Справа180/1159/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань: 03 травня 2017 року за № 0001767, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дніпропетровська, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.06.2008 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Вирок набрав чинності 19.06.2008 року;

- 21.06.2012 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Вирок набрав чинності 27.07.2012 року. Умовно-достроково звільнений 24.07.2013 року з невідбутим строком 5 місяців 16 днів.

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
01 травня 2017 року, приблизно о 14:30 год., ОСОБА_3 знаходився в районі будинку АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_5 , у якої на шиї було два золотих ланцюжка, і у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотих виробів, що знаходились на шиї ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 подбіг зі спини до ОСОБА_5 та відкрито, з корисливих мотивів, повторно незаконно шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, золотий хрестик 585 проби, вагою 1 грам., золотий ланцюжок 585 проби, вагою 17,46 грам, загальна вартість яких згідно висновку судово товарознавчої експертизи від 13 червня 2017 року становить 10983,70 грн., після чого зник в невідомому напрямку і викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми незаконними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 10983,70 грн.

Також, 11 травня 2017 року, приблизно об 11:15 год., ОСОБА_3 знаходився в районі будинку АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_6 , у якої на шиї був золотий ланцюжок, і у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого виробу, що знаходився на шиї ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підбіг зі спини до ОСОБА_6 та відкрито, з корисливих мотивів, повторно незаконно шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок 583 проби, вагою 9,53 грами, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 13 червня 2017 року становить 5663,96 грн., після чого зник в невідомому напрямку і викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 5663,96 грн.

Також, 13 травня 2017 року, приблизно о 12:00 год., ОСОБА_3 знаходився в районі будинку АДРЕСА_4 , де побачив ОСОБА_7 , у якої на шиї був золотий ланцюжок, і у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме вищевказаного золотого ланцюжка.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підбіг зі спини до ОСОБА_7 та відкрито, з корисливих мотивів, повторно незаконно шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 7,77 грами, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 13 червня 2017 року становить 4623,15 грн., після чого зник в невідомому напрямку і викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4623,15 грн.

Крім того, 19 травня 2017 року, приблизно об 11:30 год., ОСОБА_3 знаходився в районі магазину «8-квартал» по вул.Електрометалургів в м.Нікополь, Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_8 , у якої на шиї був золотий ланцюжок, і у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме вищевказаного золотого ланцюжка.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , пішов за ОСОБА_8 і напроти будинку АДРЕСА_5 , дочекавшись слушної миті, підбіг зі спини до ОСОБА_8 , та відкрито, з корисливих мотивів, повторно незаконно шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок 583 проби, вагою 12,5 грам, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 13 червня 2017 року становить 7429,12 грн., після чого зник в невідомому напрямку і викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 7429,12 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, в повному обсязі, надав показання, якими підтвердив фактичні обставини їх вчинення, викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що проживає у цивільному шлюбі із дівчиною, у якої є малолітня дитина. На той момент не працював і вчиняв злочини для того, аби прогодувати сім`ю та сплачувати за лікування дитини. Золоті вироби, викрадені у потерпілих, здавав у ломбарди, гроші тратив на сім`ю. просив призначити йому покарання з урахуванням ст.69 КК України нижче від нижчої межі.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, за клопотанням прокурора та за відсутності заперечень з боку обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і постановив розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про неможливість оскарження ними визнаних обставин в апеляційному порядку.

За результатами дослідження обвинувального акту, на підставі показань обвинуваченого, які є чіткими, послідовними, і такими, що не суперечать обставинам вчиненого кримінального правопорушення, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ч.1 ст.65 КК України, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та оставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд враховує те, що злочини, які вчинив ОСОБА_3 відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд приймає до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, повністю визнав свою вину в інкримінованих йому злочинах.

Однак, призначаючи покарання за ч.2 ст.186 КК України, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше двічі судимий за корисливі злочини, має не зняту та не погашену в установленому порядку судимість за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, належних висновків для себе не зробив, негативні наслідки, завдані злочинними діями обвинуваченого не усунені, шкоду потерпілим не відшкодовано.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочинів, їх обставини, на кількість епізодів вчиненого за ч.2 ст.186 КК України злочину, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, а також, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.

Суд не знайшов підстав для застосування при призначенні покарання ст.69 КК України, оскільки відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що вчиняв злочини для того, аби годувати сім`ю та сплачувати за лікування дитини, однак, суд не вважає це обставиною, яка пом`якшує покарання в розумінні ст.66 КК України.

Враховуючи те, що судом в ході судового розгляду встановлено лише одну обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, і не знайшов будь-яких інших обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, як на тому наполягав обвинувачений.
Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України суд вбачає підстави для зарахування ОСОБА_3 у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період попереднього ув`язнення з 23 травня 2017 року (з моменту обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) по 20.06.2017 року включно (до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року).

Нормами ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю, частково чи відмовляє в ньому.

Розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_8 становить 7429,12 грн. (органом досудового розслідування майно потерпілій повернуто у повному обсязі під розписку), потерпілій ОСОБА_5 становить10983,70 грн. грн., потерпілій ОСОБА_6 становить 5663,96 грн., потерпілій ОСОБА_7 становить 4623,15 грн. Розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілим незаконними діями ОСОБА_3 визначено за результатами судово-товарознавчої експертизи від 13 червня 2017 року.

Цивільні позови потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заявлені.

На стадії досудового розслідування потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявлено цивільні позови до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином. Ухвалою від 19 липня 2017 року суд визнав вказаних потерпілих цивільними позивачами та прийняв позови для розгляду.

Потерпіла ОСОБА_6 просить стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в розмірі 5663,96 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду в розмірі 10983,70 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Оскільки суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і обвинувачений визнав свою вину та визнав цивільні позови, заявлені потерпілими, суд вважає, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь майнової шкоди в розмірі 5663,96 грн. та 10983,70 грн. відповідно, підлягають задоволенню повністю.
Згідно постанови про визнання речових доказів від 22 травня 2017 року визнано речовим доказом золотий ланцюжок 583 проби, вагою 12,5 грам, належний потерпілій ОСОБА_8 та переданий їй на зберігання під розписку.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Вартість проведення судово-товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № 38/12.1/190 від 13 червня 2017 року, становить 395,48 грн., які слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Обраний ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 23 травня 2017 року (з моменту обрання відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні).

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі період попереднього ув`язнення з 23 травня 2017 року по 20 червня 2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 5663(п`ять тисяч шістсот шістдесят три) гривні 96 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10983(десять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 70 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок.
Речовий доказ: золотий ланцюжок 583 проби, вагою 12,5 грам, належний потерпілій ОСОБА_8 та переданий їй на зберігання під розписку, - залишити останній.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1