УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга гр. ОСОБА_3 , у якій останній зазначив, що слідчим Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 160 001 000 029 03 за ч. 5 ст. 191 КК України, у якому заявник має процесуальний статус потерпілого.

У зв`язку з цим 03.05.2017 потерпілий звернувся до слідчого з письмовим клопотанням про проведення низки процесуальних дій.

Клопотання Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві того ж дня отримане та зареєстроване за вх. № Г-2612, тобто у силу вимог ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання підлягало розгляду слідчим упродовж трьох днів.

Попри це, слідчий на порушення КПК у передбачений законом строк клопотання не розглянув, про прийняте рішення заявника не повідомив, що свідчить про бездіяльність слідчого.

У зв`язку з наведеним заявник просив слідчого суддю визнати бездіяльність слідчого та зобов`язати останнього розглянути клопотання від 03.05.2017 та прийняти по ньому відповідне процесуальне рішення.

У судовому засіданні з розгляду скарги потерпілий ОСОБА_3 підтримав скаргу, просив її задовольнити.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не прибув, про наявність поважної причини неявки суд не повідомив.

Відсутність слідчого відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, заслухавши доводи заявника та надані ним матеріали, дійшов висновку про таке.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України визначений перелік осіб, яким надано право під час досудового розслідування оскаржити бездіяльність слідчого щодо нездійснення процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. До таких осіб, серед інших, віднесений потерпілий.

Заявником доведено, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 120 160 001 000 029 03 за ч. 5 ст. 191 КК України. У зв`язку з цим ОСОБА_3 29.09.2016 звертався до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві з заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Оскільки протилежне не доведене, слідчий суддя вважає, що заявник має у вказаному провадженні процесуальний статус потерпілого, що дає йому право оскаржувати бездіяльність слідчого у передбаченому кримінальним процесуальним кодексом порядку.

Як свідчать долучені до скарги копії документів, гр. ОСОБА_3 03.05.2017 звернувся до слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві з клопотанням про вчинення певних процесуальних дій, клопотання 03.05.2017 отримане Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві.

Отже, виходячи з доводів скарги, які підтверджені копіями долучених до неї документів, слідчий суддя вважає встановленим факт звернення потерпілого до слідчого з відповідним клопотанням.

Ця обставина згідно з ст. 220 КПК зобов`язувала слідчого у триденний строк розглянути клопотання та у разі відмови у його задоволенні вимагала прийняття процесуального рішення у формі постанови.

Відсутність у потерпілого на день звернення зі скаргою постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання свідчить про допущену слідчим бездіяльність.

Отже, доводи скарги щодо нерозгляду клопотання слідчим не спростовані та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Ухилення від розгляду клопотання протягом триденного строку не звільніє слідчого від вказаного обов`язку у подальшому.

Зазначене свідчить, що бездіяльність слідчого має триваючий характер, тобто відбувається по теперішній час.

Кримінальним процесуальним законом (ч. 2 ст. 220 КПК) встановлено, що про результати розгляду клопотання повідомляється його ініціатор, а процесуальне рішення у формі постанови приймається у випадку повної або часткової відмови у задоволенні клопотання.

Отже, ґрунтується на законі вимога заявника про зобов`язання слідчого, у разі відмови у задоволенні клопотання, прийняти рішення у формі постанови.

У той же час, частиною 2 статті 307 КПК передбачений вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті слідчим суддею за наслідками розгляду скарги. Зазначена процесуальна норма не наділяє слідчого суддю правом визнавати факт бездіяльності.

Вказана обставина у сукупністю з вимогами ст. 26 КПК, якою компетенція слідчого судді обмежена виключно повноваженнями, передбаченими КПК, приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги у цій частині.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 220, 303, 306, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 160 001 000 029 03 за ч. 5 ст. 191 КК України, упродовж трьох днів з дня отримання копії цієї ухвали розглянути клопотання потерпілого від 03.05.2017, про результати розгляду проінформувати ініціатора клопотання у відповідності до ч. 2 ст. 220 КПК.

У задоволені решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1