№ провадження 11-кп/781/592/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2017 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , засудженого: 30.10.2014 року Знам`янським міськрайоним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст.185, із застосуванням ст.70 ч.4 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі

відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, а клопотання задовольнити, мотивуючи тим, що ухвала суду є необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що за весь час перебування в місцях позбавлення волі порушень режиму утримання не допускав та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, він відбув 2/3 строку покарання.

ОСОБА_6 вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2014 року засуджений за ч. 3 ст.185, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

13.06.2017 року ОСОБА_6 звернувся до районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покаранням. Заява мотивована тим, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою довів своє виправлення.

Суд своєю ухвалою від 21.06.2017 року відмовив у задоволенні згаданого клопотання, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 за вироками суду п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів та відбував покарання у вигляді позбавлення волі. 16 липня 2007 року судовим рішенням засудженого ОСОБА_6 умовно -достроково звільнено від відбування покарання, однак ОСОБА_6 повторно вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності. При встановлених обставинах та кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_6 , суд вважає, що відсутні підстави вважати про виправлення останнього.
Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора про задоволення апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали клопотання про умовно-дострокове звільнення та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з кримінально процесуальним законодавством, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, не встановлено підстав, передбачених ст.81 КК України для його задоволення.

Так, під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що 30.10.2014 року ОСОБА_6 засуджений вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. За даним вироком суду з останнього стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3000,00 грн., яка на даний час не відшкодована.
Крім того, 30.05.2016 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда засудженому ОСОБА_6 замінену невідбуту частину строку покарання на більш м`яке у виді обмеження волі на 1 рік 5 місяців 4 дні у кримінально-виконавчій установі відкритого типу.
При цьому, згідно матеріалів клопотання, 16.07.2007 року рішенням суду засудженого ОСОБА_6 вже умовно-достроково звільняли від відбування покарання.
Однак, засуджений ОСОБА_6 повторно вчиняв нові умисні тяжкі злочини проти власності.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутні відомості про працевлаштування ОСОБА_6 та отримання ним заробітної плати.
На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_6 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого.

Зваживши усі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.
Поведінка ОСОБА_6 свідчить про те, що він не зробив для себе належних висновків та призначене покарання на даний момент не досягло своєї мети виправлення засудженого.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, належним чином обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Будь-які дані про те, що суд допустив процесуальні порушення під час розгляду кримінального провадження або дані, які б вказували на неповноту чи не об`єктивність розгляду справи щодо ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин колегія суддів, вважає необхідним ухвалу районного суду стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21.06.2017 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2