Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/384/2017
У Х В А Л А

19.01.2017р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який мешкає АДРЕСА_1 , який працює суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва,

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом прокуратури Миколаївської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000506.

У вказаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 19.12.2016р. заступником генерального прокурора України ОСОБА_7 винесено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.

17.01.2017 р. слідчий СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків у вигляді два рази на тиждень з`являтися до слідчого, не відлучатися з м. Миколаєва, утриматися від спілкування з певними особами.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала.

ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу заперечували, пославшись на наступне:

- 19.04.2012р. заступником генерального прокурора України щодо ОСОБА_6 було порушено кримінальну справу № 49-3474. Рішенням ВККСУ від 11.06.2012р. ОСОБА_6 відсторонено від посади судді Ленінського районного суду м. Миколаєва. Також під час досудового розслідування постановою слідчого 21.04.2012 р. щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області 06.05.2014р. кримінальну справу повернено генеральному прокурору для проведення додаткового розслідування. Після повернення з додаткового розслідування кримінальна справа була зареєстрована як кримінальне провадження № 0000506. У вказаному кримінальному провадженні остання слідча дія була проведення експертизи, висновок якої слідчим був отриманий в травні 2016 р. З того часу жодної слідчої дії у кримінальному провадженні не проводилось. Згідно ст. 28 ч. 5 КПК України та 283 ч. 1 КПК України, кожна особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Вказане свідчить про порушення щодо ОСОБА_6 принципу дотримання "розумного строку", що як наслідок тягне неможливість розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу;

- щодо ОСОБА_6 не може бути обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки щодо нього діє попередньо обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, а застосування одночасно двох запобіжних заходів діючим законодавством не передбачено та не відповідає принципам ЄСПЛ;

- запобіжний захід може бути обрано лише щодо підозрюваного або обвинуваченого. Вбачається що такий процесуальний документ як повідомлення про підозру був складений заступником генерального прокурора ОСОБА_7 . Між тим, згідно витягу з ЄРДР вказана особа не входить до переліку визначених у вказаному кримінальному провадженні прокурорів, які є процесуальними керівниками. Оскільки процесуальний документ повідомлення про підозру складено неповноважною на те особою, то ОСОБА_6 відповідно не має статусу підозрюваного;

- відсутні докази в обґрунтування тих ризиків, про які стверджує слідчий. З урахуванням майже п`ятирічного строку розслідування всі ризик про які вказує прокурор у судовому засіданні є надуманими.

На підтвердження вказаного захисником надано постанову про застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд від 21.04.2012р., постанову слідчого ОСОБА_5 від 16.09.2016р., постанову про відмову в задоволенні клопотань ОСОБА_6 про скасування постанови про відсторонення від посади та постанови про застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вважаю за необхідне в задоволенні клопотання відмовити з наступних підстав.

З наданих матеріалів вбачається, що 19.12.2016р. заступником генерального прокурора України ОСОБА_7 щодо ОСОБА_6 винесено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України. Відповідно до ст. 481 КПК України особі, яка є професійним суддею повідомлення про підозру здійснюється генеральним прокурором України або його заступником.

Порядок здійснення повідомлення про підозру регламентується ст. 276 КПК України, при цьому відповідно до ст. 276 ч. 1 абзацу 2, щодо окремої категорії осіб, в тому числі суддів, маються певні особливості, що регламентуються главою 37 цього Кодексу.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що для виконання окремих процесуальних дій, серед яких зазначене повідомлення про підозру, законодавцем визначений особливий порядок, що є за своїм змістом додатковою гарантією з боку держави, а за такого заступник генерального прокурора ОСОБА_7 й не має входити до переліку прокурорів, що здійснюють процесуальне керівництво, а відповідно твердження ОСОБА_6 та його захисника про те, що повідомлення про підозру складено неповноважною особою, є безпідставними.

Разом з тим, з наданих стороною захисту документів вбачається, що слідчим Генеральної прокуратури ОСОБА_8 21.04.2012 р. щодо ОСОБА_6 був обраний запобіжний захист у вигляді підписки про невиїзд. Після направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, вказаний запобіжний захід в судовій інстанції скасований не був. Вказане випливає з постанови слідчого СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 від 16.09.2016р., з якої вбачається що 05.08.2015р. адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 звертався з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, однак слідчий йому відмовив з посиланням на те, що на теперішній час не відпала необхідність у застосуванні запобіжного заходу та з посиланням на п. 9 Перехідних положень КПК України 19.11.2012р.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України 19.11.2012р. запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином вбачається, що на даний час щодо ОСОБА_6 мається обраний та не скасований у встановленому законом порядку запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. За такого щодо нього прокурор може звертатися з клопотанням лише про зміну запобіжного заходу, а не про обрання запобіжного заходу, оскільки діючим законодавством паралельна дія двох запобіжних заходів у відношенні однієї особи не передбачена.

Згідно діючого законодавства України та міжнародно-правових актів, зокрема Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ст. 7) закріплено принцип зворотної дії в часі законів та інших нормативно правових актів, що виникли до набрання чинності закону, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи. При цьому згідно практики ЄСПЛ поняття відповідальність необхідно розцінювати в більш широкому аспекті, ніж виключно покарання.
З огляду на вказане, не зважаючи на вимоги п. 9 Перехідних положень КПК України 19.11.2012р., щодо особи якої обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі КПК України в редакції 1961р. кожні 60 днів має переглядатися підстави до тримання під вартою, як це передбачено вимогами КПК України в редакції 2012р.

Однак в даному випадку встановлено, що 21.04.2012 р. щодо ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Згідно до ст. 151 КПК України у редакції від 1961р. підписка про невиїзд полягає у відібранні від підозрюваного або обвинуваченого письмового зобов`язання не відлучатися із зареєстрованого місця проживання чи перебування або з місця тимчасового знаходження без дозволу слідчого.

Разом із тим слідчий прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді особистого зобов`язання, який полягає у виконанні ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: два рази з`являтися до слідчого, не відлучатися з міста Миколаєва, утриматися від спілкування з певними особами.

Таким чином вбачається що слідчий просить обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, який за своїми наслідками є більш суворим, ніж підписка про невиїзд.

З огляду на те що в задоволенні клопотання відмовляється з процесуальних підстав, то питання щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків слідчим суддею не вирішувалися.

Керуючись ст. 179, 193 КПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1