Справа № 569/9921/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі Слакві ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого

та цивільного позивача ОСОБА_5

представника потерпілого та цивільного

позивача адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0002059 внесеного до ЄРДР 03.04.2016р. по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Радухівка Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого директором ППФ «Альфа Ком», з вищою освітою, не судимого, -

за ч.1 ст.125 КК України, -

В с т а н о в и в :

Приблизно о 22 год. 15 хв. 2 квітня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Рівне, по вул.. Червоногірській, поблизу будинку №23, на грунті особистих неприязних стосунків які виникли напередодні даної події, та продовжились в цей день та час, умисно наніс один удар в область голови та два удари в область печінки, грудної клітки неповнолітньому ОСОБА_4 ..

В наслідок вказаних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої лобно тім`яної ділянки голови, забою м`яких тканин правої частини грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому злочині вину визнала частково. Суду пояснив, що у вказаний вище день та час, він вийшов із будинку за місцем свого проживання, тобто де сталася дана подія . Проходячи по дорозі повз будинок, неповнолітній ОСОБА_4 якого раніше знав, керуючи а/м «Тойота Каріна», здійснив наїзд а/м «Тойота Каріна» йому на праву ногу, а саме, бампер а/м вперся в коліно. В наслідок чого стався забій. Раніше він знав вказаного неповнолітнього як сусіда по будинку, якому став висловлювати словесні претензії. Після наїзду пішов до свого гаража та взяв дерев`яну биту та запропонував ОСОБА_4 вийти із машини. Коли він вийшов, сталася шарпанина з його боку відносно потерпілого, якого він штовхнув у груди та дав ногою по сідниці. Визнає, що у даному випадку поступив емоційно, однак вважає, що висновок експерта, щодо тілесних ушкоджень у потерпілого не відповідає дійсності, оскільки від його дій наведених тілесних ушкоджень не могло виникнути. Також розповів, що на передодні із даним неповнолітнім у нього виник конфлікт, коли ОСОБА_4 в нього кинув болт який попав йому у ділянку брови. З приводу наведених подій не викликав працівників поліції, підтверджуючих медичних документів отриманого забою коліна від удару бампера а/м у нього немає.

Заперечив щодо задоволення цивільного позову, та не погодився із позицією прокурора щодо призначення йому покарання у виді громадських робіт. Вважає, що достатнім покаранням для нього за вчинені дії є покарання у виді штрафу. Також повідомив, що між ним та потерпілим, його батьком не знайдено шляхів для примирення.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим., його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена зібраними кримінальним провадженням та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що, обвинуваченого ОСОБА_7 він знає як сусіда, стосунки з яким були нормальні. На час даної події він навчався в школі в дев`ятому класі. 2.04.2016р. приблизно після 17 год. у нього виник конфлікт із ОСОБА_7 , через те, що той кинув у нього болт, якого він також кинув в сторону останнього. У вечірній час він разом із своїми друзями які також є неповнолітніми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 сиділи в легковому а/м його батька. До а/м підійшов ОСОБА_7 із дерев`яною битою, та сказав щоб він виходив із а/м та якщо не вийде то розіб`є скло в а/м. Він вийшов із а/м до ОСОБА_7 щоб поговорити з ним. Коли вони відійшли ОСОБА_7 став наносити удари, а саме наніс йому три удари . Один удар був нанесений кулаком лівої рики в область скроні, інших два удари рукою у область печінки та грудної клітки. Його друзі хотіли за нього заступитись, однак ОСОБА_7 їх розігнав. Відразу після цієї події із квартири вийшли батьки, які дізналися про обставини його побиття. Також суду пояснив, що обвинувачений дає неправдиві свідчення стосовно того, що в той вечір він міг здійснити наїзд на ОСОБА_7 автомобілем. Оскільки в той вечір він не керував а/м, лише з друзями перебував у салоні при цьому вони слухали музику. Від ударів ОСОБА_7 у нього виникли тілесні ушкодження які зазначені у висновку експерта, та в наслідок яких знаходився на стаціонарному лікуванні в ЦМЛ. м. Рівне.

Просить суд визнати винним ОСОБА_7 в інкримінованому злочині та задовольнити цивільний позов з підстав наведених в ньому.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 в присутності свого батька суду пояснив, що у названий вище день та час він проводив свого друга ОСОБА_12 який є потерпілим. Він та ОСОБА_12 , також був хлопець ОСОБА_13 , сиділи в машині яка належить батьку ОСОБА_12 . До а/м підійшов чоловік ОСОБА_14 якого раніше знав до цієї події, який є обвинуваченим, та став говорити ОСОБА_12 виходити із а/м. Бачив як ОСОБА_14 пішов взяв биту. Коли ОСОБА_12 вийшов із а/м, ОСОБА_14 вдарив рукою ОСОБА_12 в скроню та в груди, бачив десь три удари ОСОБА_15 . Він подзвонив на мобільний телефон батька ОСОБА_12 та повідомив йому про цю подію. Батько вирішив подзвонити до міліції. Пізніше він бачив пошкодження на голові у ОСОБА_12 . Заперечив, що в той вечір було здійснено наїзд а/м під керуванням ОСОБА_12 на ногу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_16 в присутності свого батька ствердив суду, що дана подія мала місце, оскільки він разом із потерпілим та неповнолітнім ОСОБА_11 перебували в салоні а/м який належить батьку ОСОБА_12 . ОСОБА_14 вийшов із під`їзду та підійшов до а/ , став стукати по склу при цьому у нього в руках була бита. Він не бачив, як ОСОБА_14 вдарив ОСОБА_12 , пошкоджень у останнього не бачив, однак ОСОБА_12 розповідав, що ОСОБА_14 вдарив його рукою.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що в той вечір повертався з роботи та бачив і чув як кричав ОСОБА_14 , щоб хтось виходив із машини. Також бачив як ОСОБА_14 дав під затильник потерпілому. Із потерпілим в той час було ще двоє хлопців. Бачив як виходила мати ОСОБА_12 на вулицю. Також зрозумів, що ОСОБА_14 хотів налякати хлопців битою яка була в нього в руках.

Свідок ОСОБА_18 яка є матір`ю потерпілого, суду пояснила, що в той вечір побачила свого схвильованого сина. Вона була вимушена вийти із квартири із чоловіком, оскільки стало відомо, що трапилась якась подія між її сином та сусідом ОСОБА_7 .. Останній лаявся вибив телефон із рук її чоловіка ОСОБА_5 та не дочекавшись приїзду працівників поліції сів у машину та поїхав. Вона побачила припухлість на скроні її сина ОСОБА_12 . Син розповів, що трапилось, а саме про нанесені удари ОСОБА_15 її сину. На наступний день, син повідомив, що йому болить голова. В наслідок даних дій у сина було діагностовано медиками черепно - мозкову травму, забій м`яких тканин, струс головного мозку . Також у ОСОБА_12 відбулось порушення сну.

Законний представник потерпілого та цивільний позивач ОСОБА_5 підтримав показання вказаного вище свідка, тобто своєї дружини ОСОБА_18 .. Підтримав заявлений цивільний позов, оскільки вважає, що його сину заподіяна названа моральна шкода, який зазнав фізичного болю, душевних страждань. В присутності сторонніх осіб була принижена його честь та гідність. Знаходився на стаціонарному лікуванні, відповідно не відвідував школу. Із обвинуваченим не знайдено шляхів для примирення.

У висновку експерта № 333 судово медичної експертизи, зазначено про надану медичну картку №6966, де лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: Забій м`яких тканин правої лобно тім`мяної ділянки голови, забій м`яких тканин правої частини грудної клітки, які могли виникнути у вказаний в обставинах термін 02.04.2016р. .Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від двох травматичних дій тупого(их) предмету(ів), яким могли бути руки, ноги і згідно п.2.3.5. «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6, як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.к.п.15,16)

Висновком експерта № 333/Д додаткової судово медичної експертизи від 23.06.2016р. підтверджується, що тілесні ушкодження які виявлені у неповнолітнього ОСОБА_4 могли виникнути за обставин, на які він вказав під час проведення слідчого експерименту з ним 22.06.2016р..(а.к.п.51,52)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06. 2016 року, з участю ОСОБА_4 підтверджується механізм спричинення неповнолітньому потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження.(а.к.п.31,32)

Пояснення потерпілого та законного представника, свідків є послідовними, та узгоджуються із іншими дослідженими доказами.

Проаналізувавши вищевказані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні факт вчинення злочину передбаченого за ч.1 ст.125 КК України обвинуваченим доведено, оскільки ним було вчинено дії спрямовані на умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.. 12 КК України вчинений злочини обвинуваченим відносяться до злочину невеликої тяжкості.

Помякшуючих обставин відповідно до ст.66 КК України, що помякшує покарання обвинуваченому судом не встановлено. Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом також не встановлено.

ОСОБА_7 , раніше до кримінальної відповідальності притягувався, оскільки був засуджений 06.11.2013р. Рівненським міським судом за ч.1 ст. 125 КК України (тобто за аналогічний злочин) у виді 200 годин громадських робіт, які відбув 31.03.2014 року, однак відповідно до ст. 89 КК України, визнається особою, що немає судимості. (а.к.п.60), у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.к.п.61,62), має на утриманні двох малолітніх дітей.

Суд погоджується із позицією прокурора з приводу призначення покарання обвинуваченому у виді громадських робіт.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність небезпечних наслідків від злочину для неповнолітнього потерпілого, особу винного ОСОБА_7 , суд дійшов висновку та вважає можливим призначити йому необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування .

При цьому суд вважає, необхідним призначити покарання ОСОБА_7 , максимальну кількість громадських робіт визначених санкцією статті інкримінованого злочину, оскільки останній належних висновків із вчиненого не зробив, що слідує із не визнання ним вини та не висловлював розкаяння в судовому засіданні з приводу скоєного.

Законним представником потерпілого в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до ОСОБА_7 , про стягнення моральної шкоди.

На думку суду вказаний цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до п.1 ч.ч.2,3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, обов"язок по відшкодуванню моральної шкоди в зв"язку із ушкодженням здоров`я, покладається на ОСОБА_7 , як на особу яка вчинила злочин.

Суд вважає, що в звязку із злочином, неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 спричинено моральну (немайнову) шкоду, яка пов`язана із ушкодженням його здоров`я.

Зокрема, від дії злочину неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 2000 р.н. отримав легкі тілесні ушкодження., що підтверджується названими вище доказами.

Моральна шкода полягає у його душевних стражданнях з приводу ушкодженням здоров`я при наведених вище обставинах. Довелося додатково докладати зусилля для лікування отриманих травм з 3 по 7 квітня 2016 року на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії ЦМЛ м. Рівне.

Потерпілий зазнав фізичного болю, душевних страждань. В присутності його друзів була принижена його честь та гідність, оскільки як встановлено, потерпілий безпричинно отримав тілесні ушкодження від особи яку раніше знав, та відповідно не очікував від названої особи таких дій щодо себе.

Виходячи з наведених доводів, принципу розумності та справедливості, з врахуванням ступеня вини обвинуваченого який на його думку намагалася таким чином з`ясувати стосунки із неповнолітнім, що призвело до вчинення злочину, його(обвинуваченого) матеріального стану який має роботу, та утримує двох малолітніх дітей, оцінену позивачем моральну (немайнову) шкоду в грошовій сумі, суд зменшує її стягнення із 10 000 грн.,, до грошової суми в 4 000 (чотири тисячі) грн..

Витрати на залучення експерта та інші процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд
З а с у д и в:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання за вказаний злочин у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Громадські роботи ОСОБА_7 відбувати не більш як чотири години на день.

Запобіжний захід. ОСОБА_7 не обирався.

Письмові речові докази (документи) залишити в матеріалах кримінального провадження №002059 внесеного до ЄРДР 03.04.2016р. Інші речові докази відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 виданий 20 травня 2003р. Рівненським МВУМВС У в Рівненській області) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 прож. АДРЕСА_2 ) 4000 грн.( чотири тисячі) гривень завданої моральної (немайнової) шкоди.

В решті стягнення заявленої моральної шкоди, відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1