Справа № 487/148/14-к
Провадження № 1-кп/487/238/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2017 року Заводського районного суду м. Миколаєва у складі колегії суддів: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законних представників обвинувачених - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_12 , перекладача - ОСОБА_13 , розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 за ст. ст. п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст. ст. п.4, 7, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 за ст. ст. п. 4, 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 строком на 60 діб з продовженням раніше встановленого обовязку щодо заборони йому в період з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду, посилаючись на те, що ним вчинено особливо тяжкий злочин та продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню та про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на 60 діб посилаючись на те, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а також те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, також те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, батьки не мають впливу на свого сина, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні представник потерпілого клопотання прокурора підтримав частині продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу та вважав необхідним також змінити ОСОБА_14 запобіжний захід на домашній арешт цілодобово.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_14 та його законний представник не заперечували проти задоволення клопотання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник заперечували проти заявленого клопотання.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку перебування під вартою та про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягають задоволенню з наступних підстав.
Обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обвинувченому ОСОБА_9 у виді домашнього арешту.
Судовий розгляд по справі продовжується, але у обвинувачених закінчується 15.08.2017 року строк запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вказаних злочинах, а також особу обвинуваченого, відсутність міцності соціальних зв`язків, те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, батьки не мають впливу на свого сина, при цьому важелів, які б сприяли перебуванню його за визначеним місцем, не встановлено, що свідчить про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися і існують до теперішнього часу, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, а також вчиненян іншого кримінального правопорушення,що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою,з метою забезпечення безперервного розгляду провадження в суді та виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовженняОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів., а вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування у відношенні нього вказаного запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Таким чином, на підставі вимог ст.181 КПК України, враховуючи, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, вік та стан здоров`я, відсутність міцності соціальних зв`язків, те, що він негативно характеризується, не навчається та не працює, що свідчить про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які на теперішінй час не зменшилися, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків по данному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що домашній арешт є запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_15 та вважає за доцільне продовжити ОСОБА_15 строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту на два місяці, з забороною з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Доводи захисника ОСОБА_7 і обвинувачеого ОСОБА_8 , а також представникапотерпілого, суд вважає необґрунтованими та не приймає до уваги.

Керуючись ст. ст. 181, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 10.10.2017 року 17-00 годин.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту продовжити на 60 днів до 10.10.2017 року, забороновши йому в період з 21-00 год. до 07-00 год. залишати місце постійного проживання: квартиру АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Попередити ОСОБА_9 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз' яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Обов`язки по контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_9 покласти на працівників Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
ОСОБА_3