та належними доказами не довів в суді винуватість ОСОБА_10 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили потерпілій смерть. Також заначає, що під час досудового слідства до ОСОБА_10 застосовувалися заборонені методи допиту працівниками міліції Просить вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 березня 2017року відносно ОСОБА_10 , змінити та перекваліфікувати її дій з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.125 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 вважає, що вирок підлягає скасування на підставі ст.411 ч.1 КПК України, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, ст.417 КПК України. Зокрема зазначає, що докази не підтверджують факти умисного завдання тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою смерть потерпілої ОСОБА_13 , Свідки, які буди допитані в судовому засіданні не були очевидцем завдання потерпілій тілесних ушкоджень, а тому висновки суду в цій частині побудовані на припущенях. Також під час судового розгляду жоден із свідків, допитаних у судовому засіданні, не підтвердив факт незаконного придбання, та зберігання протягом тривалого часу бойових припасів. Крім того, стверджує про порушення кримінального процесуального закону під час досудового слідства, оскільки обшук житла ОСОБА_11 проводився без його присутності. Просить вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року відносно ОСОБА_11 скасувати , а провадження у справі закрити.
Обвинувачений ОСОБА_11 в апеляційній скарзі посилається на незаконність вироку та стверджує, що ОСОБА_10 заподіяла тілесні ушкодження потерпілій рукояткою від сокири. До будинку потерпілої не заходив, речі у неї не брав. Доказів, які б підтверджували факт умисного завдання тяжких тілесних ушкоджень не надано. Напалягає на тому, що патронів в його помешканні не було та при обшуку він був відсутній, оскільки знаходився в слідчому ізоляторі.
В апеляційній скарзі із змінами прокурор у кримінальному провадженні вважає, що вирок суду підлягає зміні у звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема зазначає, що суд не надав належної оцінки всім з`ясованим обставинам та перевірки їх доказами під час судового розгляду кримінального провадження. Встановлено, що потерпілїй ОСОБА_13 , ОСОБА_10 нанесла три удари долонею по обличчю, після чого відштовхнула потерпілу від себе та остання впала на підлогу. ОСОБА_10 бачила як ОСОБА_11 наніс три удари ногою по голові потерпілій ОСОБА_13 , яка на той час лежала на підлозі, що пітверджується відеозаписом слідчого експерименту проведеного з обома обвинуваченими щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_14 , який проводив експертизи під час досудового розслідування, на підставі показів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також протоколів слідчих експерементів, проведених за участю останніх, розмежував тілесні ушкодження. На підставі встановленого прокурором було змінено обвинувачення та перекваліфікова дій ОСОБА_10 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.125 КК України. Отже, судом під час постановлення вироку не взято до уваги доводи прокурора щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_10 . Просить вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23.03.2017 змінити, яким дії ОСОБА_10 перекваліфікувати з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання за ст. 185 ч.2 КК України - 4 роки 11 місяців позбавлення волі, за ст. 125 ч.1 КК України 200 годин громадських робіт, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 покарання у виді 4 років 11 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України з урахуванням положень ст. 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Новотроїцького районного суду від 24.04.2014 року у вигляді 5 днів позбавлення волі та остаточно призначити покарання 4 роки 11 місяців та 5 днів позбавлення волі шляхом поміщення останньої до кримінально виконавчої установи.

З обвинувачення ОСОБА_11 , передбаченого ст. 121 ч.2 КК України - виключити кваліфікуючу ознаку - вчинене групою осіб.

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційних скаргпрокурора у кримінальному провадженні та свої апеляційні скарги, а апеляційні скарги інших учасників провадження просили відхилити, захисника ОСОБА_9 , який наполягав на задоволенні апеляційних скарг його та обвинуваченого ОСОБА_11 , а апеляційні скарги прокурара, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_10 просив залишити без задоволення, потерпілого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши частково докази та матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 КПК України та правових позицій, викладених в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20.04.2017 року, суд апеляційної інстанції не зобов"язаний досліджувати докази, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, оскільки висновки суду другої інстанції є відмінними від висновків суду і не стосуються ознак доказів щодо їх достовірності, належності та допустимості.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні крадіжок майна ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у вчиненні злочинів за зазначених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи, в апеляційній скарзі не заперечується та підтверджується перевіреними і належним чином оціненими судом доказами, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.
Доводи прокурора у кримінальному провадженню, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_10 щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_10 за ст. 121 ч.2 КК України, колегія суддів вважає їх обгрунтованими.
Суд першої інстанції кваліфікуючи дії обвинуваченої ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України, дійшов висновку, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень, спільно нанесли громадянці ОСОБА_13 багаточисельні удари руками та ногами по різним частинам тіла, заподіявши останній, тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння. В обґрунтування такого висновку суд послався на ряд доказів, зокрема показання обвинувачених, свідків, дані протоколу огляду місця події, висновки експертиз.
Так, обвинувачена ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердила, що 18.03.2015 року вона прийшла до домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 , та між ними виникла сварка, в ході якої вона нанесла кілька разів удари лівою долонею по обличчю ОСОБА_13 , від чого у неї з носу з`явилася кров, штовхнула її, потерпіла впала на підлогу. До будинку зайшов ОСОБА_11 , потерпіла продовжувала кричати, на те він тричі вдарив ногою в обличчя лежачу ОСОБА_13 .
Аналогічні показання обвинувачена ОСОБА_10 давала під час слідчого експерименту ( т. 2, а.п. 18-22) і її показання узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 під час аналогічної слідчої дії ( т. 2 а.п. 14-17), що саме він наносив ОСОБА_13 удари ногою в область голови, при цьому очевидців вказаного злочину органами досудового розслідування не було встановлено.
Обвинувачення, а саме фактичні обставини базуються лише на показаннях обвинувачених. Допитані в судовому засіданні ряд свідків давали показання щодо виявленої обстановки на місці злочину після його вчинення та придбання у обвинувачених викраденого ними у потерпілої майна.
Крім того, допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 розмежував тілесні ушкодження й пояснив, що тілесні ушкодження, які нанесла ОСОБА_10 відносяться до легких тілесних ушкоджень, а тілесні ушкодження, які були спричинені ОСОБА_15 вим ОСОБА_16 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень від яких настала смерть потерпілої.

З протоколу слідчого експерименту, який був досліджений в судовому засіданні суду першої інстанції, вбачається що саме нанесення ударів по голові потерпілій ногою ОСОБА_11 настала смерть ОСОБА_13 та узгоджується з показами експерта ОСОБА_14 щодо механізму спричинення заподіяння ушкоджень.

Також відповідно до висновків судово-медичних експертиз, при експертизі трупу ОСОБА_13 виявлено три групи тілесних ушкоджень, зокрема перша група крововилив під м`яку мозкову оболонку в правій лобно скроневій області, правої півкулі можечка, крововиливі в м`які покрови голови, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Друга група перелом грудини на рівні другого ребра, крововиливи в м`які тканини в місці перелому, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Третя група крововиливи та садна на віках обох очей, в лобній частині голови, лівої щоки та тильній поверхні кистів рук. Смерть ОСОБА_13 настала в результаті закритої черепно - мозкової травми, що супроводжувалася субрахноідальним крововиливом в праву лобно скроневу область ( т. 2 а.п. 3-4).
Виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли бути спричинені при вказаних обвинуваченими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 обставинах під час слідчого експерименту ( т. 2 а.п. 23).
Аналіз вказаних висновків експертиз, показань експерта та обвинувачених, на підставі яких і базувалися висновки експерта щодо можливості спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень за вказаних обвинуваченими обставин, не давало суду підстав дійти висновку, що тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_13 були спричинені в результаті спільних і узгоджених дій по нанесенню ударів як обвинуваченою ОСОБА_10 так і обвинуваченим ОСОБА_11 .
Умислу ОСОБА_10 на спричинення потерпілій саме тяжких тілесних ушкоджень судом не встановлено. Показання обвинувачених щодо фактичних обставин справи узгоджуються між собою, зокрема, що разом вони удари ОСОБА_13 не наносили. Спершу ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку віч на віч з ОСОБА_13 , нанесла удари рукою по обличчю потерпілої, штовхнула її від чого потерпіла втратила рівновагу і впала на підлогу. Після цього ОСОБА_10 більше не застосовувала щодо ОСОБА_13 насилля, зайшла в іншу кімнату, а в цей час в кімнату зайшов ОСОБА_11 , який побачив на підлозі потерпілу і став наносити їй удари ногою в область тулубу та голови.
У зв`язку з цим прокурором 19.01.2017 року змінено обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 та її дій кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України, а в обвинувальному акті щодо ОСОБА_11 виключено кваліфікуючу ознаку ст. 121 ч.2 КК України вчинення групою осіб.( т.3 а. п. 242-252)
Потерпілий ОСОБА_7 , підтримав раніше висунуте обвинувачення, та наполягав, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинили злочин передбачений ч.2 ст.121 КК України спільно.

Проте його доводи щодо кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 щодо заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13 рукояткою від сокири є неспроможними та суперечать висновкам судово-медичних експертиз та показам судово-медичного експерта ОСОБА_14 , які він підтвердив в судовому засіданні.
З оглядом на викладене та сукупності решти допустимих доказів, колегія суддів приходить до висновку, що в результаті протиправних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_13 були спричинені легкі тілесні ушкодження. Відповідальність за такі дії настає у відповідності до ч. 1 ст. 125 КК України. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не здобуто переконливих доказів, які б підтверджували факт спільних дій обвинувачених по спричиненню потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, як власне і умислу ОСОБА_10 на спричинення ОСОБА_13 саме таких тілесних ушкоджень, тобто факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень в групі осіб так як між діями ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у застосуванні насилля щодо потерпілої був розрив у часі.
Таким чином, суд першої інстанції дослідивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні у відповідності до вимог ст. 411 КПК України та ст. 413 КПК Українита у зв`язку з чим, апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_10 , її захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженню, підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні щодо ОСОБА_10 в частині перекваліфікації її дій з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, з пом"якшенням покарання відповідно за сукупністю злочинів та сукупності вироків. З оглядом на це підлягає зміні вирок суду і щодо ОСОБА_11 , а саме виключення із обвинувачення ОСОБА_11 наявність в його діях кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 121 КК України спричинення тяжких тілесних ушкоджень групою осіб.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що 18 березня 2015 року ОСОБА_11 самостійно умисно наніс удари ногами по голові ОСОБА_13 , спричинивши потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть останньої. В результаті насилля ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_13 від ударів рукою в обличчя були спричинені легкі тілесні ушкодження.
Доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 щодо відсутності доказів його вини в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, які потягли за собою смерть потерпілої ОСОБА_13 , незаконного придбання та зберігання протягом тривалого часу бойових припасів, а також таємного викрадання чужого майна, колегія суддів вважає їх безпідставними і ці доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушення відповідає фактичнимобставинам справи і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим.

З показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 19.03.2015 року пропонували йому купити телефон марки "Самсунг", пояснивши, що даний телефон вони придбали в смт. Новотроїцьке Херсонської області.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердила, що вона була понятою при проведенні огляду квартири, де проживає обвинувачений ОСОБА_11 . У кухні квартири були знайдені речі, які, як пояснила ОСОБА_10 , вони викрали у ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_19 , підтвердила в судовому засіданні, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 приносили їй на продаж речі ОСОБА_13 для того, щоб купити спиртне.

З показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_10 продала йому шкіряні чоботи та капці, пояснивши, що дане взуття їй вислала її мати.

За даними кримінального провадження обвинувачені під час викрадення майна ОСОБА_13 діяли узгоджено. Після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень вони разом виносили майно потерпілої, перенесли його до помешкання ОСОБА_11 та разом приймали міри до його збуту. Такі узгоджені дії обвинувачених безсумнівно свідчать про наявність у них попередньої змови на крадіжку майна ОСОБА_13 .
Також вина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підтверджується протоколом огляду місця події від 19.03.2015 року по АДРЕСА_2 , відповідно до якого ОСОБА_10 добровільно видала речі викрадені у потерпілої ОСОБА_13 , а саме: пальто жіноче, жіночі туфлі та електробритву;
- протоколом огляду місця події від 19.03.2015 року по АДРЕСА_5 , відповідно до якого свідок ОСОБА_21 добровільно видав телефон марки "Самсунг", який він купив у ОСОБА_10 ;
- протоколом огляду місця події від 20.03.2015 року по АДРЕСА_6 , згідно якого свідок ОСОБА_20 видав добровільно речі, які придбав у обвинувачених, а саме: жіночі чоботи та капці 39-го розміру.

Крім того вина ОСОБА_11 щодо незаконного придбання та зберігання бойових припасів підтверджується показами свідка ОСОБА_22 пояснив, що він був понятим під час обшуку квартири ОСОБА_11 , де було виявлено патрони в кількості більше 200 штук.

Показами свідка ОСОБА_23 підтверджується, що вона була понятого під час обшуку в квартирі, де проживає обвинувачений ОСОБА_11 . Під час даного обшуку було виявлено повну металеву банку з патронами.

Відповідно до протоколу обшуку від 06.04.2015 року, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 було знайдено банку з-під кави, в якій зберігалися патрони.

З висновку експерта № 1201 від 09.04.2015 року, вбачається, що вилучені патрони у обвинуваченого ОСОБА_11 являються бойовими припасами придатними до стрільби.

Таким чином, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 щодо відсутності доказів виниобвинуваченого спростовуються доказами у кримінальному провадженні у їх сукупності, яким суд дав належну оцінку і ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції і вони не спростовують висновки суду.

Твердження захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 щодо відсутності обвинуваченого під час проведення обшуку його помешкання і тим самим порушення кримінального процесуального закону не ґрунтується на законі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що огляд житла ОСОБА_11 проводився у відповідності до вимог ст. 234, 236, 237 КПК України та підставі ухвали слідчого судді. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів достовірність доказів та були підставами для скасування або зміни вироку в цій частині не встановлено.

Тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів не вбачає.

Обвинуваченому ОСОБА_11 призначене покарання в межах санкції частин статті, за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.

Зокрема, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особи обвинувачених, характеризуючи данні, обтяжуючі та пом`якшуючі обставини, а також усі обставини справи, і яке є необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи ОСОБА_10 щодо застосування недозволених методів слідства щодо неї було перевірено слідчим прокуратури Херсонської області та постановою від 29.09.2015 року кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР № 0000014 від 10.07.2015 року закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 ч.2 КК України.

У зв"язку із змінами до ч. 5 ст. 72 КК України, Законом України від 18.05.2017 року, строк попереднього ув"язнення повинен бути зарахований ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до 21.06.2017 року з розрахунку один день ув"язнення за два дні позбавлення волі з 19.03.2015 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 413 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги із змінами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_8 і обвинуваченої ОСОБА_10 задовольнити.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року щодо обвинуваченої ОСОБА_10 змінити, перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.
Вважати ОСОБА_10 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на чотири роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новотроїцького районного суду Херсонської області від 24.04.2014 року, з урахуванням положень ухвали того ж суду від 14.07.2015 р., та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на чотири роки п"ять днів з поміщенням до кримінально виконавчої установи закритого типу.
Цей же вирок місцевого суду щодо ОСОБА_11 змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на наявність в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 121 КК України вчинення злочину групою осіб.
В решті цей вирок щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без зміни.
В порядку ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в строк відбування покарання термін попереднього ув"язнення з розрахунку один день ув"язнення за два дні позбавлення волі з 19.03.2015 року по 21.06.2017 року
Вважати ОСОБА_24 таку, що відбула покарання та звільнити її з-під варти.
Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

(підпис) (підпис) (підпис)

Судді : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2