Справа № 520/8745/15-к
Провадження № 1-кп/520/346/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2017 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора: ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002667 від 02.06.2015 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.
Однак, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України при наступних обставинах.
01 червня 2015 року, приблизно о 17 год. 00 хв., більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись на Адміральському проспекті в м. Одеса в районі будинку № 31, помітив, що за вказаною адресою знаходиться його знайома ОСОБА_9 з якою його пов`язували стосунки, та потерпілий ОСОБА_5 , в результаті чого у нього виникло відчуття ревнощів він підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому один удару рукою (зжатою в кулак кістю) в обличчя - в район лівого ока, спричинивши, згідно висновку №1234 судово-медичної експертизи від 11.06.2015 легкі тілесні ушкодження, після чого попросив у нього телефон, щоб видалити номер ОСОБА_9 , та пішов. Через пів години приніс ОСОБА_9 , телефон та картку ОСОБА_5 .

Таким чином, судом встановлено, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник на ґрунті ревнощі, під час якого обвинувачений наніс потерпілому тілесне ушкодження, та забрав телефон, з якого потерпілий спілкувався с його дівчиною, через декілька хвилин, телефон повернув.

З огляду на зазначене дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст. 125 ч.1 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив в судовому засіданні, що з обвинуваченим особисто знайомий не був, але ОСОБА_7 декілька разів йому телефонував та казав, що якщо він буде зустрічатися з ОСОБА_10 , то в нього будуть проблеми. 1 червня 2015 року він зустрівся з ОСОБА_9 в парку, вони поговорили та коли він збирався йти, до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_7 та спитав хто він такий. Коли він відповів, ОСОБА_7 наніс йому удар кулаком в око. Він упав та потім, лежачі, отримав ще один удар ногою. Потім ОСОБА_7 попросив у нього телефон, він йому дав і ОСОБА_7 пішов. Через два дні повернули телефон в міліції.

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 яка пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_7 раніше була знайома, вони зустрічались. Точну дату не пам`ятає, це було влітку 2015 року, їй зателефонував знайомий ОСОБА_5 та сказав що хоче приїхати до неї. Вона відповіла що буде гуляти в парку з дитиною, тому, якщо він бажає, то може приїхати в парк. Приблизно за декілька днів до цього вона з ОСОБА_7 посварилися. В парк де вона гуляла з дитиною приїхав ОСОБА_5 . Він знаходився біля неї, а дитина була на дитячому майданчику недалеко від них. Вона з ОСОБА_11 стояли спілкувалися. Через деякий час прийшов ОСОБА_7 , підійшов та спитав у ОСОБА_11 хто він такий. ОСОБА_11 відповів, що він її хлопець. На що ОСОБА_12 відповів «Я ее парень!». Коли ОСОБА_11 почав відходити назад, до неї підбігла її дитина. Вона разом з дитиною пішла додому. Приблизно через півгодини до неї додому прийшов ОСОБА_12 , сказав «Ты с ним больше общаться не будешь!», залишив телефон, карточку ОСОБА_11 та пішов. Наступного дня її забрали представники правоохоронних органів в райвідділ, там вона побачила ОСОБА_12 , який сказав що телефон знаходиться у неї вдома, після чого вона забрала з дому телефон та карточку та віддала міліції.

-витягом з кримінального провадження №0002667, згідно якого, 02.06.2015 року відомості про вчинення кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 186 КК України були внесені до ЄРДР;

-карткою первинного обліку інформації яка надійшла по телефону до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 01.06.2015 року, в якій вказується на можливе вчинення кримінального правопорушення;

-заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 повідомив про скоєння відносно нього невідомим йому чоловіком кримінального правопорушення;

-заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу чохла від мобільного телефону LG;

-товарним чеком від 27.10.2014 року на покупку телефону LG на суму 1985 гривень;

-заявою ОСОБА_9 від 02.06.2015 року про добровільну видачу мобільного телефону марки LG 70 з сім картою мобільного оператора Лайф та МТС;

-протоколом огляду предмету від 03.06.2015 року з фототаблицею, згідно якого слідчим в присутності понятих було оглянуто: мобільний телефон «LG 70 Dual», добровільно виданий громадянкою ОСОБА_9 та два телефонні чохли видані громадянином ОСОБА_7 ;

-постановою про визнання речових доказів та їх передачу на зберігання від 03.06.2015 року, згідно якої оглянуті предмети, а саме: мобільний телефон «LG 70 Dual», imei: А НОМЕР_1 , В НОМЕР_2 , сім-карти «Лайф» № НОМЕР_3 , «МТС» № НОМЕР_4 , чохол на телефон із білого пластика з написом «Nillkin» та чохол чорного кольору типу «книжка» із кожзамінника передані на відповідальне зберігання до прийняття рішення по кримінальному провадженню в суді ОСОБА_5 ;

-заявою ОСОБА_5 від 05.08.2015 року, згідно якої ОСОБА_5 матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 не має;

-висновком експерта №1234 від 11.06.2015 року, згідно якого у громадянина ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні пошкодження: синець повік лівого ока. Вказане тілесне пошкодження утворилося від одноразової ударної дії тупого, твердого предмета, індивідуальні особливості якого в пошкодження не відобразилися, яким могла бути рука (стисла в кулак кисті). Дане пошкодження, виходячи з його морфологічних особливостей (темно - фіолетове забарвлення синця), могло бути заподіяно за 1-2 доби до моменту огляду, тобто може відноситися до подій 01.06.2015 р. Описане пошкодження не було небезпечно для життя, а має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5" правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 г.), відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

-показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 який в судовому засіданні пояснив, що

свою вину у відкритому викраденні майна не визнає, проте не заперечує, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 . Крім того пояснив, що з потерпілим особисто знайомий не був, спілкувались по телефону, так як потерпілий ОСОБА_5 бачився з його дівчиною ОСОБА_9 , а він був проти. 1 червня 2015 року ОСОБА_9 попросила, щоб він приїхав до неї для того, щоб поговорити. Приїхав до неї додому, але вдома нікого не було. Він підійшов в парк, так як знав, що вона зазвичай там гуляє з дитиною. Коли підійшов в парк побачив її разом з ОСОБА_5 . Він був знервований, тому наніс ОСОБА_11 удар кулаком в око, від якого той впав. Коли ОСОБА_11 підвівся та відійшов у сторону, він підійшов до нього та попросив мобільний телефон для того, щоб ОСОБА_5 не телефонував ОСОБА_9 . ОСОБА_11 віддав свій телефон, який він потім, коли заспокоївся, передав ОСОБА_13 . Наміру заволодіти телефоном у нього не було. В скоєному щиро кається.
Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з урахуванням точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України виходячи з наступного.
З суб`єктивної сторони склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України характеризується наявністю двох обов`язкових ознак, а саме: прямим умислом і корисливим мотивом. Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , наданих в судовому засіданні, наміру заволодіти телефоном у нього не було, він просто не хотів, щоб ОСОБА_5 телефонував ОСОБА_9 , внаслідок чого забрав телефон, який відразу ж як заспокоївся віддав ОСОБА_9 . Вказане підтверджується також і показаннями свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що ОСОБА_7 прийшов до неї додому, залишив телефон, карточку ОСОБА_5 та пішов. Крім того, вказане також підтверджується письмовими доказами, а саме: заявою ОСОБА_9 від 02.06.2015 року про добровільну видачу мобільного телефону марки LG 70 з сім картою мобільного оператора Лайф та МТС, заявою ОСОБА_7 про добровільну видачу чохла від мобільного телефону LG для об`єктивного розгляду справи по суті.

При цьому, суд критично оцінює показання потерпілого ОСОБА_5 в частині заволодіння його майном обвинуваченим, оскільки спочатку потерпілий вказував, що ОСОБА_7 взяв у нього з руки телефон та пішов, а пізніше, даючи відповіді на запитання в ході судового розгляду, вказав, що ОСОБА_7 попросив у нього телефон, однак з якою метою, він не розумів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що прокурор в судовому засіданні не надав суду жодних переконливих доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений скоїв відкрите викрадення майна потерпілого, не довів та не спростував доводи обвинуваченого, що в період зазначених подій у нього не було умислу та відповідних дій, спрямованих на заволодіння майном потерпілого.

Виходячи з наведеної сукупності доказів, враховуючи положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачяться на її користь, суд обґрунтовано приходить до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній прямий умисел та корисливий мотив, як обов`язкові ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, внаслідок чого діяння обвинуваченого слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить з положень ст. 65 КК України, та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає та враховує повне визнання провини, щире каяття у скоєнні злочину передбаченому ст. 125 ч.1 КК України, знаходження на його утримані неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також враховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги всі зазначені обставини в їх сукупності, суд вважає за можливе та доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу на користь держави, бо це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370 - 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у сумі 510 гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: передані під розписку потерпілому вважати повернутими потерпілому.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1