Номер провадження: 11-кп/785/325/17
Номер справи місцевого суду: 506/391/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000173року від 10.01.2016 року на вирок Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.12.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Федосіївка Красноокнянського району Одеської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, який має середню освіту та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
Цивільний позов ОСОБА_7 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 майнову шкоду, завдану смертю годувальника на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 311 грн. 54 коп. (триста одинадцять гривень п`ятдесят чотири копійки) щомісячно на кожного, до повноліття дітей та на відшкодування моральної шкоди 135 000 грн. (сто тридцять п`ять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі їх законного представника - ОСОБА_7 , на відшкодування моральної шкоди по 135 000 грн. (сто тридцять п`ять тисяч гривень) кожному,-

встановив
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вчинення ним кримінального правопорушення, яке було скоєно за наступних обставин.

13.12.2015 року близько 11 години 55 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на полюванні неподалік від села Федосіївка Красноокнянського району Одеської області, у порушення п. 3.1, п.3.10 «Положення про правила проведення полювань, поводження із зброєю та порядок видачі ліцензій на добування мисливських тварин», попередньо не переконавшись у тому, що у напрямку пострілу немає людини, діючи необережно, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, здійснив два постріли зі своєї гладкоствольної мисливської рушниці ИЖ-58 (16 калібру, 2 стволова, № НОМЕР_1 ) патронами спорядженими дробовим зарядом, намагаючись влучити у дикого зайця. У результаті пострілів, декілька дробин влучили у область голови та шиї ОСОБА_12 , який у цей час перебував поза межами прямої видимості за заростями кущів, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого проникаючого сліпого вогнепального дробового поранення голови та шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що призвело до смерті ОСОБА_12 10.01.2016 року о 14 годині 15 хвилин підчас перебування у комунальній установі «Одеська обласна клінічна лікарня».

На вказаний вирок суду першої інстанції потерпілою ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій вона вказує, що вважає вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_8 таким, який винесений з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Разом з цим зазначає, що районним судом недостатньо враховано особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєного ним злочину та обставини, за якими ним вчинено кримінальне правопорушення. При цьому потерпіла зазначає, що судом безпідставно було застосовано до обвинуваченого дію ст. 75 КК України та звільнено останнього від відбування призначеного йому покарання.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі потерпіла наголошує, що обвинувачений на протязі всього досудового та судового слідства не відшкодував ані матеріальних ані моральних збитків та навіть не вибачився за скоєне та на думку потерпілої, щире каяття обвинуваченого - це лише захід для того, щоб уникнути покарання у виді реального позбавлення волі.

Просить вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши обвинуваченому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача; потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги у повному обсязі та просила ухвалити відносно обвинуваченого новий вирок; прокурора який заперечував проти апеляційної скарги потерпілої та просив вирок залишити без зміни; обвинуваченого та його захисника, які вважали за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілої та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого дані; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним у вбивстві з необережності та пояснив, що дійсно, 13.12.2016 року, він, разом з друзями, серед яких був ОСОБА_12 , були на полюванні, під час якого він, не пересвідчившись у можливості знаходження попереду людини, здійснив постріл, внаслідок якого загинув ОСОБА_12 .
Також з матеріалів справи вбачається, що допитані в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 заявила, що не була очевидицею подій при який загинув ОСОБА_12 і дізналась про це ввечері, 13.12.2015 року, коли той знаходився в Красноокнянській ЦРБ. А потерпіла ОСОБА_13 дізналась про це від неї, коли ОСОБА_12 знаходився в лікарні м. Одеси.
Аналогічні пояснення надав суду свідок ОСОБА_14 .
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 підтвердили в судовому засіданні факт спричинення поранення ОСОБА_12 під час полювання 12.12.2015 року, внаслідок пострілу, який здійснив ОСОБА_8 , після чого останній був доставлений до лікарні.
Цей факт також підтвердили свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .
Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що 13.12.2015 року, вночі, він оглядав в Красноокнянській ЦРЛ потерпілого ОСОБА_12 у якого було вогнепальне поранення і який був скерований у відділення Одеської обласної клінічної лікарні.
За таких обставин суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_13 та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, які є в матеріалах справи (а.с. 134, 136-141, 145-146, 147-148, 142-143), дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочину.
Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 119 ч.1 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що обставини скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення а також кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 119 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються і повністю підтверджені обвинуваченим як в судовому засіданні районного суду, так і в суді апеляційної інстанції.
Водночас, в судовому засіданні апеляційного суду, обвинувачений та його захисник послалися на часткове відшкодування обвинуваченим спричинених злочином матеріальних збитків, надання останнім матеріальної допомоги як під час лікування потерпілого в обласній лікарні, так і під час поховання померлого.
Зазначені обставини підтверджуються наданими в районному суду поясненнями потерпілої ОСОБА_13 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_14 , який є батьком померлого.
При цьому обвинувачений в апеляційному суді вказав, що допомога надавалася ним фактично батькам потерпілого, а не його дружині і запевнив апеляційний суд, що в подальшому буде сплачувати спричинену ним злочином шкоду та надавати допомогу в утриманні неповнолітніх дітей потерпілої ОСОБА_7 . Попросити вибачення у потерпілої він не встиг, оскільки вона фактично приймала участь у судовому розгляді лише в одному судовому засіданні.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом першої інстанції у якості обставин, що пом`якшують покарання, було враховано те, що ОСОБА_8 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, приймав дії для виправлення ситуації, яка склалася внаслідок його дій, допомагав в придбанні ліків під час лікування ОСОБА_12 та оплаті операцій.
Також суд першої інстанції врахував ті обставини, що ОСОБА_8 вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони і те, що обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Дослідивши характеризуючі особу обвинуваченого матеріали, приймаючи до уваги, що злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_8 , відноситься до категорії злочинів вчинених з необережності, сам обвинувачений є особою, яка раніше не притягувалася до відповідальності, має сім`ю та позитивно характеризується за місцем мешкання як законослухняний громадянин.
За таких обставин суд першої інстанції, правильно враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у межах санкції ст. 119 ч.1 КК України та обґрунтовано застосував дію ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, а також застосував обмеження, передбачені ст. 76 КК України.
Слід визначити, що при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції також керувався вимогами ст. 50 КК України, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини…, ст. 8 Конституції України, що свідчить про обґрунтованість вибору саме такого покарання.
Посилання потерпілої ОСОБА_7 на те, обвинувачений щиро не покаявся і суд першої інстанції безпідставно застосував до ОСОБА_8 дію ст. 75 КК України, а також призначив йому покарання, яке за своєю м`якістю не відповідає тяжкості скоєного, не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявні дані про особу обвинуваченого, свідчать про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та можливості призначення йому покарання без ізоляції останнього від суспільства.
При цьому, порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку районного суду, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, оскільки вирок суду є належним чином обгрунтованим, прийняте рішення таким, яке ухвалене на підставі досліджених доказів, а призначене покарання таким, яке відповідає особі обвинуваченого та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.12.2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України і звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з накладення обов`язків передбачених ст. 76 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_20 .