Справа №295/6226/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2017 року м. Житомир
В клопотанні слідчий зазначив, що 01.08.2015 року о 13:20 годині до чергової частини Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області з лінії "102" та в подальшому з письмовою заявою звернувся громадянин України ОСОБА_5 , про те, що 01.08.2015 року близько 13:00 год., невстановлена особа, всупереч встановленому Конституцією України праву на свободу в частині вільного пересування, проти волі ОСОБА_5 примусово посадила останнього в автомобіль та вивезла у невідомому напрямку в ліс де утримувала останнього, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань.
01.08.2015 року ОСОБА_5 допитано у якості потерпілого, який в ході допиту пояснює, що ОСОБА_6 , особа яка можливо причетна до вчинення даного кримінального правопорушення, у тимчасове користування взяв у нього автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 та не повернув, тому ОСОБА_5 звернувся із відповідною заявою до правоохоронних органів. Виходячи із показів ОСОБА_5 , у подальшому коли ОСОБА_6 дізнався що він звернувся до правоохоронних органів, то вчинив відносно нього злочин, а саме примусово посадив ОСОБА_5 в автомобіль та вивіз у невідомому напрямку в ліс де утримував останнього, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань.
Згідно бази підсистеми НАІС ЄДР МВС, станом на 23.05.2017 власником автомобіля ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 являється гр. ОСОБА_7 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ( ОСОБА_7 дружина потерпілого ОСОБА_5 ).
Враховуючи той факт, що при допиті ОСОБА_6 не заперечує, що даний автомобіль знаходиться в нього у тимчасовому користуванні, але на це відсутні будь-які законні підстави так як власницею авто являється ОСОБА_7 яка вимагає повернути належний їй автомобіль.
Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Розгляд клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебуває майно, з урахуванням достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза їх зміни, переховування або знищення.
Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Нормами ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст. 170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 в кузові зеленого кольору, який знаходиться у тимчасовому користуванні у гр. ОСОБА_6 .
Виконання ухвали та повідомлення користувача транспортного засобу покласти на слідчого СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8 Перекупка