Пр-ня по справі № 1-кп/521/111/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

потерпіли - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

за участі обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Одеса; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. ст. 186 КК України до одного року позбавлення волі із звільненням від покарання строком на один рік.

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 , 28.06.2014 року, приблизно о 14 годин діючи з прямим умислом з метою заволодіння чужим майном, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , куди потрапив в якості майстра по ремонту кондиціонера, шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Apple» модель «iPhone 5 S», вартістю 12 000 гривень, 3 решітки від кондиціонеру, вартістю 4000 гривень та кошти у розмірі 4000 гривень, а всього на загальну суму 20 000 гривень, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_10 , вчинивши 12.07.2015 року злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України, за який його було засуджено вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року, 14.07.2015 року, приблизно о 14 годин діючи повторно, з прямим умислом направленим на заволодіння чужим майном, знаходячись у приміщені салону краси «Валенсія» за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова,9 шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон «Apple» модель «iPhone 5 S», вартістю 11 000 гривень, який належить ОСОБА_6 , розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Також, ОСОБА_10 , 26.10.2015 року, приблизно о 21 годині діючи повторно, з прямим умислом з метою заволодіння чужим майном, знаходячись на площі 10 квітня в м. Одесі під приводом необхідності розрахунку за зарезервований банкет позичив у водія автомобіля «Audi 80», на якому він переміщувався в якості таксі, ОСОБА_11 300 гривень та вийшов з автомобіля. Повернувшись до автомобіля ОСОБА_10 попросив ОСОБА_11 відвезти його за адресою: м. Одеса, вул. Французькій бульвар,12/1, де він поверне йому гроші. Проте, прибувши за вказаною адресою ОСОБА_10 під приводом здійснення дзвінка дружині заволодів телефоном ОСОБА_11 марки «Нокиа С2-01», вартістю 700 гривень та вийшовши з автомобіля втік. Таким чином, ОСОБА_10 шляхом обману заволодів майном ОСОБА_11 на загальну суму 1000 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_10 22.12.2015 року, приблизно о 18 годин 50 хвилин діючи з прямим умислом з метою заволодіння чужим майном, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 відкрито, шляхом ривка з руки, викрав майно ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон «Apple» модель «iPhone 5 S Gold 16 GB», вартістю 12 000 гривень розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_10 23.12.2015 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин діючи з прямим умислом з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в автомобілі «Dacia Logan», держномер НОМЕР_1 , який винайняв в якості таксі, під керуванням ОСОБА_8 , знаходячись в Вознесенському провулку в м. Одесі із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я відкрито викрав майно ОСОБА_8 , а саме: навігатор «Pioneer» та мобільний телефон «Huawei» на загальну суму 2 200 гривень та почав тікати, однак був затриманий працівниками ІПП в м. Одесі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину визнав частково та пояснив, що визнає свою провину у скоєні злочинів 28.06.2014 року, де потерпілою є ОСОБА_7 , 26.10.2015 року, де потерпілим є ОСОБА_11 , 12.07.2015 року, де потерпілою є ОСОБА_6 за обставинами, які викладені в обвинувальному акті. 22.12.2015 року він перебуваючи в квартирі ОСОБА_9 , скориставшись тим, що остання вийшла з приміщення, де він знаходився взяв мобільний телефон «iPhone», проте з рук у потерпілої він його не забирав. Потерпіла помітила відсутність телефону та почала кричати, щоб він його повернув, проте він вийшов з квартири та утримуючі рукою вхідні двері квартири дочекався ліфту та залишив місце злочину. 23.12.2015 року, він дійсно заволодів майном ОСОБА_8 , проте ударів останньому не наносив. Він не знав, що хтось з потерпілих знаходився у стані вагітності. Злочини скоював під час важкого духовного стану стану омани, який викликаний тяжкими сімейними обставинами та участю в АТО. У скоєному кається.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх шляхом допиту осіб та оголошення доказів сторін, відповідно до яких (відповідно до інкримінованих епізодів):

- потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що в липні до неї зателефонував ОСОБА_10 , якого вона знала, як майстра по ремонту кондиціонерів, та запропонував почистити кондиціонер. Вона погодилася. Коли ОСОБА_12 прийшов, то зняв решітки з кондиціонера та забрав їх, повідомивши, що краще їх обміняти в офісі фірми, а коли він пішов, то вона виявила, що зник мобільний телефон (який при дзвінках виявився вимкненим) та гроші. Решітки від кондиціонеру їй повернув слідчий;

- речові докази передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 (розписка від 04.08.2014 року);

- ОСОБА_7 впізнала за фотознімками ОСОБА_10 , як особу яка заволоділа її майном (протокол від 19.10.2015 року, довідка);

- потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_10 прийшов до салону краси, де вона працювала майстром манікюру, під приводом запису його знайомої до неї на процедуру. Коли вона відволіклася та вийшла з приміщення, де перебував ОСОБА_12 , то повернувшись через хвилину виявила відсутність ОСОБА_12 та її мобільного телефону «Айфон 5С», який вона придбала в 2014 році за 500 доларів США. З часом вона зв`язалася з ОСОБА_12 та просила повернути хоча б «флешку», він обіцяв це зробити, проте обіцянки не виконав;

- свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працює директором салону краси «Валенсия», де працює ОСОБА_6 .. В середині липня 2015 року до них в салон прийшов ОСОБА_12 з питанням щодо записи його знайомої на процедуру. Вона вважала, що він пішов до кабінету ОСОБА_14 , а коли вийшов то тримав у руках свій телефон. Проте, через хвилину чи дві з`ясувалося, що він забрав телефон Макаровської «Айфон-5». Макаровська в той час була вагітна, при цьому не помітити вказаний стан було не можливо;

- відповідні відомості щодо вчинення злочину внесено до ЄРДР (копія витягу, протокол прийняття заяви про вчинення злочину від 15.07.2015 року);

- мобільний телефон «Apple» модель «iPhone 5 S» станом на 14.07.2015 року коштував 11 000 гривень (довідка від 16.10.2015 року);

- на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 під час огляду місця події зазначила маршрут руху ОСОБА_10 по приміщенню салону «Валенсия» (протокол огляду місця події від 17.09.2015 року);

- ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_10 , як особу яка заволоділа його майном (протокол від 29.10.2015 року, довідка)

- речові докази передані на зберігання потерпілому ОСОБА_11 (протокол огляду предмета від 29.10.2015 року, постанова від 29.10.2015 року, розписка від 29.10.2015 року);

- потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що 22.12.2015 року,близько 17 годин до неї додому прийшов ОСОБА_10 для того, щоб повернути раніше позичені гроші. ОСОБА_12 запропонував з`ясувати за яким курсом повертати гроші для чого вона дістала мобільний телефон, щоб підрахувати. В цей час ОСОБА_12 вихопив у неї в рук мобільний телефон , вибіг з квартири та тримав двері, щоб вона не змогла їх відкрити поки не приїхав ліфт та він на ньому не поїхав. На час вчинення злочину вона перебувала у стані вагітності на 15-16 тижні.

- відповідні відомості внесені до ЄРДР (заява від 28.12.2015 року)

- ОСОБА_9 перебуває на обліку в КУ «Пологовий будинок № 1» в зв`язку з вагітністю 25 тижнів (довідка від 09.03.2016 року, копія обмінної карти № 858);

- потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що він підробляє таксистом, коли десь о 0 годин 30 хвилин його зупинив ОСОБА_12 та попросив підвезти. Проте, коли він під`їхав до закінчення маршруту, ОСОБА_12 схопив навігатор та мобільний телефон, який належить потерпілому. Для запобігання викрадення майна він схопив ОСОБА_12 , проте останній почав сильно його бити, та врятувало потерпілого те, що на його голові була одягнута цігейковая шапка. Коли ОСОБА_12 вийшов з машини, потерпілий розвернувся та побачив обвинуваченого, який намагається поїхати на іншій машині та наблизившись до нього на автомобілі різко загальмував, від чого обвинувачений впав та розбив навігатор. Згодом ОСОБА_16 затримали поліцейські;

- свідок ОСОБА_17 (інспектор патрульної поліції) пояснив, що в грудні 2015 року він знаходився на чергуванні, коли на вул. Водопровідна в м. Одесі до них звернувся потерпілий, який знаходиться в залі судового засідання (вказав на ОСОБА_8 ) та пояснив, що у нього викрали мобільний телефон та планшет, але при цьому планшет впав та розбився. Працівники поліції поїхали в сторону, на яку вказав потерпілий, як напрямок руху злочинця та затримали обвинуваченого, який присутній в залі (вказав на ОСОБА_10 ). Коли вони підвели ОСОБА_12 до потерпілого, то він його впізнав, як особу яка викрала речі.

- свідок ОСОБА_18 (інспектор патрульної поліції) пояснив, що він знаходився на чергуванні, коли на вул. Водопровідна в м. Одесі до них звернувся водій автомобіля «ДЄУ» (вказав на ОСОБА_8 ), у якого був слід від удару на обличчі та пояснив, що у нього викрали мобільний телефон. Працівники поліції поїхали в сторону, на яку вказав потерпілий, як напрямок руху злочинця та затримали обвинуваченого, який присутній в залі (вказав на ОСОБА_10 ). В лівому кармані куртки, яка була одягнута на ОСОБА_12 виявився телефон чорного кольору, який впізнав потерпілий. При затримані ОСОБА_12 було застосовано наручники.

- відповідні відомості щодо вчинення злочину внесено до ЄРДР (копія витягу від 23.12.2015 року);

- ОСОБА_8 впізнав за фотознімками ОСОБА_10 , як особу яка заволоділа його майном із застосуванням насильства (протокол від 23.12.2015 року)

- речові докази передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (протокол огляду предмета від 23.12.2015 року, постанова від 23.12.2015 року, розписка від 23.12.2015 року);

- обвинувачений раніше судимий (копія вироку від 28.12.2015 року та вимоги від 15.02.2016 року, 15.01.2016 року, 19.01.2016 року); приймав участь в АТО (копія військового квітка серії НОМЕР_2 , копія посвідчення спеціаліста ЗУ України, копія свідоцтва про проходження підготовки, копія довідки № 1/405 від 23.09.2014 року), нагороджений нагрудним знаком «За зразкову службу» (копія посвідчення); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідки від 01.02.2016 року, 11.02.2016 року), позитивно характеризується за місцем мешкання (пояснення сусідів); його матір хвора на гіпертонічну хворобу ІІ стадії, хронічний гепатит «С» (виписка від 30.03.2016 року);

- обвинувачений був затриманий 03.02.2016 року (протокол затримання від 03.02.2016 року)

Суд критично ставиться до посилань обвинуваченого, що потерпіли ОСОБА_9 та ОСОБА_19 його оговорюють щодо обставин скоєння злочину. При цьому суд виходить з того, що у останніх відсутні будь-які підстави для обмови ОСОБА_10 , їх пояснення викладені в судовому засіданні послідовно та логічно та збігаються з іншими обставинами, які було встановлено.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого за епізоду від 28.06.2014 року, де потерпілим є ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Проте стороною обвинувачення не надано відомостей, що ОСОБА_10 на час скоєння вказаного злочину, скоїв інший злочин, передбачений ст.ст. 185-187,189-191, 262 КК України.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд змінює правову кваліфікацію кримінального правопорушення, так як такі дії покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 за епізодом, який мав місце 28.06.2014 року, де потерпілим є ОСОБА_7 потрібно кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд кваліфікує інші дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до обвинувального акту за епізодом відкритого заволодіння майном ОСОБА_9 , за яким органом досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачувався у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно встановлена обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину повторно. Суд виключає вказану обставину, як таку, що обтяжує покарання ОСОБА_10 на підставі ч.4 ст. 67 КК України.

Обвинувальним актом не встановлено інших обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених злочинів згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше судимий; його вік - 32 роки та соціальне положення не працює та не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає необхідним призначити ОСОБА_20 покарання в межах санкції ч.1 та ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 та ч.2 ст. 190 КК України з урахуванням ст. 68 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_20 не можливо без відбування покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

Розглядаючи питання щодо призначення остаточного основного покарання, суд виходить з принципу диспозитивності, який закріплений в п. 19 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України.
Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне його задовольнити з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлений факт викрадення майна ОСОБА_9 на суму 12 000 гривень. Розглядаючи питання щодо позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 23 ЦК України, згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Крім того суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких, моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянинові діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків. Суд виходить з того, що обвинувачений скоїв умисний злочин, в судовому засіданні доведений факт того, що потерпіла перенесла моральні страждання, був порушений її звичайний режим дня і роботи. Обвинувачений визнав позов повністю в зв`язку з чим суд оцінює моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне об`єкти злочину за провадженням вважати повернутим законним власникам

З урахуванням встановлених обставин скоєння злочинів та призначеного покарання суд вважає за необхідне продовжити щодо ОСОБА_10 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 337, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України шість місяців арешту;

- за ч.2 ст. 185 КК України два роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України - один рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. ст. 186 КК України чотири роки та один місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Об`єкти злочину вважати повернутими законним володільцям.

Зарахувати в порядку ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_10 строк, протягом якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення в межах кримінального провадження, в період з 03.02.2016 року по набрання вироком чинності з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Задовольнити позов ОСОБА_9 дро ОСОБА_10 повністтю на суму 32 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на крористь ОСОБА_9 32 000 гривень.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою з дня отримання копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається потерпілим, які не були присутні в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1