Номер провадження: 11-кп/785/118/17
Номер справи місцевого суду: 522/2834/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жеребково, Ананьївського району Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №0000019 апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 ,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджена:
- за ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.
Відповідно до положень ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений тримання під вартою.
Строк покарання визначено відраховувати з дня фактичного затримання - з 07.11.2012 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 :
- 9683 грн. на відшкодування майнової шкоди;
- 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_12 залишений без розгляду.
Згідно з оскарженим вироком ОСОБА_8 засуджена за те, що 03.05.2010 року, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки на грунті неприязних відносин, з метою умисного вбивства, нанесла ОСОБА_13 один удар твердим тупим предметом, спричинивши проникаюче ушкодження черепа, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_13 .

Після цього ОСОБА_8 таємно викрала належні ОСОБА_13 золоті вироби загальною масою 32 грами, вартістю 9583 грн., а також мобільний телефон «Нокіа 3310», вартістю 100 грн., а всього викрала майна на загальну суму 9683 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_14 стверджує, що вирок стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Зокрема прокурор зазначив, що покарання, призначене ОСОБА_8 не відповідає тяжкості вчинених нею злочинів. При цьому прокурор в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги ті обставини, що один із злочинів, вчинених ОСОБА_8 , передбачений ст.115 ч.1 КК України, є особливо тяжким, і за його вчинення передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

На підставі викладеного прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 повністю і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі:

- за ст.115 ч.1 КК України - 15 (п`ятнадцять) років;

- за ст.185 ч.1 КК України 3 (три) роки;

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 в апеляційних скаргах стверджують, що ОСОБА_8 вчинила умисне вбивство ОСОБА_13 в групі осіб за попередньою змовою, з корисливих мотивів.

За таких обставин потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 просять скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі стверджує, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 є необґрунтованим, невмотивованим і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Також захисник стверджує, що досліджені судом докази не доводять вини ОСОБА_8 , а склад суду є незаконним, оскільки суд, в цьому ж складі обирав запобіжний захід обвинуваченій і фактично висловив свою думку щодо доведеності її вини.

За таких обставин захисник ОСОБА_11 просить скасувати вирок стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , звільнивши її в залі суду, а кримінальне провадження стосовно неї закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності вини обвинуваченої і вичерпанням можливості їх отримати.

Аналогічні доводи в апеляційній скарзі наводить захисник ОСОБА_7 , посилаючись на незаконний склад суду, і також просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 звільнивши її в залі суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 частково підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_14 , та потерпілої ОСОБА_9 і її представника адвоката ОСОБА_10 , просила скасувати вирок лише в частині призначеного покарання, ухваливши в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі:

- за ст.115 ч.1 КК України - 15 (п`ятнадцять) років;

- за ст.185 ч.1 КК України 3 (три) роки;

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років, а в решті оскаржений вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , наполягаючи на відмові в задоволенні апеляційних скарг прокурора, потерпілої та її представника.

Потерпіла та її представник були належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, вважали за можливе розглядати апеляційні скарги за їх відсутності.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, а оскаржений вирок підлягає зміні, виходячи з таких підстав.

Що стосується апеляційних скарг захисників стосовно недоведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 в частині обвинувачення у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 , апеляційний суд вважає зазначені доводи необгрунтованими, виходячи з таких підстав.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 встановлена судом першої інстанції і підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Зокрема, з показань потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що 02.05.2010 року в вечірній час, вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_13 пішла в гості до їхньої знайомої ОСОБА_8 , де вона побула хвилин 5-10, потім поїхала до інших знайомих, а матір залишилась в ОСОБА_8 . Після цього матір додому не повернулась, її телефон був відключений. ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_13 поїхала відпочивати.

Відсутність матері та відсутність телефонного зв`язку з нею викликали в потерпілої стурбованість, в зв`язку з чим вона звернулась до органів міліції.

Аналогічні показання надав дідусь потерпілої ОСОБА_15 .

З показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що в 2010 році він орендував у ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 , де він, разом з ОСОБА_17 , виконував будівельні роботи. Весною або літом 2010 року, за пропозицією ОСОБА_8 і разом з нею, він виніс з її квартири тяжку клітчасту сумку, з якої надходив трупний запах. Вказану сумку вони на машині ОСОБА_17 відвезли в с. Нерубайське, а там він, разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_18 , заховав сумку, за що отримав від ОСОБА_8 600 чи 700 доларів США.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_17 дали аналогічні показання, які свідок ОСОБА_19 підтвердив при відтворенні обстановки та обставин події, зазначивши, що за вказівкою ОСОБА_8 він здійснив переховування сумки.

Також вина ОСОБА_8 в умисному вбивстві ОСОБА_13 підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи та показаннями експерта в судовому засіданні про причини настання її смерті, а також протоколом огляду місця події (з фототаблицею), в ході якого був виявлений труп ОСОБА_13 .

При цьому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо допустимості в якості доказу протоколу огляду місця події і вважає необгрунтованими твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 в цій частині.

В ході відтворення обстановки і обставин події обвинувачена ОСОБА_8 розповіла і показала на місці де, коли і яким чином вчинила вбивство ОСОБА_13 .

За таких обставин апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 , а доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_7 про недоведеність вини обвинуваченої в цій частині апеляційний суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Також не необгрунтованими на думку апеляційного суду є доводи апеляційних скарг захисників, щодо незаконного складу суду першої інстанції.

Такі твердження захисники вмотивовують тим, що суд першої інстанції, неодноразово продовжуючи строк тримання обвинуваченої під вартою, під час судового розгляду кримінального провадження, був упереджений, оскільки таким чином висловлював таким чином свою думку про винуватість ОСОБА_8 .

Апеляційний суд вважає, що такі твердження не можуть бути взяті до уваги і, відповідно не можуть бути визнані підставами для скасування вироку стосовно ОСОБА_8 .

Продовжуючи ОСОБА_8 строк тримання під вартою, суд першої інстанції діяв в межах своєї компетенції і не висловлював думку щодо винуватості обвинуваченої.

За таких обставин твердження захисників про незаконність складу суду є необгрунтованими, відповідно апеляційні скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Натомість, твердження апеляційних скарг захисників щодо недоведеності вини ОСОБА_8 в частині обвинувачення у вчиненні крадіжки золотих виробів і мобільного телефону, які належали ОСОБА_13 , на думку апеляційного суду заслуговують на увагу, виходячи з таких підстав.

З оскарженого вироку вбачається, що висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки золотих ювелірних виробів і мобільного телефону, які належали ОСОБА_13 , зроблений судом першої інстанції на підставі таких доказів:

- показань потерпілої ОСОБА_9 про те, що її матір носила багато золотих прикрас;

- показань свідка ОСОБА_16 , зі слів якого відомо, що приблизно через 1-2 тижні після захоронення трупу ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , використавши його паспорт, здавала в ломбард багато золота;

Інших доказів вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України суд першої інстанції у вироку не навів.

Прокурор та потерпіла ОСОБА_9 і її представник погоджуються з висновками суду в цій частині, оскільки не стверджують в апеляційних скаргах, що суд не дослідив, або неповно дослідив які-небудь докази вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України.

Апеляційний суд погоджується з оцінкою вказаних доказів, наданою цим доказам судом першої інстанції.

При цьому, на думку апеляційного суду, наведених судом першої інстанції доказів не достатньо для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 в цій частині обвинувачення.

Слід зазначити, що обвинувачення в цій частині грунтується виключно на припущеннях, оскільки органом досудового розслідування не надано суду доказів, а судом фактично не встановлений факт крадіжки золотих виробів, їхня кількість, якість вартість, спосіб їх викрадення, та особа (особи) яка вчинили вказані злочинні дії.

Наведені у вироку докази не викривають ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки золотих виробів, що належали ОСОБА_13 , оскільки показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що її матір носила багато золотих прикрас, а також здача обвинуваченою якогось золота в ломбард, про що заявляв свідок ОСОБА_16 , не свідчать про те, що зазначені золоті прикраси взагалі були викрадені і зокрема ОСОБА_8 .

Таким чином апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині суперечать матеріалам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що згідно з положеннями ст.409 ч.1 п.2) ст.411 ч.1 п.1) КПК України, є підставами для скасування судового рішення в частині визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та в частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої 9683 грн.

При цьому з врахуванням тривалого часу, що минув з моменту подій, які є предметом судового розгляду (більш ніж шість з половиною років), апеляційний суд вважає, що можливості отримання доказів причетності ОСОБА_8 до крадіжки золотих виробів, які належали ОСОБА_13 , на сьогоднішній день вичерпані.

В зв`язку із скасуванням вироку в цій частині кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ст.185 ч.1 КК України підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Що стосується тверджень апеляційних скарг потерпілої та її представника про вчинення ОСОБА_8 умисного убивства ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб, а також з корисливих мотивів, апеляційний суд вважає, що вказані твердження є безпідставними, виходячи з таких обставин.

За результатами проведення досудового розслідування не отримано доказів вчинення ОСОБА_8 умисного убивства ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб, а також з корисливих мотивів.

Виходячи з отриманих під час досудового розслідування доказів, ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, тобто у вчиненні умисного убивства ОСОБА_13 без обтяжуючих обставин.

Крім того, згідно з положеннями ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції діяв згідно з вимогами процесуального законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду суд першої інстанції розглянув усі клопотання потерпілої та її захисника про дослідження додаткових доказів, вирішив зазначені клопотання і надав вказаним доказам відповідну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про вчинення ОСОБА_8 умисного убивства ОСОБА_13 за попередньою змовою групою осіб, а також з корисливих мотивів.

Доводи апеляційних скарг прокурора, потерпілої та її представника про необхідність скасування вироку і ухвалення нового вироку з призначенням підозрюваній ОСОБА_8 за ст.115 ч.1 КК України покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, апеляційний суд вважає необгрунтованими, виходячи з таких підстав.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання приймав до уваги обставини, передбачені ст.65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин ; 2) відповідно до положень Загальної частини КК України; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання. Однак, враховуючи вимоги апеляційних скарг прокурора, потерпілої та її представника про скасування вироку, а також висновок апеляційного суду про необхідність скасування вироку в частині засудження ОСОБА_8 за ст.185 ч.1 КК України, апеляційний суд приходить вважає, що таким чином зазначені апеляційні скарги будуть частково задоволені.

Крім того, на підставі обставин, встановлених судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_8 менш суворого покарання, ніж призначене їй судом першої інстанції за ст.115 ч.1 КК України, виходячи з таких підстав.

На підставі обставин, встановлених судом першої інстанції апеляційний суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченій покарання нижчого від найнижчої межі.

Однак апеляційний суд звертає увагу на те, що призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив, що не вбачає обставин, пом`якшуючих покарання.

В той же час суд першої інстанції у вироку вказав, що враховує повне відшкодування ОСОБА_8 майнової та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_15 , що, згідно з положеннями п.2) ч.1 ст.66 КК України, є обставиною, пом`якшуючою покарання.

Крім того, апеляційний суд вважає можливим визнати обставиною, пом`якшуючою покарання вік обвинуваченої - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обгрунтовано визнана судом особою похилого віку.

Враховуючи викладене, та вимоги ч.2 ст.65 КК України, згідно з якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, апеляційний суд вважає можливим зменшити ОСОБА_8 покарання за ст. 115 ч.1 КК України.

На підставі ст.72 ч.5 КК України апеляційний суд вважає за необхідне зарахувати засудженій ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Вимоги апеляційних скарг потерпілої та її представника про повне задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , на думку апеляційного суду не підлягають задоволенню.

Як зазначено вище, апеляційним судом встановлені підстави для скасування вироку в частині засудження ОСОБА_8 за ст.185 ч.1 КК України, відповідно цивільний позов в цій частині задоволений бути не може, в зв`язку з чим вирок в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 9683 грн. підлягає скасуванню.

Щодо часткового задоволення судом цивільного позову потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дішов до обгрунтованого рішення на підставі ретельно досліджених доказів, і підстави для зміни вироку в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 370-372, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси, від 15 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Скасувати вказаний вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ст.185 ч.1 КК України та в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_9 9683 грн.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ст.185 ч.1 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ст.115 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, 3 (три) місяці 14 (чотирнадцять) днів.

На підставі ст.72 ч.5 КК України, зарахувати засудженій ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.11.2012 року по 29.12.2016 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Засуджену ОСОБА_8 звільнити в залі судового засідання в зв`язку з повним відбуттям призначеного покарання.

В решті вирок стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду
Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_2 .