АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001834 від 10.07.2015 року відносно
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івашки Полтавського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 ,
та
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтави, жителя АДРЕСА_2
та
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_3
та
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_4 ,-
за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13.07.2016 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком засуджено:

- ОСОБА_10 за ч.2 ст.187 КК України на сім років три місяці позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.02.2012 року та визначено остаточне покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 163,68 грн.;

- ОСОБА_8

за ч. 2 ст. 186 КК України на п`ять років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 187 КК України на сім років три місяці позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, у виді семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте ОСОБА_8 покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2015 року та призначено остаточне покарання у виді семи років десяти місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особистого майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 163,68 грн.;

- ОСОБА_9 за ч.2 ст.187 КК України на сім років три місяці позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта в сумі 163, 68 грн.;

- ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки три місяці позбавлення волі.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

У поданих апеляційних скаргах:

обвинувачений ОСОБА_7 прохає вирок щодо нього змінити, пом`якшити йому покарання та застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що злочину щодо потерпілого ОСОБА_19 не вчиняв та навпаки захищався від його нападу;

обвинувачений ОСОБА_20 прохає вирок щодо нього скасувати в частині засудження його за розбійний напад на ОСОБА_21 , оскільки не вчиняв будь-яких розбійних дій щодо нього. Також просить пом`якшити йому покарання, оскільки він щиро зізнався у вчиненому та має на утриманні неповнолітню дитину;

обвинувачений ОСОБА_9 прохає вирок щодо нього змінити, пом`якшивши призначене йому судом покарання із застосуванням ст.69 КК України. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілому, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.

Як встановив суд, 09.07.2015 близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_8 за попередньою змовою разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Першотравнева», що знаходиться по вулиці Небесної Сотні (Леніна) в м. Полтава, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_21 поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні удару ОСОБА_10 пальцями рук стиснутих в кулак потерпілому ОСОБА_21 в область верхньої губи, чим спричинено останньому тілесні ушкодження у вигляді: наскрізної рани верхньої губи зліва та сколу емалі 1,3-4 зубів на верхній щелепі зліва, які кваліфікуються у своїй сукупності як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також не менше п`яти ударів ногами в область тулуба та верхньої лівої кінцівки потерпілого ОСОБА_21 , чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді синців шкіри тулуба справа та зліва, верхньої лівої кінцівки, які кваліфікуються у свої сукупності як легкі тілесні ушкодження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1010 від 17.07.2015.

В ході нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_21 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заволоділи особистими речами потерпілого, а саме: годинником «Саsіо «G-Shock» DW-6900SN, вартістю 1821 гривня 08 копійок , золотим ланцюжком, загальною вартістю 7 000 гривень, та мобільним телефоном марки «НТС», вартістю 780 гривень, який знаходився в правій кишені джинсових шортів, спричинивши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 9 601 гривня 08 копійок, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

У подальшому, 14.07.2015 року близько 22 годин 30 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи по вулиці Залізна, 2 в м. Полтава, напали на потерпілого ОСОБА_19 застосувавши до нього насильство, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я, що виразилося у нанесенні йому ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ударів пальцями рук стиснутими в кулак в обличчя, після чого, подолавши опір потерпілого, заволоділи його курткою, у яку він був одягнений, вартістю 250 гривень, в якій знаходився мобільний телефон марки «Нокіа» С2-01 в чорному корпусі, вартістю 364 гривні, а також кепкою чорного кольору, вартістю 100 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріального збитку на загальну суму 714 гривень, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника ОСОБА_14 на підтримання доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 , який уточнив свої вимоги, просив застосувати до нього ст. 69 КК України та обмежитись відбутим покаранням з урахуванням того, що він переосмислив свою поведінку, жалкує про скоєне та просить врахувати його щире каяття, повне визнання вини, а також те, що їх з ОСОБА_22 мати залишилася без допомоги; уточнені апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 , який стверджує, що визнає вину по обох епізодах, розкаюється у вчиненому та просить застосувати до нього ст.69 КК України; захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_23 на підтримання уточнений апеляційних вимог своїх підзахисних; прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти поданих апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_22 , який підтримав подані апеляційні скарги; захисника ОСОБА_12 , який покладався на розсуд суду; перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.
З урахуванням уточнення обвинуваченими ОСОБА_24 та ОСОБА_8 своїх апеляційних вимог, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_8 разом з ОСОБА_24 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а також вчинення ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації їх дій не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

В той же час, колегією суддів враховується, що свої висновки щодо доведеності вини обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях суд зробив на підставі доказів, які він безпосередньо дослідив за участю учасників судового провадження та належно оцінив із дотриманням положень ст.94 КК України. Докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3ст.374 КПК України суд навів у своєму вироку.

Зокрема, в основу вироку по епізоду розбійного нападу покладені показання потерпілого ОСОБА_25 який пояснив в суді, що під час розбійного нападу 09.07.2015 року він відчув поштовх ззаду в спину, після чого розвернувся і ОСОБА_10 одразу ж ударив його кулаком в обличчя. Після цього ОСОБА_8 зробив йому підніжку і він упав на бік, а потім повернувся на спину. Двоє обвинувачених стояли перед ним та наносили удари по ногах і тулубу, а також одночасно наносилися удари по голові. Хто саме з них зривав з нього ланцюжок та знімав годинник він не бачив, бо закривав обличчя руками. З кишені джинсових шортів потерпілого забрали мобільний телефон. Під час пред`явлення особи для впізнання, потерпілий ОСОБА_25 упізнав обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , як осіб, які вчинили розбійний напад на нього (т.1, а.с.190-194, 195-199,200-204). Крім того, саме ОСОБА_8 в ніч нападу на потерпілого ОСОБА_26 10.07.2015 року о 00:41 год. заклав під заставу розірваний золотий ланцюг з реактивом вагою 8,11г (т.1 ас.231). Також, вдома у обвинуваченого ОСОБА_8 був виявлений викрадений у потерпілого ОСОБА_26 годинник «Саsіо «G-Shock» DW-6900SN (т.1, а.с. 235-244). Свідок ОСОБА_27 , пояснив суду, що влітку 2015 року ОСОБА_10 приніс йому на реалізацію мобільний телефон марки «НТС» за який свідок заплатив 600 грн., та який він добровільно видав працівникам міліції (т.1 а.с.180-181,205-207), чохол від телефону вилучено за місцем проживання ОСОБА_10 (т.1 а.с.209-214).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в основі вироку лежать належні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вину апелянтів у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_21 , а їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, як розбійний напад, поєднаний із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.
Щодо апеляційних вимог обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про необхідність пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

За змістом ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд врахував особу кожного з обвинувачених, які є одруженим, мають на утриманні дітей, проте не працювали, мають непогашені судимості, в тому числі за злочини проти власності. Крім того суд першої інстанції правильно вказав на відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Не виявлено таких обставин і під час апеляційного розгляду.
Таким чином, належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.187 КК України. Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 09.02.2012 року, суд першої інстанції правомірно приєднав невідбуту частину покарання за правилами ст.71 КК України. ОСОБА_8 суд першої інстанції визначив покарання за ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій наведених статей закону України про кримінальну відповідальність та за сукупності злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України.. Оскільки ОСОБА_8 вчинив злочини до засудження його вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 23.12.2015 року, суд першої інстанції правильно визначив обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, із дотриманням вимог ч.4 ст.70 КК України.
Доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в уточнених ними апеляційних скаргах про те, що вони визнають свою вину та щиро каються колегія суддів вважає неспроможними, оскільки таке «розкаяння» сталося вже на стадії апеляційного перегляду вироку суду, воно не є щирим та спрямоване лише на пом`якшення призначеного покарання без достатніх для цього підстав.
В той же час, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 щодо суворості призначеного йому покарання у виді позбавлення волі та вважає можливим пом`якшити призначене йому судом покарання із застосуванням ст.69 КК України. При цьому колегія суддів враховує як особу обвинуваченого, який не має судимості, утримує малолітню дитину, так і наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. А саме те, що ОСОБА_9 визнав свою провину, розкаявся у вчиненому та частково відшкодував шкоду потерпілому.
В той же час, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 має відбувати реально та не вбачає підстав для призначення такого покарання з іспитовим строком. Також колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_9 від додаткової міри покарання у виді конфіскації майна.
З урахуванням вище наведеного, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають до часткового задоволення. Підстав для задоволення решти апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 408 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 частково задовольнити.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок суду в частині призначеного ОСОБА_9 покарання змінити, вважати його засудженим вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 13.07.2016 року за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини особистого майна.

В іншій частині вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13.07.2016 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженими які утримуються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_28 ОСОБА_29 ОСОБА_30