Справа № 744/991/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/631/2017
Категорія - ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000249 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Ніжин, Чернігівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня, не працює, раніше судимий:

1) 19.05.2016 року Семенівським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин;

2) 24.11.2016 року тим же судом за ч.2 ст.389, ст.71, ст.72 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці 7 днів,

засуджений за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 4 (чотири) місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Семенівського районного суду від 24.11.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 04 вересня 2016 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 04 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03 вересня 2016 року, близько 22 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), розбивши віконне скло, через вікно проник до будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , 1930 року народження, яка є особою похилого віку. Знаходячись у будинку, ОСОБА_8 висловив вимогу щодо передачі йому грошових коштів, які має ОСОБА_10 у своєму домі. Почувши відмову, він, висловлюючи погрози щодо вбивства потерпілої, наніс один удар кулаком в область правого ока, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. В час, коли ОСОБА_10 вдруге відмовилася віддавати гроші, ОСОБА_8 , зіштовхнув руками потерпілу з ліжка на підлогу, після чого наніс декілька ударів руками та ногою в область тулуба та правої ноги. Потім, взявши подушку та, тримаючи її в руках, прижав до обличчя потерпілої, так, що їй стало важко дихати, застосувавши, таким чином до неї насильство, небезпечне для її життя і здоров`я. В цей час ОСОБА_10 , реально оцінюючи погрозу своєму життю та здоров`ю, вказала нападнику на місце, де знаходяться грошові кошти. ОСОБА_8 , відкрито для потерпілої, заволодів мобільним телефоном, марки «NOKIA - 1616», вартістю 200 грн., та грошовими коштами у розмірі 327 грн., після чого залишив місце скоєння злочину, отримавши реальну можливість розпоряджатися та користуватися викраденим майном на власний розсуд.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій просив змінити вирок місцевого суду та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України, посилаючись на незаконність судового рішення. Зазначив, що судовим розглядом було доведено, і не оспорюється ним в апеляційній скарзі, факт проникнення ОСОБА_8 до житла потерпілої, де він із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, заволодів грошовими коштами та мобільним телефоном останньої. Тобто, вказані дії ОСОБА_8 свідчать про вчинення ним грабежу з проникненням до житла потерпілої. Застосування його підзахисним до потерпілої насильства, небезпечного для її життя і здоров`я підтверджується лише показами самої ОСОБА_10 і спростовуються поясненнями обвинуваченого. Інших доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України матеріали кримінального провадження не містять.

Заслухавши доповідь судді; захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України визнав частково, та показав, що дійсно проник до будинку потерпілої ОСОБА_10 з метою заволодіння майном останньої. При цьому заперечив учинення будь-яких насильницьких дій по відношенню до потерпілої.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні місцевого суду пояснила, що проживає у будинку сама. Ввечері 03.09.2016 року, знаходячись у будинку без світла, почула, як було розбите вікно. Через вікно у будинок проник чоловік, який підійшовши до неї, вдарив її в голову і став вимагати гроші. Коли вона сказала, що грошей немає, він схопив її за шию та кинув на підлогу. При цьому взяв подушку, накрив їй обличчя і став душити, одночасно давлячи колінами на груди. Вимагав, щоб вона сказала, де гроші, погрожуючи, що інакше заріже. Реально сприйнявши загрозу для свого життя, вона вказала на місце, де знаходились гроші. Забравши гроші та її мобільний телефон, чоловік покинув будинок через вхідні двері. Також пояснила, що коли її душили, вона відвернувши обличчя вбік, упізнала в нападникові ОСОБА_8 . Коли відбувалася зазначена подія вона чула знайомий їй жіночий голос, якій належав ОСОБА_11 , співмешканці ОСОБА_8 , яка раніше приходила до неї та допомагала по господарству.

Допитана в місцевому суді в якості свідка ОСОБА_12 підтвердила, що дійсно, після вживання спиртних напоїв, вона разом з своїм співмешканцем пішли до будинку ОСОБА_10 . Розбивши вікно, ОСОБА_8 заліз до будинку, а вона в цей час знаходилась біля вікна. Чула як він душив потерпілу, яка при цьому кричала « ОСОБА_13 … помогите… убивают». Через деякий час обвинувачений вийшов з будинку через двері з телефоном та грошима і вони пішли до її подруги « ОСОБА_14 ». Дорогою вони посварились і вона повернулась до будинку ОСОБА_15 . Куди пішов ОСОБА_8 їй невідомо.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що він проживав у своєму будинку разом із ОСОБА_8 та його співмешканкою ОСОБА_12 . Того дня, коли сталася подія, вдень він з ОСОБА_8 були на заробітках. У другій половині дня, після приготування вечері та вживання втрьох спиртного, він пішов відпочивати, а ОСОБА_8 разом з своєю співмешканкою кудись пішли. Коли він вночі прокинувся, то бачив, що ОСОБА_12 спала сама. Де в цей час знаходився ОСОБА_8 йому не відомо. Про те що сталося в будинку ОСОБА_10 , йому стало відомо від працівників правоохоронних органів.

Окрім показів потерпілої та свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_10 (а.к.п.49);

- даними протоколу огляду місця події від 04.09.2016 року та фототаблиць до нього, згідно яких проведено огляд домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_3 , де в одному з вікон будинку було вибите скло, а також пошкоджена віконна рама (а.к.п.50-62);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.09.2016 року та фототаблиць до нього, згідно якого було у ОСОБА_8 було вилучено гроші, мобільний телефон із зарядним пристроєм та дві картки для SІМ-карток, які належали потерпілій ОСОБА_16 (а.к.п.67-74);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_16 вказала на фото особи під №2, ОСОБА_8 (а.к.п.78-79 );

- висновком експерта № 99 від 13.09.2016 року, щодо наявності у потерпілої ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, які вона отримали внаслідок скоєння кримінального правопорушення (а.к.п.81-82);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2016 року з відеозаписом, за участю потерпілої ОСОБА_16 де вона детально, послідовно показала, яким чином до неї потрапили в будинок, куди наносились удари, погрози її життю, які вона оцінювала, як реальні та після чого вказала, де знаходяться грошові кошти, які в неї забрали (а.к.п.114- 115);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2016 року з відеозаписом, за участю ОСОБА_8 , де він детально, послідовно відтворював свої дії, які мали місце 03.09.2016 року, а саме показав, як саме потрапив до будинку потерпілої, пересувався у будинку, як наносив тілесні ушкодження потерпілій, та як заволодів майном потерпілої (а.к.п.116-117);

- протоколом за результатами проведення негласно-слідчо-розшукової дії та доданим до нього аудіозаписом розмови, за участю ОСОБА_8 , де він розповідав як розбив вікно та заліз до будинку потерпілої, звідки забрав телефон та гроші (а.к.п.134-135);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 656 від 11.10.2016 року, згідно яких у ОСОБА_8 у період часу до якого відноситься злочин, у вчиненні якого він підозрюється, мала місце легка розумова відсталість (F70- за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду), яка не позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.к.п.118-120);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 657 від 11.10.2016 року, згідно яких у ОСОБА_8 психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності не виявлено, протиалкогольне лікування йому не показане (а.к.п.123-125).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно прийшов до висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.186 КК України, спростовуються сукупністю досліджених місцевим судом доказів та не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, твердження захисника, що його підзахисний вчинив саме грабіж, поєднаний з проникнення у житло потерпілої, а не розбій, спростовується показами самої потерпілої, а також свідка ОСОБА_12 . При цьому, вказані особи не мають жодних підстав обмовляти обвинуваченого, їх покази повністю узгоджуються між собою та з матеріалами кримінального провадження.

В той же час, ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано доказів, які б спростовували свідчення вказаних осіб і доводили невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відтак, позицію сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення обвинуваченим відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння; відношення обвинуваченого до вчиненого; дані про його особу, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності; задовільно характеризується за місцем реєстрації та формально позитивно за місцем фактичного проживання; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення до постановлення відносно нього попереднього вироку Семенівського районного суду від 24 листопада 2016 року, остаточне покарання йому обґрунтовано визначено на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4