Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/446/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в інтересах останнього адвоката ОСОБА_7 вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольськ-на-Амурі Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, безробітного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-31.07.2000 року вироком Закарпатського обласного суду за ст.ст. 93 п «і», 140 ч. 2, 140 ч. 3, 81 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна, звільнений 16.08.2010 року на підставі постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2010 року умовно-достроково на 3 роки 3 місяці 29 днів,

визнано винуватим та засуджено за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

Ухвалено залишити без розгляду цивільний позов, заявлений у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 .

Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати у розмірі 13 581 гривня 36 копійок на залучення експерта.

Інші учасники судового розгляду:

Прокурор - ОСОБА_9 ,
Потерпілий - ОСОБА_8 .
Обвинувачений - ОСОБА_6 ,
захисник обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим за вчинення: вбивства, тобто, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного вбивства, 10 березня 2016 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , затіяв сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 .

В ході сварки у ОСОБА_6 виник умисел на скоєння умисного вбивства ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно та цілеспрямовано, на ґрунті виниклих в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 неприязних відносин, наніс декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілої ОСОБА_10 , та, ухопивши сокиру, наніс нею не менше восьми ударів по голові потерпілій ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: синців лівого лучезапястного суглобу з переходом на нижню третину передпліччя по задній поверхні з садном на його тлі, по тильній поверхні правої кисті, по тильній поверхні лівої кисті з переходом на проксимальну фалангу 2-го пальцю з наявністю на його тлі поверхневої дугоподібної форми рани, двох ран в області 4-го пальцю лівої кисті, по тильній поверхні на рівні п`ястно-фалангового суглобу 4-го пальцю правої кисті, - які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 219 від 11.04.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; та тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: ран в області надперенісся з переходом на спинку носу, лівої щелепної області, шкіри верхньої губи зліва, чотирьох ран в області підборіддя зліва і в проекції нижньої щелепи зліва, в лівій навколовушній області, крововиливів в білкові оболонки обох очей, в слизову ясен верхньої щелепи зліва, в слизову язика, м`які тканини обличчя: синці в окружності обох очей; перелому кісток лицьового скелету (багатоуламковий перелом кісток носу, нижньої стінки правої орбіти: поперечний перелом лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва), вдавленого перелому лобової кістки, багатоуламкового перелому даху лівої орбіти, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забій речовини головного мозку, - які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 219 від 11.04.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 померла на місці події.

Причиною смерті ОСОБА_10 є відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток лицевого та мозкового скелету черепу, крововиливом під м`які мозкові оболонки, забоєм рідини головного мозку. Настання смерті потерпілої ОСОБА_10 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку зі спричиненою черепно-мозковою травмою.

Судове рішення суду першої інстанції оскаржене в апеляційному порядку стороною захисту.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити кримінальне провадження щодо нього.

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.

Його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено, - не доведена.

При його затриманні застосувалося фізичне насильство з боку працівників поліції. Наявне кримінальне провадження за його заявою за фактом його побиття.

Порушено його право на захист.

Проникнення до його домоволодіння та виїмка речових доказів проведена поліцією без ухвали слідчого судді та без його дозволу; згоду на проникнення до його домоволодіння взято у сторонньої особи, яким являється ОСОБА_8 , котрий у даному домоволодінні не проживав і не був зареєстрований.

Речові докази також отримано без ухвали слідчого судді, при цьому, всі експертизи у межах кримінального провадження проведені на підставі незаконно вилучених речових доказів, що, на переконання обвинуваченого, є підставою до визнання таких доказів недопустимими;

Одяг його вилучено (знято з нього) не на місці події, а в кабінеті слідчого, без його згоди; плями крові на його одязі похідні від нього, так як його били при затриманні;

- адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах та захищає обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрити.

Вважає, що дане судове рішення підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та за наявності істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить наступні доводи.

Жодного свідка, який би вказував на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, що йому інкриміновано та за яке засуджено немає.

При цьому, на переконання адвоката, докази у межах даного кримінального провадження отримано з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою до визнання їх недопустимими.

Таким доказом, як вважає захисник обвинуваченого, є протокол огляду місця події від 10.03.2017 року, оскільки ця слідча дія проведена не на законних підставах.

Зокрема, всупереч вимог ст. ст. 233, 234, 237 КПК України, проникнення до житла ОСОБА_6 (місця події) та обшук житла проведено без відповідного погодження з прокурором й не на підставі ухвали слідчого судді.

Більш того, внаслідок проведення обшуку житла з домоволодіння вилучено особисті речі ОСОБА_6 .

Зауважує, що заява ОСОБА_8 , де останній надав поліції дозвіл на огляд житла, - не є тим законним дозволом, який би надавав законних підстав до проникнення сторонніх осіб у домоволодіння ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_8 не проживав у домоволодінні АДРЕСА_2 , не був законним володільцем означеного домоволодіння.

Тож, адвокат обвинуваченого переконаний, що проникнення до житла ОСОБА_6 та вилучення ряду речей, слідів пальців рук, зіскобів речовини бурого кольору, - є незаконними, а отримані внаслідок цього докази, - є недопустимими.

Одяг ОСОБА_6 вилучено у кабінеті слідчого, при цьому, не складено протоколу огляду та вилучення речей, всупереч вимог ст. 100 КПК України; робочий кабінет слідчого не є місцем події. Тому, вказані докази мають визнаватися недопустимими.

Недопустимими доказами, на переконання адвоката обвинуваченого, є також протоколи слідчих експериментів за участю обвинуваченого та потерпілого. Слідчі експерименти у домоволодінні ОСОБА_6 проведено без дозволу ОСОБА_6 або ухвали слідчого судді.

Заява ОСОБА_8 при цьому, - не є належним дозволом до проникнення до домоволодіння, з підстав, які аналогічні тим, що їх наведено вище при викладенні доводів про незаконність проведення обшуку житла.

Крім того, адвокат зазначає, що оскільки на підставі незаконно отриманих доказів у межах кримінального провадження проведено низку судових експертиз, - то всі висновки експертів, відповідно, також є недопустимими доказами (на думку адвоката висновки експерта № № 197, 217, 218, 254, 255, 219, 98).

На апеляційні скарги сторони захисту подано заперечення потерпілим ОСОБА_8 , який висловив свою незгоду із доводами, викладеними в апеляційних скаргах обвинуваченого та в інтересах обвинуваченого адвоката, просив залишити ці апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку сторони захисту (обвинуваченого та адвоката ОСОБА_7 ) на підтримку доводів поданих ними апеляційних скарг у повному обсязі, та які просили скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції, закривши кримінальне провадження щодо обвинуваченого, думку сторони обвинувачення (прокурора), який заперечив задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вважав за необхідне вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний та обґрунтований, думку потерпілого, який заперечив задоволення апеляційних скарг сторони захисту, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення первинно визнав частково, у подальших судових засіданнях змінював свою процесуальну позицію щодо визнання винуватості; надав наступних показань.

Він ( ОСОБА_6 ) повністю визнає факт заподіяння ним смерті потерпілій ОСОБА_10 , але не згоден з кваліфікацією його дій за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки він вже відбув покарання за попереднім вироком, за яким його було засуджено за вбивство до позбавлення волі на строк 15 років. Пояснив, що подія мала місце у березні 2016 року в будинку АДРЕСА_2 , де він проживав разом з ОСОБА_10 . Вранці того дня він поїхав до м. Кіровограда, де отримав гроші. В Кіровограді він купив 1 літр горілки та повернувся до с. Федорівка. В будинку окрім нього та ОСОБА_10 нікого не було. Вони вдвох розпивали придбану ним горілку. Він повідомив ОСОБА_10 , що має намір повернутися до м. Ужгород, і повідомлення про від`їзд до Закарпаття не сподобалося ОСОБА_10 , внаслідок чого між ними виникла сварка. ОСОБА_10 обурившись, стала біля дверей з сокирою й не випускала його з кімнати. Все що відбувалося він пам`ятає епізодами. Пам`ятає, що боровся з ОСОБА_10 , яка була жінкою з міцною тілобудовою. Хто кого вдарив перший, він не пам`ятає. Він спочатку вдарив потерпілу кулаком в область обличчя, скільки наніс ударів, не пам`ятає. Потім він ухопив сокиру та вдарив нею в голову ОСОБА_10 , скільки разів точно не пам`ятає, але точно більше одного разу. Якою частиною сокири наносив удари також не пам`ятає. Потім він викликав міліцію та зателефонував ОСОБА_11 сину ОСОБА_10 . Він погано пам`ятає про кількість нанесених ударів потерпілій, оскільки вважає, що дія медикаментів, які він прийняв того дня, враховуючи вжиття ним алкоголю, послабили його пам`ять. Після вбивства його доставили до Кіровоградського райвідділу поліції, де працівники поліції били його гумовою дубинкою, руками, та ногами по всьому тілу. Били його для того, щоб він дав покази. Ніяких вказівок, пропозицій та погроз йому не висували. Протокол про допит його в якості підозрюваного він підписав після побиття. До правоохоронних органів з заявою про те, що його побили він не звертався. Пояснив, що розуміє, що голова та шия належать до життєво-важливих органів людини. Коли він наносив удари ОСОБА_10 по голові, то не зовсім розумів, що робить, бо був під впливом ліків та алкоголю. До вбивства у нього та ОСОБА_10 вже були неприязні стосунки, конфлікти та сварки між ними виникали неодноразово. У вчиненому злочині він розкаюється, вважає, що такого не мало трапитися /показання 15 лютого 2017 року/.

У подальшому, в судовому засіданні 23 лютого 2017 року, обвинувачений ОСОБА_6 повідомив про те, що в попередньому судовому засіданні він дуже хвилювався та надав невірні покази, обмовивши себе. Змінив свої покази та пояснив, що 10 березня 2016 року він дійсно перебував вдома по АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_10 розпивав алкогольні напої. Того дня у нього була висока температура, він прийняв жарознижуючі засоби, йому стало зле та він заснув. Більше він нічого не пам`ятає. Прокинувся від того, що його хтось бив. Він погано орієнтувався та прийшов до тями приблизно о 24 годині 00 хвилин у відділі поліції, де його знову побили поліцейські. Пояснив, що вину у пред`явленому йому органом досудового розслідування обвинуваченні він не визнає повністю.

В судовому засіданні 17 березня 2017 року в ході судових дебатів обвинувачений ОСОБА_6 вибачився перед потерпілим, додавши, що так не мало статися та повідомив, що вину визнає частково. Просив суд суворо його не карати.

Показання обвинуваченого саме в судовому засіданні 15 лютого 2017 року покладені судом першої інстанції в основу вироку, з належним умотивуванням у вироку підстав такого рішення.

Не зважаючи на часткове визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина підтверджується сукупністю наступних доказів, що їх належно досліджено та правильно оцінено судом першої інстанції.

Відповідно до показань, наданих суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_8 , - він є рідним сином померлої ОСОБА_10 . Його мати проживала спільно з ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 .

Приблизно о 19 годині 00 хвилин, 10 березня 2016 року, з мобільного телефону його ( ОСОБА_8 ) матері йому зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що мати померла. Він ( ОСОБА_8 ) прийшов до будинку своєї матері та побачив на вхідній двері навісний замок. ОСОБА_6 казав з будинку, що не може знайти ключ. Він ( ОСОБА_8 ) ногою вибив двері та зайшов в будинок. ОСОБА_6 в цей момент був в коридорі. Він ( ОСОБА_8 ) зайшов до середньої кімнати та побачив, що на підлозі біля ліжка лежить його мати, вкрита ковдрою. Коли він підняв ковдру, то побачив, що у його матері проломлена голова, понівечене обличчя, вона вся в крові. ОСОБА_6 мовчав, він був в неадекватному стані, здавалося, що він був під впливом алкоголю або наркотичних засобів. Він ( ОСОБА_8 ) вийшов на двір та викликав поліцію, голову сільської ради та лікарів. Приблизно через 10 хвилин туди підійшли його друзі ОСОБА_12 та ще один товариш, яких покликала його дружина. Поліція приїхала приблизно протягом однієї години. Від сусідів він ( ОСОБА_8 ) дізнався, що ОСОБА_6 раніше вже піднімав руку на його матір. Також повідомив про те, що його мати часто випивала разом із ОСОБА_6 .

Як встановлено наданими в ході судового розгляду суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_12 - він товаришує з ОСОБА_8 ; в березні 2016 року після 18 години 00 хвилин він разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_13 приїхали з роботи до нього ( ОСОБА_12 ) додому, пили каву.

Потім ОСОБА_8 пішов та через деякий час зайшла його дружина і повідомила, що вбили мати ОСОБА_8 . Вони усі поїхали до будинку ОСОБА_10 .. ОСОБА_8 був у дворі будинку, курив. Надворі вже було темно. Він ( ОСОБА_12 ) разом із ОСОБА_13 зайшли до будинку та побачили, що в кімнаті на підлозі на колінах сидить чоловік (за вказівкою свідка - ОСОБА_6 ) Поряд із ним на підлозі біля ліжка лежала мати ОСОБА_8 . Вона була замотана в ковдру та лежала обличчям до підлоги. Вони підняли обвинуваченого з підлоги та почали запитувати в нього що сталося. Обвинувачений відповів: «Я не хотел так сильно». Коли вони перевернули мати ОСОБА_8 , то побачили, що в неї порубане обличчя. Вони взяли ОСОБА_6 під руки та вивели з будинку, і сказали щоб ніхто нічого не чіпав до приїзду поліції. При виході з будинку з лівого боку він ( ОСОБА_12 ) побачив сокиру з слідами крові. Поліція приїхала протягом однієї години. Чи були на обвинуваченому сліди крові він не пам`ятає. ОСОБА_6 був в неадекватному стані, чітко нічого не міг сказати та постійно повторював: «Я не хотел так сильно». Йому ( ОСОБА_12 ) здалося, що обвинувачений був у стані наркотичного сп`яніння. Також йому відомо, що ОСОБА_6 раніше часто випивав. Мати ОСОБА_8 співмешкала разом із ОСОБА_6 та також випивала. Зі слів сусідів йому ( ОСОБА_12 ) відомо, що раніше між ними також були сварки та ОСОБА_6 піднімав руку на ОСОБА_10 .

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, - він проживав по сусідству з ОСОБА_10 яка проживала в будинку по АДРЕСА_2 . З ОСОБА_10 у нього були сусідські відносини. Зі слів сусідів йому відомо, що ОСОБА_15 вбив її співмешканець, з яким вона проживала біля двох останніх років. Це трапилося у 2016 році, коли точно він не пам`ятає. Про співмешканця ОСОБА_15 йому нічого не відомо. Знає, що вони разом випивали. Більше йому нічого повідомити.

У відповідності до наданих під час судового розгляду суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_16 - ОСОБА_10 була його сусідкою, проживала по АДРЕСА_2 . Вона проживала разом зі своїм співмешканцем з обвинуваченим ОСОБА_6 . Він іноді заходив до них у гості. Свідком конфліктів між ними він не був. Зі слів односельчан йому відомо, що ОСОБА_15 вбив її співмешканець. Трапилося це навесні 2016 року. Більше йому нічого повідомити.

Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується й наступними доказами матеріалів кримінального провадження, дослідженим у сукупності судом першої інстанції:
- протоколом огляду місця події від 10.03.2016 року з фототаблицею до нього, складеного в присутності двох понятих та за участю спеціалістів СМЕ та НДЕКЦ, в ході проведення якого в домоволодінні АДРЕСА_2 в кімнаті на підлозі з лівого боку від ліжка було виявлено труп ОСОБА_10 при огляді якого були виявлені тілесні ушкодження, а саме: обширна рана в області лоба на рівні надперенісся з переходом на стінку носа; перелом кісток черепу; крововиливи на обох скронях; багатооскольчатий перелом кісток носу; рана з гострими кінцями та рівними краями в ділянці лівої вилиці з пошкодженнями кістки обличчя всередині рани; рана дугоподібної форми в ділянці підборіддя зліва зі значним виділенням крові; крововиливи червоного кольору в біологічних оболонках обох очей; синець сіро-фіолетового кольору по тильній поверхні лівої кисті; синець синюшного кольору в ділянці тильної поверхні правого лучезап`ясного суглобу; накладення бурого кольору на обох руках. Під час огляду були вилучені: сокира з топорищем зі слідами речовини бурого кольору, лівий гумовий тапок чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, зіскоб речовини бурого кольору, виріз тканини з наволочки та сліди пальців рук /т. 2 а.к.п. 4-15/;

- протоколом огляду місця події від 11.03.2016 року з фото таблицею до нього, складеним в присутності двох понятих, в ході проведення якого в приміщенні службового кабінету № 24 Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області у громадянина ОСОБА_6 було виявлено та вилучено коричневу куртку, сині спортивні штани, чорну футболку /т. 2 а.к.п. 16-17/;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 230 від 11.03.2016 року, згідно якого до смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сталася 10.03.2016 року, призвели: субарахноідальний крововилив, перелом кісток основи черепу, відкрита черепно-мозкова травма, напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень /т. 2 а.к.п. 20/;

- висновком експерта № 219 від 11.04.2016 року, згідно з яким:

1.При судово-медичному дослідженні трупа гр-ки ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми: ран в області надперенісся з переходом на спинку носа (1), лівої щелепної області (1), шкіри верхньої губи зліва (1), в області підборіддя зліва та в проекції нижньої щелепи зліва (4), в лівій навколо вушній області (1); крововиливи в білкові оболонки обох очей, в слизову ясен верхньої щелепи зліва, в слизову язика, м`які тканини обличчя; синці в окружності обох очей; перелому кісток лицевого скелету (багатооскольчатий перелам кісток носу, нижньої стінки правої орбіти: поперечний перелом лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва), вдавленого перелома лобної кістки, багатооскольчатого перелому криши лівої орбіти; крововилив під м`які мозкові оболонки, забій рідини головного мозку; б) синці лівого лучезап`ясного суглобу з переходом на нижню третину передпліччя по задній поверхні з садном на його фоні, по тильній поверхні правої кисті, по тильній поверхні лівої кисті з переходом на проксимальну фалангу 2-го пальця з наявністю на його фоні поверхневої дугоподібної форми рани; ран (2) в області 4-го пальця лівої кисті, по тильній поверхні на рівні п`ястно-фалангового суглобу 4-го пальця правої кисті. 2.Тілесні ушкодження в області голови, які описані в п. 1.а. утворились від не менше 8-ми травматичних контактів тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, нанесених з великою або дуже великою силою. Індивідуальні ознаки тупих предметів в пошкодженнях не відобразились.

Тілесні ушкодження, які описані в п. 1.б. утворились від не менше шести (6) травматичних впливів тупими предметами, індивідуальні властивості яких в пошкодженнях не відобразились. 3.Враховуючи характер тілесних пошкоджень, які описані в п. 1.а. та в п. 1.б. (садна з западаючим бурим дном, синці фіолетового окрасу, крововиливи темно-червоного кольору, рани зияющі, без грануляцій), можна казати про те, що від моменту утворення тілесних пошкоджень до настання смерті пройшов дуже короткий проміжок часу. 4.Тілесні ушкодження, які описані в п. 1.а. мають ознаки Тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення. Тілесні ушкодження, які описані в п. 1.б. мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. 5.Причиною смерті ОСОБА_10 явилась відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток лицевого та мозкового скелету черепу, крововиливом під м`які мозкові оболонки, забієм рідини головного мозку, на що вказують дані судово-медичного дослідження трупу та дані судово-гістологічного дослідження. 6.При судово-гістологічному дослідженні в крові від трупу виявлений етиловий алкоголь в кількості 3,13 г/дм3, що по відношенню до живих осіб може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. 7.Враховуючи причину смерті, ступінь вираженості трупних явищ, можна казати про те, що від моменту настання смерті до дослідження трупу орієнтовно пройшло біля 16-18 годин. 8.Тілесні ушкодження в області верхніх кінцівок, могли утворитись внаслідок боротьби або самозахисту. 9.Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, можна казати про те, що потерпіла в момент нанесення тілесних ушкоджень, була повернута обличчям до травмуючого предмету. 10.Описані вище тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з положення стоячи на преобладаючу тверду поверхню, виступаючі частини тупих предметів та гострі предмети, падіння з висоти. 11.Локалізація тілесних ушкоджень на тілі доступна для спричинення власною рукою, однак не характерна для даного виду травми.

12.Враховуючи характер та вид черепно-мозкової травми можливо казати про те, що після спричинення всього комплексу тілесних ушкоджень потерпіла не могла здійснювати активні дії /т. 2 а.к.п. 23-28/;

- висновком експерта № 414-15 від 25.03.2016 року, згідно з яким в результаті гістологічного дослідження шматочків органів від трупа ОСОБА_17 в останньої встановлено: забій головного мозку; субарахноїдальний крововилив; крововилив в м`які тканини лівої щоки, язику /т. 2 а.к.п. 29/;

- висновком експерта № 904 від 18.03.2016 року, згідно з яким в крові трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості 3,13 г/дм3; в крові не виявлено: метиловий, ізопропіловий, ізобутиловий та ізоаміловий спирти /т. 2 а.к.п. 30/;

- висновком експерта № 44 від 30.03.2016 року з фото таблицею до нього, згідно якого:

1. На наданій для проведення експертизи ділянці шкіри обличчя трупа ОСОБА_10 виявлені пошкодження у вигляді восьми ран, двом з яких відповідають перелом носової частини лобної кістки за типом вдавленого та лінійний перелом лівої виличної кістки. Пошкодження є результатом не менш дев`яти впливів предметів з різними властивостями поверхонь, що травмують: 1.1. Рана № 1 багатопроменевої форми в ділянці перенісся та відповідний їй перелом носової частини лобної кістки по типу вдавленого є результатом двократного впливу тупого твердого предмета в переважному напрямку спереду-назад. Ширина частини предмета, що травмувала, на рівні занурення, ймовірно, складала не більше близько 30 мм. Форма контактуючої частини предмета не відобразилася. 1.2. Рана № 2 лінійної форми в лівій виличній ділянці та відповідне їй пошкодження лівої виличної кістки у вигляді лінійного перелому характерні для дїї тупого твердого предмета з подовженою поверхнею, що травмує, у формі прямолінійного ребра. 1.3. Рана № 3 в лівій привушно-жувальній ділянці, рани № 6 та № 7 в ділянці підборіддя зліва мають ознаки дії предмета за формою близького до тригранного кута, дві грані якого утворюють виражене гострокутне ребро або загострений край. 1.4. Рана № 8 в ділянці підборіддя зліва, ймовірно, виникла внаслідок впливу предмета з загостреним прямолінійним краєм (лезом), який діяв під кутом до поверхні шкіри та володіє властивостями предмета, що рубає. 1.5. Рани № 4 в ділянці верхньої губи зліва та № 5 в ділянці підборіддя зліва характерні для тупих травмуючих впливів. Характер рани № 5 не виключає дію предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, її форма не відобразилася /т. 2 а.к.п. 32-47/;

- висновком експерта № 197 від 14.03.2016 року, згідно з яким кров ОСОБА_6 належить до групи А за ізосерологічною системою АВ0 /т. 2 а.к.п. 49-50/;

- висновком експерта № 219 від 17.03.2016 року, згідно з яким кров трупа ОСОБА_10 належить до групи А за ізосерологічною системою АВ0 /т. 2 а.к.п. 52-53/;

- висновком експерта № 217 від 18.04.2016 року, згідно з яким:

1.Кров трупа ОСОБА_10 належить до групи А за ізосерологічною системою АВ0. 2.На фрагменті наволочки (об`єкт 2) та гумовій відкритій лівій туфлі (об`єкт 3) з місця події знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єктах 2,3 виявлено антиген А. Кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи А і належати потерпілій ОСОБА_10 /т. 2 а.к.п. 55-57/;

- висновком експерта № 218 від 18.04.2016 року, згідно з яким:

Кров трупа ОСОБА_10 належить до групи А за ізосерологічною системою АВ0. На одязі підозрюваного ОСОБА_6 : на футболці (об`єкти 1-4), шкіряній куртці (об`єкти 5-8), штанах спортивних (об`єкти 9, 10) знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єктах 1-10 виявлено антиген А. Кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи А і належати потерпілій ОСОБА_10 /т. 2 а.к.п. 58-60/;

- висновком експерта № 218 від 24.03.2016 року, згідно з яким:

1.З трьох слідів рук, які було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події 10.03.2016 в с. Федорівка по вул. Шпаченка 14, лише слід пальця руки розмірами 20х26 мм на прозорій липкій стрічці розмірами 49х68 мм та слід пальця руки розмірами 22х22 мм на прозорій липкій стрічці розмірами 109х46 мм придатні для ідентифікації по ним особи. 2.Слід пальця руки розмірами 22х22 мм на прозорій липкій стрічці розмірами 109х46 мм залишений великим пальцем правої руки гр-на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /т. 2 а.к.п. 64-71/;

- висновком експерта № 254 від 10.05.2016 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким:

В піднігтьовому вмісті зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_6 (об`єкти № 3, 4) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки клітин піднігтьового вмісту зрізів нігтів з лівої (об`єкт № 3) та правої (об`єкт № 4) рук підозрюваного ОСОБА_6 збігаються між собою, є змішаними, містять генетичні ознаки 2-х осіб, які визначені в зразках крові потерпілої ОСОБА_10 (об`єкт № 1) та підозрюваного ОСОБА_6 (об`єкт № 2) /т. 2 а.к.п. 74-78/;

- висновком експерта № 255 від 11.05.2016 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким:

У змиві з металевої частини сокири (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини. У змиві з дерев`яного руків`я сокири (об`єкт № 2) виявлено клітини з ядрами. Крові не виявлено. Генетичні ознаки клітин з домішкою крові людини у змиві з металевої частини сокири (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_10 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак визначених у зразку крові потерпілої ОСОБА_10 та клітин з домішкою крові людини у змиві з металевої частини сокири складає 6,0х10-23. Сукупність генетичних ознак, визначена у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 1 з 17 секстильйонів осіб /т. 2 а.к.п. 81-85/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника і в присутності двох понятих з відеозаписом даної слідчої дії (переглянутим в судовому засіданні), в ході проведення якої підозрюваний ОСОБА_6 розповів та показав на місці в будинку АДРЕСА_2 на місце в кімнаті, де він разом з ОСОБА_10 випивали та між ними виникла сварка, вказав механізм нанесення ним удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 та механізм нанесення ним трьох ударів обухом сокири в область голови останньої /т. 2 а.к.п. 86-88/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.06.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 та в присутності двох понятих з відеозаписом даної слідчої дії (переглянутим в судовому засіданні), в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_8 розповів та показав на місці в будинку АДРЕСА_2 на місце в середній кімнаті на підлозі біля ліжка де він знайшов свою матір, яка лежала на підлозі замотана в ковдру, вказав на виявлені ним пошкодження на обличчі його матері у вигляді проломленої голови, та вказав на місце знаходження сокири зі слідами крові біля пральної машини з лівого боку від вхідних дверей при виході з будинку /т. 2 а.к.п. 90-93/;

- висновком експерта № 98 від 17.06.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно з яким:

1.Рана № 2 в лівій виличній ділянці та відповідний їй перелом виличної кістки, а також рана № 8 в ділянці підборіддя могли бути спричинені середньою частиною леза сокири, наданої для проведення експертизи. 2.Рана № 3 в лівій привушно-жувальній ділянці та рани № 6, № 7 в ділянці підборіддя могли бути спричинені носком леза наданої для проведення експертизи сокири. 3.Рана № 1 в ділянці перенісся та відповідний перелом носової частини лобної кістки могли бути нанесені ударною поверхнею обуха сокири, наданої для проведення експертизи /т. 2 а.к.п. 111-118/;

- висновком судово-психіатричного експерта № 170 від 05.04.2016 року, згідно з яким ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасово хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_6 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує /т. 2 а.к.п. 120-121/;

- висновком комплексної комісійної судової психолого-психіатричної амбулаторної експертизи № 230 від 10.05.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасово хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_6 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Виявлені у ОСОБА_6 середній рівень інтелекту, пам`яті, уваги та достатній рівень психічних процесів вказують на достатній рівень розвитку особистості і можливість досліджуваного аналізувати ситуацію, передбачати наслідки та давати по ним відповідні свідчення органам слідства та суду. ОСОБА_6 розумів факт, зміст обставин справи і може давати по ним відповідні свідчення. Під час скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_6 в стані фізіологічного афекту не знаходився /т. 2 а.к.п. 122-124/.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, ОСОБА_6 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні вбивства, тобто, умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як зазначалося вище рішення суду першої інстанції, оскаржене в апеляційному порядку обвинуваченим та в інтересах обвинуваченого адвокатом.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту, - обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 є аналогічними за своїм змістом, відтак колегією суддів оцінка доводів апеляційних скарг проводиться сукупно, без оцінювання доводів апеляційної скарги обвинуваченого окремо від апеляційної скарги адвоката.

Доводи апеляційних скарг про те, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засудженого, не доведена, - спростовується сукупністю доказів у кримінальному провадженні, які наведено вище, що є узгодженим між собою та належно оцінені та проаналізовані судом першої інстанції.

Зокрема, як встановлено показаннями потерпілого ОСОБА_8 , - 10 березня 2016 року (день події кримінального правопорушення), приблизно о 19 годині 00 хвилин, обвинувачений особисто зателефонував йому з мобільного телефону його матері, повідомивши про смерть потерпілої; після чого, потерпілий, прийшовши до будинку матері, побачив тіло останньої, із проломленою головою, понівеченим обличчям та у крові; ОСОБА_6 при цьому був в неадекватному стані (під впливом алкоголю чи наркотичних засобів); свідкові наразі відомо про те, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, підіймав руку на його матір.

За показаннями свідка ОСОБА_12 , - 10 березня 2016 року, він та ОСОБА_18 , на прохання ОСОБА_8 , приїхали до будинку матері останнього; в приміщенні будинку на підлозі побачили тіло потерпілої матері ОСОБА_8 ; присутній у цій же кімнаті будинку ОСОБА_6 на запитання, що сталося, відповідав: «Я не хотел так сильно»; у подальшому повторив вказане ще раз; ОСОБА_6 при цьому був в неадекватному стані (можливо, під впливом наркотичних засобів); свідкові наразі відомо про те, що ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, підіймав руку на потерпілу ОСОБА_10 .

Підстав ставити правдивість означених показань під сумнів, - відсутні. Крім того, вказані особи попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Крім того, власне, обвинувачений в судовому засіданні суду першої інстанції 15 лютого 2017 року визнав факт заподіяння ним смерті ОСОБА_10 , розповівши про обставини події 10 березня 2016 року; ці показання покладені судом в основу обвинувального вироку, як достовірні, такі, що повністю узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Узгоджуються наведені докази і з показаннями інших свідків, а також й письмовими доказами у кримінальному провадженні; при цьому, доводи сторони захисту про неналежність ряду доказів у межах кримінального провадження, - є безпідставними.

На переконання сторони захисту обшук домоволодіння ОСОБА_6 працівниками поліції проведено за порушень вимог кримінального процесуального закону (ст. ст. 233, 234, 237 КПК України), за відсутності згоди ОСОБА_6 , за відсутністю ухвали слідчого судді, тощо.

Вимоги до проведення слідчих дій регламентовані ст. 223 КПК України, за ч. 1, ч. 2 даної норми закону, - слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні ; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як встановлено та підтверджується матеріалами кримінального провадження, 10 березня 2016 року слідчим проведено не обшук домоволодіння померлої ОСОБА_10 , як на те посилається сторона захисту, а огляд місця події кримінального правопорушення, що є невідкладною слідчою дією, проведення якої, у певних випадках, може бути здійснено навіть до внесення даних про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 3 ст. 214 КПК України).

Вказану слідчу дію проведено одразу після повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, на підставі рапорту працівника поліції, як те й передбачено вимогами кримінального процесуального закону України, з метою виявлення, фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, можливого виявлення речей та документів, які мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України: Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 233 КПК України, під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Слід зауважити, що перед проведенням вказаної слідчої дії, працівниками поліції отримано згоду на проникнення до домоволодіння від ОСОБА_8 (потерпілого у кримінальному провадженні).

Посилання сторони захисту на те, що такий дозвіл є незаконним, згоду на проникнення до домоволодіння проведено без згоди ОСОБА_6 , без ухвали слідчого судді, - є необґрунтованими.

За диспозицією ч. 2 ст. 233 КПК України, що її наведено, однією з умов визнання житла житлом певної особи є те, що таке приміщення знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи.

Будинок АДРЕСА_3 (місце події) є володінням померлої ОСОБА_10 .

Потерпілим у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , син померлої ОСОБА_10 , він же є спадкоємцем та правонаступником останньої.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , - є встановленим, що останній не був володільцем вказаного вище будинку, не був зареєстрований за цією адресою, місце реєстрації має у м. Ужгород (аркуш провадження 230 зворот том 1).

Більш того, за даними матеріалів кримінального провадження, - обвинувачений являється жителем м. Ужгород, а за адресою місця події лише тимчасово мешкав, сільську раду про наміри постійно проживати у згаданому домоволодінні не висловлював (аркуші провадження 236, 238-239 том 1).

Відтак, доводи сторони захисту про порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягали у незаконному проникненні працівників міліції у домоволодіння, незаконного проведення огляду, тощо, - спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Також, сторона захисту переконана про незаконність вилучення працівниками поліції речей під час проведення огляду місця події (сокири з топорищем зі слідами РБК, лівого гумового тапку чорного кольору зі слідами РБК, зіскобу речовини бурого кольору, вирізу тканин з наволочки та слідів пальців рук), та незаконності вилучення одягу ОСОБА_6 як речового доказу.

Незаконність проведення вказаних слідчих дій свого підтвердження не знайшла.

Згідно із ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

У конкретному випадку, слідчим, при проведенні огляду місця події, за участі понятих, вилучено саме речі, які мають значення для кримінального провадження, та які у подальшому, у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку, визнані речовими доказами.

Також, з метою виявлення і фіксації відомостей щодо обставин інкримінованого ОСОБА_6 протиправного діяння і недопущення втрати слідів кримінального правопорушення, слідчим в присутності двох понятих було проведено слідчу дію, під час якої обґрунтовано вилучено у ОСОБА_6 коричневу куртку, сині спортивні штани, чорну футболку, тобто речі, які містять на собі сліди злочину, на що вказує наведений нижче висновок експерта № 218 від 18.04.2016 року, згідно якого кров в даних об`єктах може належати потерпілій ОСОБА_10 .

При цьому, вилучені речі із зазначенням ознак їх ідентифікації зафіксовані в протоколі зазначеної слідчої дії.

У подальшому, постановою слідчого від 11.03.2016 року вказані речі були визнані та долучені в якості речових доказів в даному кримінальному провадженні.

Проведення вказаної слідчої дії не потребує отримання дозволу ОСОБА_6 та отримання попереднього дозволу слідчого судді, і в повній мірі відповідає положенням КПК України, при цьому жодним чином не порушує конституційних прав і основоположних свобод людини.

Слід зауважити, що вказаним доводам сторони захисту вже надано належної юридичної оцінки судом першої інстанції, про що зазначено безпосередньо в оскаржуваному вироку суду.

Крім того, у відповідності до положень ч. 4 ст. 237 КПК України, - особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Однак, як встановлено, щодо проведення слідчої дії, внаслідок якої вилучено як доказ одяг ОСОБА_6 , жодних зауважень від учасників слідчої дії (зокрема ОСОБА_6 ) не надійшло.

Доводи про недопустимість як доказів протоколів слідчих експериментів за участю обвинуваченого та потерпілого, з тих підстав, що слідчі експерименти у домоволодінні ОСОБА_6 проведено без дозволу ОСОБА_6 або ухвали слідчого судді, - спростовуються аналогічно до спростувань доводів сторони захисту про незаконність проникнення поліції до домоволодіння померлої ОСОБА_10 та проведення огляду місця події, умотивування на що наведено вище за текстом ухвали.

Доводи сторони захисту на те, що висновки експертів у кримінальному провадженні є недопустимими доказами, зважаючи на незаконність отримання доказів при огляді місця події, незаконність вилучення одягу ОСОБА_6 , незаконність проведення огляду місця події, так як ґрунтуються на цих доказах, - також спростовуються наведеним вище.

Належність і допустимість ряду доказів, на які вказує сторона захисту в апеляційних скаргах, та на підставі яких проведено судові експертизи у межах кримінального провадження, оцінено і проаналізовано вище.

Тож, підстави визнання висновків експертів недопустимими доказами, зважаючи на те, що відсутні й процесуальні підстави до визнання недопустимими доказів, на які вказує сторона захисту, - відсутні.

Також, обвинуваченим ОСОБА_6 зазначається про порушення його права на захист (без конкретизації, у чому таке порушення полягало).

Вказані посилання свого підтвердження не знайшли.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення відбулася 10 березня 2017 року, вже о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочину.

Тоді ж, 11 березня 2017 року, постановою слідчого ОСОБА_19 доручено призначити ОСОБА_6 захисника (аркуш провадження 7, том 2 реєстр матеріалів досудового розслідування).

Затримання відбувалося за присутності адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_6 роз`яснено підстави його затримання, його процесуальні права, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України. Ознайомившись з підставами затримання та правами й обов`язками, ОСОБА_6 власноруч у протоколі зазначив, що суть повідомленого йому зрозуміла, завіривши вказане особистим підписом (аркуш провадження 33 35 том 1).

Слід зауважити, подальші слідчі дії під час досудового розслідування з обвинуваченим провадилися за наявності у обвинуваченого захисника професійного адвоката.

У разі наявності будь-яких скарг з приводу порушення прав, - ОСОБА_6 вправі був, і був не позбавлений можливості висловити їх якщо й не органу досудового розслідування або прокурору, то своєму захисникові.

Судовий розгляд кримінального провадження відбувався за наявності у обвинуваченого захисника.

З приводу посилань обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що при його затриманні застосувалося фізичне насильство з боку працівників поліції; наявне кримінальне провадження за його заявою за фактом його побиття, - зауважується про таке.

Не можна не звернути увагу на те, що при затриманні ОСОБА_6 був присутній його адвокат ОСОБА_7 (протокол затримання особи, на який йшлося посилання вище).

При цьому, будь-яких зауважень та скарг, в тому числі з приводу незаконних методів впливу з боку поліції на обвинуваченого, - під час досудового розслідування ні обвинуваченим, а ні захисником не висловлено.

В судовому засіданні 15 лютого 2017 року обвинуваченим ОСОБА_6 заявлено суду, що недозволені методи впливу з боку працівників поліції (його побиття) відбувалося при його затриманні за присутності його захисника (аркуш провадження 39, том 3, журнал судового засідання).

Після висловлення обвинуваченим вказаної заяви, захисником обвинуваченого заявлено клопотання про притягнення до кримінальної відповідальності працівників поліції по факту побиття його підзахисного (аркуш провадження 40, том 3, - журнал судового засідання)

Після чого, за заявою обвинуваченого про застосування щодо нього недозволених методів впливу з боку поліції, - судом першої інстанції у порядку ст. 60 КПК України, направлено відповідне повідомлення про кримінальне правопорушення до прокуратури Кіровоградської області для прийняття рішення згідно із кримінальним процесуальним законом України (аркуш провадження 42-43 том 3, - повідомлення, заява обвинуваченого).

За повідомленням прокуратури Кіровоградської області, за фактами повідомлення суду щодо неправомірних дій службових осіб Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - розпочато досудове розслідування за № 0000033 від 20.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (аркуш провадження 65, том 3).

Тож, встановлення обставин, на які вказує обвинувачений (незаконності дій поліції при затриманні), відбуватиметься під час досудового розслідування у межах іншого кримінального провадження.

Разом із тим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, при наданні оцінки означеним посиланням обвинуваченого під час судового розгляду даної справи, правильно зроблено висновок, про те, що доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів впливу - не спростовують у конкретному кримінальному провадженні доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки за вимогами ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання; при цьому, отримані в ході судового розгляду показання обвинуваченого ОСОБА_6 , які визнані судом достовірними, в повній мірі узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами та показаннями потерпілого і свідків.

Відтак, доводи апеляційних скарг сторони захисту свого підтвердження не знайшли та повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, правильно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який є судимим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, безробітний, обставини, які пом`якшують покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання, - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до обґрунтованого висновку про виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства, призначив йому покарання, в межах санкції частини статті обвинувачення, у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.
Призначене судом першої інстанції покарання колегія суддів визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, зважаючи на обставини даного кримінального провадження, є виваженим за суворістю, відповідає меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відтак, враховуючи зазначене вище, з огляду на те, що доводи апеляційних скарг свого підтвердження не знайшли, колегія суддів залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4