Справа № 645/4742/16-к
Провадження № 1-кс/645/1140/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002630 від 25.08.2016 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :
Прокурор Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_4 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 та направити для виконання ухвалу суду до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за адресою: м. Харків, вул. Короленка, буд. 16. З метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, просив розглянути дане клопотання без повідомлення ОСОБА_5 , яка є останнім набувачем вказаної квартири згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно договору купівлі-продажу від 23.04.2016 року за реєстровим номером № 91 посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 ..
Підставами для надання доступу до цієї документації слідчий зазначає те, що з Харківської місцевої прокуратури №3 до Немишлянського ВП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що 23.09.15 року невстановлена особа, шляхом підроблення заяви, зняла з реєстрації її доньку ОСОБА_8 , 2008 року народження.
За даним фактом відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002630 від 25.08.2016 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
З клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування було допитано у якості свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що йому потрібні були грошові кошти на лікування та на початку вересня 2015 року він знайшов оголошення в газеті про те, що особа може надати гроші під відсотки. Зателефонувавши за вказаним номером телефону та домовившись про зустріч, ОСОБА_9 зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_10 , з яким був інший невідомий чоловік, та вони обговорили суму грошових коштів і попрохали паспорт ОСОБА_9 , якісь копії документів на його квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого двоє чоловіків з його документами направились до паспортного столу, а повернувшись хвилин через 40, домовились про зустріч поблизу ст. метро «Спортивна» 26.09.2015 року. При цьому паспорт та документи йому не повернули.
Згодом ОСОБА_11 зустрівся з вказаним чоловіком, яким виявився ОСОБА_12 , у нотаріуса, де він підписав, майже не читаючи, договір іпотеки №1433 від 26.09.2015 року на суму 12 530,00 дол. США під заставу кв. АДРЕСА_2 , але звернув увагу на завищену суму займа, адже йому була потрібна лише 1000 дол. США, а не сума, вказана у договорі, яку він повинен був повернути до 26.09.2017 року. Коли прийшов строк віддавати кошти на телефонні дзвінки ОСОБА_12 перестав відповідати та не брав слухавку.
У кінці жовтня 2015 року ОСОБА_11 звернув увагу на те, що квитанції про нарахування за комунальні послуги нараховуються на двох осіб, замість трьох.
04.04.2016 року йому стало відомо про те, що невстановлені особи виламали двері до його квартири за адресою: АДРЕСА_2 та винесли речі, за винятком деяких, а згодом стало відомо проте, що квартира продана.
Також було встановлено, що при укладенні договору іпотеки, ОСОБА_12 діяв в інтересах ОСОБА_13 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 від 06.07.2015 р. за реєстровим номером № 914.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 22.02.2016 року вказана квартира була продана ОСОБА_15 , згідно договору купівлі-продажу № 196 посвідченою приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 .
22.02.2016 року приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_14 посвідчила договір купівлі-продажу № 196 згідно якого право власності набув на квартиру ОСОБА_15 .
22.03.16 року згідно договору дарування квартири АДРЕСА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_14 , дана квартира подарована ОСОБА_15 - ОСОБА_16 .
Згідно з договором купівлі-продажу № 91 від 23.04.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 , останнім набувачем вказаної квартири є ОСОБА_5 .
Прокурор зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, неприйняття рішення про заборону відчуження квартири може призвести до негативних наслідків (зміни власника нерухомого майна), які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому необхідно накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без виклику у судове засідання останнього набувача квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 .
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що Фрунзенським відділом поліції ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2016 за номером 0002630, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За частиною 3 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а квартира за адресою: АДРЕСА_1 не відповідає жодним критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, прокурором не наведено мети накладення арешту на вказану квартиру (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Таким чином, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002630 від 25.08.2016 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1