Справа № 183/6741/16
№ 1-кп/183/291/17
В И Р О К
іменем України
27 квітня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000704 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
Відповідно наказу (по особовому складу) від 26 листопада 2013 року № 248 командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 прийнятий на військову службу за контрактом до Збройних Сил України.
Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №144-ПМ від 26 листопада 2013 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду снайпер 1 взводу роти снайперів та присвоєно військове звання «старший солдат».
За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 28 жовтня 2014 року, старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини.
19 листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій, самостійно прибув до військової частини НОМЕР_2 , внаслідок чого злочин було припинено.
Таким чином, у період з 28 жовтня 2014 року по 19 листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_5 був відсутній на службі без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Обвинувальний акт надійшов до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, прокурор та підозрюваний узгодили покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди.
У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та його дії кваліфікуються як самовільне залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця за ч. 2 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 407 КК України, оскільки ОСОБА_5 з`явився із зізнанням, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем служби характеризується позитивно, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 .

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Суддя ОСОБА_1