Справа № 308/1796/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И В:
У кримінальному провадженні № 0000069 проводиться досудове розслідування обставин вчинення замаху на незаконне переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, отруйних речовин контрафактних тютюнових виробів, тобто злочину передбаченого ч. 1. ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України.

В ході виконання доручення слідчого оперативним підрозділом УСБ України в Закарпатській області отримано інформацію про переміщення через митний кордон України чергової партії контрафактних тютюнових виробів, з приховуванням від митного контролю,у зв`язку з чим було проінформовано Закарпатську митницю ДФС України.

За результатом проведення спільних заходів 14.02.2017 в пункті пропуску «Тиса» Закарпатської митниці виявлено транспортний засіб марки «SCANIA», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник ОСОБА_5 . АДРЕСА_1 ) з напівпричепом-рефрижератором марки «SAMRO», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (власник ОСОБА_6 , АДРЕСА_2 ), який слідував з України в Іспанію під керуванням громадянина України ОСОБА_7 .

В ході проведення митного огляду встановлено, що у вказаному транспортному засобі згідно товарно-супровідних документів переміщувався вантаж дерев`яні піддони в кількості 655 одиниць. Окрім цього в напівпричепі виявлено спеціально обладнаний тайник, доступ до якого став можливий після повного вивантаження вантажу, та застосування спеціальних технічних засобів демонтажу підлоги напівпричепу.

В результаті огляду тайника виявлено приховані від митного контролю цигарки марки «Мальборо» в кількості 988 блоків по 10 пачок та мари «Кент» в кількості 1120 блоків по 10 пачок.

Допитаний як свідок водій транспортного засобу ОСОБА_7 показав, що вказаний вантаж, на прохання невідомої йому особи отримав в с. Холмок Ужгородського району та повинен був перемістити через митний кордон України на територію Угорщини де залишити в обумовленому місці на автостоянці.

За результатом проведення огляду місця події вилучено:

- автомобіль марки «SCANIA», білого кольору, 2011 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (рами, кузову): НОМЕР_3 та свідоцтво про його реєстрацію;

- напівпричіп - рефрижератор марки «SAMRO S338RC», білого кольору, 1999 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (рами, кузову): НОМЕР_4 та свідоцтво про його реєстрацію;

- дерев`яні піддони в кількості 655 одиниць;

- цигарки «Мальборо» в кількості 988 блоків по 10 пачок;

- цигарки мари «Кент» в кількості 1120 блоків по 10 пачок.

15.02.2017 винесено постанову про визнання вищевказаних тютюнових виробів, транспортного засобу та дерев`яних піддонів речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні 23.02.2017 року слідчий та прокурор підтримали зазначене клопотання та просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального
провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається із наданих суду доказів огляд місця події був проведений 14.02.2017 року в ході якого були вилучені речі зазначені у клопотанні.
За постановою від 15.02.2017 року зазначені речі були визнані речовими доказами.
Проте, як зазначено у ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках,
пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Проте, незважаючи на вищезазначені вимоги закону слідчий звернувся до суду із відповідним клопотанням лише 22.02.2017 року, тобто за межами встановленого законом строку.
Суд також не надано ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку відповідного володіння особи.
Слід також зазначити, що на цей час жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні.
Більш того, частина 1 статті 201 КК України передбачає відповідальність за контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, отруйних, сильнодіючих, вибухових речовин, радіоактивних матеріалів, зброї та боєприпасів (крім гладкоствольної мисливської зброї та бойових припасів до неї), а також спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.
Як вбачається із фабули у кримінальному провадженні № 0000069 вилучені тютюнові вироби містять у своєму складі отруйні речовини.
Проте суду, не надано висновку експертизи із цього питання, незважаючи на той факт, що із 14.02.2017 року було достатньо часу для проведення відповідної експертизи. Суд навіть не доведено належними та допустимими доказами, що така експертиза була призначена.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, та, відповідно, задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.
Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1