Справа № 404/712/17
Номер провадження 1-кп/404/248/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, стрільця 2-го відділення 1-го патрульного взводу патрульної роти стрілецького батальйону з конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони громадського порядку військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем військової служби за контрактом, за наступних обставин.
ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом стрілецького батальйону (з КЕОП та ОГП) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, та проходячи військову службу на посаді стрільця 2-го відділення 1-го патрульного взводу патрульної роти, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, ст.ст.1, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 18 жовтня 2016 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до стрілецького батальйону (з КЕОП та ОГП) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами зазначеної військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду до 29 жовтня 2016 року зазначеної військової частини без поважних причин до 29 жовтня 2016 року, проводячи службовий час на власний розсуд.
29 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_7 добровільно прибув до стрілецького батальйону (з КЕОП та ОГП) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , та приступив до виконання своїх обов`язків.
В подальшому відповідно до медичної картки стаціонарного хворого №3650 солдат ОСОБА_7 у період з 01 грудня 2016 року по 15 грудня 2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кіровоградського обласного госпіталю для ветеранів війни.
16 грудня 2016 року, тобто після закінчення лікування, солдат ОСОБА_7 повинен був прибути до стрілецького батальйону (з КЕОП та ОГП) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та приступити до виконання службових обов`язків відповідно до займаної посади.
Проте, по закінченню проходження лікування солдат ОСОБА_7 , діючи повторно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 16 грудня 2016 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу до розташування стрілецького батальйону (з КЕОП та ОГП) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
25 січня 2017 року солдат ОСОБА_7 самостійно прибув до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України (м. Кропивницький, вул. Шевченка 3), чим припинив вчинення вказаного злочину.
Протягом зазначених періодів нез`явлення на службу солдат ОСОБА_7 органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв , органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю і показав суду, що він дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин та часу не з`явився вчасно на службу без поважних причин до стрілецького батальйону (з КЕОП та ОГП) військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України та незаконно перебував поза межами зазначеної військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, згодний з кваліфікацією його дій, у скоєному щиро кається.
При цьому не бажає давати покази про обставини вчиненого злочину та бажає скористатись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ст.ст.349 ч.3, 394 ч.2 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише дослідженням характеризуючих даних щодо обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ним не оспорюються, та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Що цілком узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції», якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 відповідно до обвинувального акта визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_7 за ст.407 ч.4 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненого в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненого військовослужбовцем військової служби за контрактом.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_7 скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.
Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив: ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, на обліку в лікарнях не перебуває, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, маючий звання «солдат» характеризується за місцем служби посередньо, за місцем навчання позитивно, що підтверджується наданими відзнаками, осудний, раніше не судимий.
Обставини, які пом`якшують покарання, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння.
Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, враховуючи те, що ОСОБА_7 з`явився із зізнанням, щиро розкаявся у вчиненому та активно спряв у розкритті злочину, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується загалом з позитивної сторони, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід обрати міру покарання в межах санкції ст.407 ч.4 КК України, із застосуванням ст.ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.
На час набрання вироком законної сили, суд вважає за необхідне не обирати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, оскільки останній не застосовувався під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч4 КК України, і призначити йому покарання за ст.407 ч.4 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1