Справа № 461/4692/17
Провадження № 1-кс/461/4695/17
У Х В А Л А
18.07.2017 року

Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002562 від 17.06.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
11.07.2017 до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002562 від 17.06.2016 року. ОСОБА_3 зазначає, що суддею ОСОБА_4 під час прийняття рішень по іншим справам були порушені норми ст.ст. 19, 24, 64, 129 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 9 КПК України. Крім того, даний суддя постановив ухвалу від 12.12.2016 року у справі № 461/7835/16-к, яка в подальшому була скасована колегією Апеляційного суду Львівської області. 03.07.2017 року слідчий суддя ОСОБА_4 постановив ухвалу у справі № 466/4277/17, яка не відповідає вимогам ст. 307 КПК України. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_3 зазначає, що слідчий суддя ОСОБА_4 допустив істотні порушення вимог законодавства, та просить відвести останнього від розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002562 від 17.06.2016 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою заяву підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у заяві про відвід, а також зазначив, що з приводу викладеного він звернувся до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді ОСОБА_4 .

Судом, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши пояснення заявника, матеріали справи, судом встановлено наступне.

В провадженні слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002562 від 17.06.2016 року.

Приписами статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 80 КПК України визначено, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу. Відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Обставини, на які покликається заявник не є доказами упередженості чи певної зацікавленості судді у наслідках розгляду скарги.

Проте, згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та практики Європейського Суду з прав людини /рішення від 09.11.06р. у справі «Білуга проти України», рішення від 28.10.98р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії, тощо/, з метою об`єктивності розгляду скарги, усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості слідчого судді у результатах розгляду, та з етичних міркувань, приходжу до висновку, що заяву про відвід слід задовольнити.

Констатуючи право заявника на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав ( і навіть потенційної можливості ) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім, слідчий суддя погоджується з доводами заявника в тому, що обставини, на які він покликається у підтвердження своїх доводів про можливі стосунки між слідчим суддею та особою, яка подала скаргу до Вищої ради правосуддя на дії судді ОСОБА_4 - є особливими, а тому слугують підставою для висновку про вмотивованість відводу.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 24.05.1989 року у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), відповідно до змісту якого, при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості. Тому, враховуючи те, що заявник звернувся до суду із заявою про відвід судді слідчого, що процесуально унеможливило розгляд скарги суддею слідчим впродовж часу визначеного нормами КПК України, вважаю, що у сторони, об`єктивно, не зважаючи на особисту поведінку судді, є підстави для обґрунтованих сумнівів у безсторонності та неупередженості слідчого судді.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про вмотивованість доводів заявника в частині існування інших обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді, відтак відвід належить задовольнити, забезпечивши довіру до суду.

Керуючись ст.ст. 75-82, 372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:
заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002562 від 17.06.2016 року задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002562 від 17.06.2016 року.

Повний текст ухвали проголосити 20.07.2017 року о 09 год. 45 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .