АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника засудженого адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд, посилаючись на вимоги ч.5 ст. 72 КК України, зазначив, що для розгляду клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання засудженому до позбавлення волі необхідні належним чином та належним органом (судом України) завірені копії судових рішень, а оскільки наявні в додатках до поданого клопотання копії судових рішень не можуть вважатись такими, так як відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами, передбачений ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, то суд позбавлений правових підстав для вирішення поданого клопотання.

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року та _____________________________________
Справа: 11-кп/796/571/2017
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1

постановити нову, якою зарахувати в строк відбування ОСОБА_8 покарання, призначеного вироком «Ялтинського міського суду Республіки Крим» від 26.09.2014 року (з урахуванням ухвали «Верховного Суду Республіки Крим» від 27.01.2015 року), період перебування в СІЗО м. Сімферополя з 16 травня 2008 року до 25 січня 2015 року (шість років сім місяців десять діб) в якості запобіжного заходу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до статті 72 КК України були внесені зміни, що передбачають, при зарахуванні часу утримання особи під вартою як запобіжного заходу, залік одного дня утримання в СІЗО за два дні відбування покарання. При цьому вказує, що дана норма закону підлягає застосуванню по відношенню до ОСОБА_8 , який є її чоловіком, оскільки останній був поміщений до слідчого ізолятору м. Сімферополя в 2008 році на підставі законного рішення українського суду, за діяння, яке було вчинено ще до окупації Кримського півострову Російською Федерацією, внаслідок чого, на думку апелянта, дія зазначеного закону поширюється на осіб стосовно яких не завершився строк виконання покарання на момент набуття законної сили Закону (24.12.2015 року).

Захисник засудженого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, також просить скасувати оскаржувану ухвалу суду від 22.11.2016 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» стосовно перебування його під вартою з 16.05.2008 року по 26.01.2015 року.
Також посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, який розглянув справу за клопотанням ОСОБА_7 поверхнево, без з`ясування всіх обставин справи.
При цьому, вказує, що ОСОБА_8 притягався до кримінальної відповідальності і до нього українськими судами був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16.05.2008 року, тобто з цього дня ОСОБА_8 перебував під юрисдикцією українських державних органів, а на час окупації АР Крим, його справа перебувала на стадії апеляційного оскарження в Апеляційному суді АР Крим, тобто до окупації Криму, останній вже перебував під вартою майже 6 років.
Крім цього зазначає, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не скасований, а тому оскільки відносно ОСОБА_8 зберігає свою дію запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то Україна досі має нести відповідальність за тримання ОСОБА_8 під вартою і застосувати положення законодавства, які стосуються обчислення строків попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подані апеляційні скарги і просила їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти поданих апеляційних скарг; перевіривши матеріали провадження №1-в/756/416/16 за клопотанням ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»від 26.11.2015 року № 838-VIII, частина 5 с. 72 КК Украни викладена в новій редакції, яка 24.12.2015 року набрала чинності. Вказаною нормою встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів провадження №1-в/756/416/16 за клопотанням ОСОБА_10 , яка в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернулась до суду та в якому порушує питання про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання вбачається, що останній був засуджений вироком Ялтинського міського суду Республіки Крим від 26.09.2014 року за ч.2 ст. 325; ч.2 «а»,»ж»,»з» ст. 105 РФ до 15 років позбавлення волі, який набрав законної сили на підставі Ухвали судової колегії по кримінальним справам Верховного Суду Республіки Крим від 27.01.2015 року. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_8 перебував під вартою з 16.05.2008 року по 26.01.2015 року в СІЗО м. Симферополя і в подальшому для відбування призначеного покарання був переміщений на територію Російської Федерації, де відбуває покарання в ФКУ ВК-9 ДУ ФСВП по Ростовській області.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статі, є недійсним і не створює правових наслідків, а тому доводи апеляційних скарг про те, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід не скасований, який зберігає свою дію у вигляді тримання під вартою, то Україна досі має нести відповідальність за тримання ОСОБА_8 під вартою і відносно нього підлягає застосуванню положення законодавства, які стосуються обчислення строків попереднього ув`язнення, є безпідставними, а відтак колегія суддів вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення поданого клопотання.

За наведеного, колегія суддів вважає ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та ухвалення нового рішення судом апеляційної інстанції, про що ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_8 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3