Провадження № 1-кп/592/146/16
УХВАЛА

21 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , з участю прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0005126, яке надійшло від прокуратури м. Суми з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з тих підстав, що на даний час не зменшилися ризики, визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначені в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу від 05.11.2015 р.
Обвинувачений у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.
Суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з наступних підстав.
26.10.2016 р. під час судового розгляду суд продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 24.12.2016 р. включно.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Враховуючи, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою спливає 24.12.2016 р., судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку, оскільки по даному кримінальному провадженню ще не допитаний свідок ОСОБА_6 , жодних підстав для зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який на даний час не має і учасниками процесу докази на підтвердження цих підстав суду надані не були, заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді від 05.11.2015 р. та на підставі яких був обраний цей запобіжний захід, на даний час не зменшились, суд враховує той факт, що органами досудового розслідування він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, його вік і те, що він не працює. Вказані факти дають достатні підстави вважати, що його дії, як і сам ОСОБА_4 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може залишити місце проживання, переховуватися від суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, здобувати собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. З огляду на викладене, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу,з урахуванням відомостей про особу, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не буде запобігати ризикам, визначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити ОСОБА_4 на строк до 18.02.2017 р. включно.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -
постановив:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, на строк два місяці до 24 год. 18 лютого 2017 року.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1