Справа № 367/7743/16-к
Провадження № 1-кп/367/126/2017
У Х В А Л А
16 березня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 08.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Військової прокуратури Київського гарнізону Центрального регіону України надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 08.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення їх до розгляду.

Захисники та обвинувачені вважали, що обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підлягає поверненню прокурору, оскільки обвинувачення є неконкретизованим і не зрозумілим.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, вказані обставини повинні бути зазначені в обвинувальному акті, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а суд розглядає справу лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, 08.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він не містить у собі конкретизованого, зрозумілого обвинувачення.

Так, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення постійно вказується особа ОСОБА_9 . Враховуючи, що ім?я та по батькові обвинуваченого ОСОБА_6 , залишається незрозумілим: що це за особа, про яку йдеться в обвинувальному акті.

Також при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинувачення не вказано за нестворення яких саме штучних перешкод при затвердженні матеріалів по достроковому звільненню ОСОБА_6 вимагав неправомірну вигоду, в чому вони полягали.

Не зазначено також про що була домовленість ОСОБА_6 з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , що кожен з них повинен був зробити, де та коли. Які розпорядження, коли та про що надходили їм від ОСОБА_6 .

Не зрозумілим також залишається розмір якої неправомірної вигоди 27.07.2016 р. зменшив ОСОБА_6 .

Крім того, в обвинувальному акті не вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого кожним з обвинувачених, а викладена правова кваліфікація містить вказівку на одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе та третьої особи. Однак, ні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, ні при викладенні обвинувачення не зазначається в інтересах якої третьої особи було вчинено такі дії.

До того ж, обвинувальний акт взагалі не містить вказівки у вчиненні якого злочину обвинувачується кожен з обвинувачених у формулюванні обвинувачення лише зазначається які дії було вчинено обвинуваченими.

При цьому, суд звертає увагу на те, що формулювання обвинувачення особи у скоєнні злочину не є тотожним із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 08.07.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000204, по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 10 днів.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 21.03.2017 р. о 08год 30хв.
Суддя: ОСОБА_1