Справа № 349/1360/16-к
Провадження № 11-кп/779/236/2017
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження №120 160 6 прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції начальника Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Рогатинського районного суду від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шараповка Новооскольського району Бєлгородської області Російської Федерації, який проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 15 березня 2017 року.

Провадження у справі за цивільним позовом релігійної громади храму Різдва Пресвятої Богородиці Української православної церкви Київського патріархату до ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди в сумі 8 794,00 грн. закрито у зв`язку з відмовою представника цивільного позивача від позову та прийняттям відмови судом.

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь держави процесуальні витрати за експертизу №1.3-879/16 від 26 жовтня 2016 року в сумі 1 100,50 грн., за експертизу №1.3-877/16 від 27 жовтня 2016 року в сумі 527,76 грн. та за експертизу №1.2-2122/16 від 17 листопада 2016 року в сумі 880,40 грн., всього на загальну суму 2 508,66 грн.

Вказаний злочин вчинено за наступних обставинах: ОСОБА_8 , який раніше судимий за вчинення злочину проти власності, в період непогашеної судимості, 29 серпня 2016 року близько 20 години приїхав рейсовим автобусом з м. Тернополя до с.Лопушня Рогатинського району Івано-Франківської області та пішов в напрямку с.Верхня Липиця .

Прийшовши до вказаного населеного пункту він приблизно о 23 годині прийшов на територію церкви Різдва Пресвятої Богородиці, що в с.Верхня Липиця. З метою пошуку додаткових засобів для злому вхідних дверей церкви, ОСОБА_8 підійшов до вхідних дверей приміщення дзвіниці, витягнув рекіш навісного замка та відчинив їх. Зайшовши усередину він відшукав дерев`яну дошку, металеву трубу та металевий пожежний гак, які в подальшому використав для проникнення в приміщення храму.

Проникнувши в приміщення храму він за допомогою ліхтарика освітив приміщення, де з лівої сторони від тетраподу у залі побачив металеву скриньку для пожертв, з якої таємно викрав грошові кошти у сумі 200 грн.

В подальшому, у кімнаті паламаря ОСОБА_8 виявив металевий сейф, з якого таємно викрав грошові кошти релігійної громади у сумі 8 594,00 грн.

Всього, ОСОБА_8 таємно викрав з церкви Різдва Пресвятої Богородиці Української православної церкви Київського патріархату, що в с.Верхня Липиця Рогатинського району Івано-Франківської області грошові кошти в сумі 8 794,00 грн, чим заподіяв релігійній громаді майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини ОСОБА_8 вважає вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2017 року, таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначає, що ухвалюючи вирок від 15 березня 2017 року суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, а саме попередні непогашені судимості, а також судом не враховано вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року і не застосовано ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України. Вказує, що суд помилково прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_8 заперечував наявність у його діях кваліфікуючої ознаки повторності. Крім того, суд призначаючи ОСОБА_8 покарання не дотримався вимог ст. 65 КК України та не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого.

Просить вирок Рогатинського районного суду від 15 березня 2017 року скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Галицького районного суду від 28 лютого 2017 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання слід зарахувати строк покарання, відбутого частково за вироком Галицького районного суду від 28 лютого 2017 року, визначивши порядок строку відбування покарання за цим вироком у виді позбавлення волі з часу затримання за попереднім вироком 08 вересня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, заслухавши, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу лише в частині призначеного покарання, обвинуваченого, який заперечив доводи апеляції, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Доводи наведенні прокурором в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону на думку колегії суддів є необґрунтованими.

Зокрема, покликання прокурора на неврахування Рогатинським районним судом Івано-Франківської області при призначенні покарання ОСОБА_8 вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області і не застосування ч. 1 ч. 4 ст. 70 КК України є безпідставними, оскільки при ухваленні вироку Рогатинським районним судом, вирок Галицького районного суду не набрав законної сили, а тому не міг бути врахований.

Крім того за наявних в суді даних ОСОБА_8 є обвинуваченим по кількох злочинах, вчинених на території інших областей і провадження в них на даний час не завершені, а постановлені інші вироки оскаржені та не вступили в законну силу. За таких обставин, застосування правил ст.70 чи 71 КК України поставить в залежність правильність прийнятих судових рішень від можливих змін чи скасувань вироків за якими засуджений ОСОБА_8 . Діючим законом передбачена можливість визначення остаточного покарання за вироками . які вступили в законну силу

Що стосується покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України загальними принципами призначення покарання, є призначення покарання в межах санкції статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням положень загальної частини КК України, а також ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, згідно зазначеної статті призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, відомості про особу винного, Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст.66 КК України суд визнав - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено. Поряд з цим суд врахував і позицію потерпілих, які , як це зазначено в їх зверненні, простили його , відмовилися від відшкодування збитків та просили суворо не карати.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам статті 65 КК України, призначене в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, судом першої інстанції належним чином враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема і ті на які, покликається прокурор в апеляційній скарзі, обстави які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання, а тому вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 судом призначене покарання, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

апеляційну скаргу прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції начальника Рогатинського відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Рогатинського районного суду від 15 березня 2017 року відносно ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим з часу отримання ним копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3