Справа № 165/69/17 Провадження №11-кп/773/177/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку виконання судового рішенняДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 20 січня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :
Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.305 КК України до п`яти років позбавлення волі та звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку один рік шість місяців.
Начальник Нововолинського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Волинській області ОСОБА_9 звернувся з поданням про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що засуджений, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, періодично, а саме: 01 грудня 2015 року, 22 грудня 2015 року, 23 лютого 2016 року, 01 березня 2016 року, 05 квітня 2016 року, 26 квітня 2016 року, 04 травня 2016, 24 травня 2016 року, 07 червня 2016 року, 29 червня 2016 року, 05 липня 2016 року, 23 серпня 2016 року, 06 вересня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 25 жовтня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 22 листопада 2016 року, 06 грудня 2016 року, без поважних причин, не з`являвся до КВІ для реєстрації, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та про невиконання обов`язків, покладених на нього судом.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 20 січня 2017 року відмовлено в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року.
Обґрунтовуючи своє рішення суд у своїй ухвалі зазначив, що оскільки іспитовий строк щодо засудженого закінчився 17 січня 2017 року, подання до суду надійшло в останні дні іспитового строку, визначеного судом ОСОБА_7 , а відтак, оскільки на момент постановлення ухвали іспитовий строк закінчився то слід відмовити в задоволенні подання.
В своїй апеляційній скарзі прокурор вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою подання начальника Нововолинського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Волинській області ОСОБА_9 задовольнити.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, прокурора який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, засудженого та захисника, які заперечили подану апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак, суд розглядаючи подання кримінально виконавчої інспекції щодо ОСОБА_7 , неповно з`ясував обставини справи, а висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають матеріалам справи.
Так відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції послався на те, що на момент постановлення ухвали іспитовий строк щодо засудженого закінчився, а подання до суду надійшло в останні дні іспитового строку, визначеного судом ОСОБА_7 .
Разом з тим з матеріалів провадження вбачається, що начальник Нововолинського міського відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Волинській області ОСОБА_9 звернувся з поданням про скасування звільнення ОСОБА_7 13 січня 2017 року, тобто до закінчення іспитового строку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки подання подано до закінчення іспитового строку, то суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання з цієї підстави, а тому ухвала Нововолинського міського суду від 20 січня 2017 року підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України (ч.2 ст.166 КВК України) у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вказана стаття до поважних причин неявки засудженого до кримінально - виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року за ч.1 ст.305 КК України до п`яти років позбавлення волі та звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку один рік шість місяців.
Постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 25.11.2015 року ОСОБА_7 встановлено дні явки 1-й та 4-й вівторок кожного місяця (а.с.6).

З листка реєстрації вбачається, що ОСОБА_7 не з`являвся на реєстрацію 01 грудня 2015 року, 22 грудня 2015 року, 23 лютого 2016 року, 01 березня 2016 року, 05 квітня 2016 року, 26 квітня 2016 року, 04 травня 2016, 24 травня 2016 року, 07 червня 2016 року, 29 червня 2016 року, 05 липня 2016 року, 23 серпня 2016 року, 06 вересня 2016 року, 04 жовтня 2016 року, 25 жовтня 2016 року, 01 листопада 2016 року, 22 листопада 2016 року, 06 грудня 2016 року в результаті чого засудженому 18.12.2015 року, 30.12.2015 року, 19.02.2016 року, 06.07.2016 року, 27.09.2016 року було винесено письмові попередження.

Разом з тим ОСОБА_7 в судовому засіданні не вказав поважних причин пропуску днів явки на реєстрацію, зазначивши, що не з`являвся на реєстрацію, так як працював на тимчасовій роботі, та у зв`язку з хворобою. При цьому колегія суддів не приймає до уваги такі пояснення засудженого, оскільки ні під час розгляду подання як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, жодних доказів на підтвердження працевлаштування чи хвороби ОСОБА_7 подано не було. Крім того факт працевлаштування не може слугувати поважною причиною невиконання обов`язків, покладених вироком суду на ОСОБА_7 .
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання, оскільки засуджений попереджався про відповідальність за такі порушення, однак систематично вчиняв такі порушення знову, що вказувало на його небажання стати на шлях виправлення.
Враховуючи що ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся на реєстрацію до КВІ, поважних причин пропуску не навів, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Нововолинського міського суду Волинської області від 20 січня 2017 року про відмову в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного вироком покарання підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405,407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 20 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову, якою подання задовольнити.

Скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 і направити ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Сокальського районного суду Львівської області від 17 липня 2015 року.

Головуючий:

Судді: