Справа № 274/4980/16-к
Провадження №1-кп/0274/422/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бердичеві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 26.09.2016 року за №0001547 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Бердичівському виправному центрі (№108), раніше судимого: 1) 07.10.2013р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.289 ч.1, 75 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; 2) 19.11.2014р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.122 ч.1, 71 КК України до 3 років 1 місяця обмеження волі; 3) 21.10.2015р. Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.190 ч.1, 71 ч.1 КК України до 2 років 5 місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.390 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Бердичівському виправному центрі (№108) управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2014 року, яким останнього засуджено до трьох років і одного місяця обмеження волі, на шлях виправлення не встав і вчинив новий умисний злочин.

Так 29.01.2015 року ОСОБА_5 прибув для відбуття покарання в Бердичівський виправний центр №108, що розташований за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2. Цього ж дня засудженого ОСОБА_6 було під підпис ознайомлено з вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України та вимогами нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання, правилами внутрішнього розпорядку установи виконання покарання для засуджених до обмеження волі, а також засуджений ознайомлений з настанням кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ст.ст.390, 392, 345 КК України.

Знаходячись на території Бердичівського виправного центру №108 у період часу з 23 год. 00 хв. 20.08.2016 року по 02 год. 15 хв. 21.08.2016 року, у невстановлений слідством спосіб та невстановленому слідством місці, з метою самовільного залишення місця обмеження волі, без відповідного дозволу керівництва установи, ОСОБА_5 самовільно залишив межі Бердичівського виправного центру №108 та зник у невідомому напрямку.

21.08.2016 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 , самостійно повернувся до контрольно-пропускного пункту Бердичівського виправного центру №108 та доставлений черговим помічником начальника установи Бердичівського виправного центру №108 ОСОБА_7 до місця обмеження волі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю. Суду показав, що відбуває покарання у виді обмеження волі у Бердичівському виправному центрі №108. Влітку поточного року, маючи бажання побачити своїх рідних, він самовільно залишив територію вказаної виправної установи. Зробив це після вечірньої перевірки, перелізши через паркан установи. Далі найняв таксі та на ньому поїхав до свого дядька, який проживає у м. Житомирі. Коли приїхав до останнього, дядько зачинив його у квартирі та повідомив про це його батька. Вже наступного ранку батько завіз його назад до виправного центру. Визнає те, що вчинив неправильно, усвідомлюючи можливі наслідки. Жалкує про скоєне.
Зважаючи на повне визнання винуватості самими обвинуваченими, за клопотанням прокурора, погодженого з усіма іншими учасниками судового процесу, суд, керуючись положеннями ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст.390 ч.1 КК України, як самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, засудженою до обмеження волі.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ст.390 ч.1 КК України є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв новий злочин маючи ряд непогашених судимостей за попередніми вироками та в процесі відбуття призначеного судом покарання, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, свою вину визнав.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Остаточне покарання за сукупністю вироків суд визначає обвинуваченому в порядку ст.ст.71 ч.1, 72 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду від 21.10.2015 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати по справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб в рамках кримінального провадження не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ст.390 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 визначити в порядку ст.ст.71 ч.1, 72 ч.1 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 жовтня 2015 року, а саме у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяцівпозбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Період утримання ОСОБА_4 в місцях обмеження волі з 21.12.2016р. по момент приведення вироку до виконання зарахувати до строку відбування покарання в порядку визначеному ст.72 ч.1 КК України.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1