Справа № 461/589/17
Провадження № 1-кс/461/4647/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про скасування арешту майна покликаючись на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.04.2017 року, накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai Azera» д.н.з. НОМЕР_1 . Вказує на те, що станом на дату подання клопотання, слідчий зволікає із проведенням необхідних слідчих дій; формально підходить до проведення досудового розслідування. Оскільки даний транспортний засіб являється речовим доказом, є громіздкий, а спеціальні умови для його збереження не забезпечено, то такий речовий доказ можливо було б передати на відповідальне зберігання його володільцю, при цьому виконавши всі необхідні процесуальні дії (опис, фотографування тощо), виконання яких унеможливило б шкоду для кримінального провадження. Просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, давши аналогічні пояснення. Просить скаргу задовольнити та повернути автомобіль марки «Hyundai Azera» д.н.з. НОМЕР_1 .

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, пояснивши, що викладені у клопотанні доводи не містять даних про неправомірність дій чи бездіяльність слідчого ОСОБА_7 щодо проведення досудового розслідуванні у даному кримінальному провадженні. Транспортний засіб визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000013; у даному провадженні слід провести слідчі дії із даним транспортним засобом, зокрема, провести відтворення обставин події, і з врахуванням встановлених вихідних даних призначити трасологічну експертизу; прокурор вважає, що у разі повернення транспортного засобу власнику,можуть бути знищені певні елементи автомобіля, внеесені зміни,які в подальшому позбавлять можливості слідство встановити істину у даному кримінальному провадженні..

Заслухавши думку учасників судового засіданні, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівській області проводиться досудове розслідування, внесене до ЄРДР за №0000013 від 08.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

У подальшому, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2017 автомобіль марки Хюндай Азера, державний номерний знак НОМЕР_1 , вилучено, визнано постановою слідчого від 24.01.2017 речовим доказом та поміщено для подальшого зберігання на територію Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області.

Автомобіль марки «Hyundai Azera» державний номерний знак НОМЕР_1 є доказом вчинення злочину, оскільки був знаряддям його вчинення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також, у ході досудового розслідування є необхідність у проведенні слідчого експерименту (при настанні відповідних погодних умов), для чого також необхідний автомобіль марки Хюндай Азера, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Тому, згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 21.04.2017 року, на автомобіль марки «Hyundai Azera» д.н.з. НОМЕР_1 накладено арешт.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно ч.1 ст.131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із п.4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/бо прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника.

Зважаючи на вказане, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_5 щодо скасування арешту з повернення вилученого майна слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, слідчий суддя, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 21.04.2017 року на автомобіль марки «Hyundai Azera» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .