Дата документу 27.06.2017 Справа № 554/3025/17
Провадження №1-кс/554/4477/2017
У Х В А Л А
27 червня 2017 року м.Полтава
Слідчий вказує, що відповідно до матеріалів ревізії відділу освіти Полтавської РДА, які були складені Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області згідно Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2017 року під час планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 було встановлено оплату завищеної вартості та обсягів виконаних ремонтно-будівельних робіт в сумі 519,92 тис.грн., внаслідок порушення підрядними організаціями вимог п. 4.3.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, П. 5 СТ. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI в частині не підтвердження фактичної сплати єдиного соціального внеску, включеного в акти форми КБ-2в та застосування у 2016 році відсотку ЄСВ в розмірі 38,5% замість 22% при визначенні розміру ІІ блоку загальновиробничих витрат, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму (серед яких є ТОВ «Новік 2011, ФОП ОСОБА_5 , ПП «Магнолія-ВІК», ТОВ «СпецРСУ 14» та інші суб`єкти господарювання).
В ході досудового розслідування було встановлено, що відділом освіти Полтавської РДА укладено з ФОП « ОСОБА_5 » три договори підряду на загальну суму 854136,00 грн.
Відповідно до даних бухгалтерського обліку протягом ревізійного періоду відділом освіти за виконані роботи перераховано ФОП « ОСОБА_5 » коштів на загальну суму 854136,00 грн. Розрахунки проведено в повному обсязі, дебіторська чи кредиторська заборгованість відсутні.
Розрахунки з ФОП « ОСОБА_5 » за виконані роботи здійснювалися на підставі складених типових форм «Акту приймання виконаних будівельних робіт» № КБ-2в та «Довідок про вартість робіт та витрати» КБ-3.
Відповідно до матеріалів ревізії відділу освіти Полтавської РДА, які були складені Управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи на І квартал 2017 року під час планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Полтваської районної державної адміністрації за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 в частині дослідження питання щодо правильності визначення підрядником прибутку, адміністративних витрат та загальновиробничих витрат у відповідності до вимог ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 встановлено наступне.
Так, ФОП « ОСОБА_5 » включено до актів форми №КБ-2в за 2015 рік ЄСВ в сумі 28 138, 00 грн., у 2016 році - 15 419, 00 грн.
Відповідно до листа ГУ ДФС у Полтавській області, ФОП « ОСОБА_5 » сплачено у 2015 році ЄСВ в сумі 7910,00 грн., у 2016 році - 350,00 грн.
Акти форми № КБ-2в підписані підрядником - ФОП « ОСОБА_5 » та директорами загальноосвітніх навчальних закладів без розшифровки підпису та скріплені печатками.
Таким чином, відповідальною особою за вказані порушення є керівник ФОП « ОСОБА_5 ».
Вказане порушення призвело до завищення касових видатків за КФК 070201 в формі № 2м за 2016 рік в сумі 2235,00 гривень, по КФК 070201 в формі 4-3м за 2016 рік в сумі 12 834, 00 гривень, по КФК 070201 в формі 4-3м за 2015 рік 20 228, 00 гривень.
Також слідчий зазначає, що відділом освіти Полтавської РДА укладено з ПП «Магнолія-ВІК» договір від 21.10.2016 № 413 на суму 485029, 23 гривень на виконання робіт по капітальному ремонту приміщень Пальчиківського навчально-виховного комплексу Полтавської Районної Ради Полтавської області.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України № 996-ХІV відповідальність за невідповідність даних відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Акти форми № КБ-2в підписані підрядником-керівником ПП «Магнолія-ВІК» та директором Пальчиківського НВК без розшифровки підпису та скріплені печатками.
Таким чином, відповідальною особою за вказані порушення є керівник ПП «Магнолія-ВІК».
В ході досудового розслідування встановлено, що керівником та головним бухгалтером ПП «МАГНОЛІЯ ВІК» є ОСОБА_5 , також останній зареєстрований як фізична особа підприємець (ФОП) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , українець, громадянин України, уродженець Полтавська область, Зіньківський район, с. Ступки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Слідчий зазначає, що з метою повноти, всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт (заборону на використання, розпорядження) майна. Як правило, арешт майна полягає у забороні на використання майна, а також забороні розпоряджатися таким майном, так як незастосування заборони може призвести до зникнення майна. В даному випадку у разі не накладення заборони (арешту) на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), які знаходяться в ПАТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805) на розрахункових рахунках: № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на яких маються грошові кошти, на думку слідчого, вказані кошти можуть зникнути (шляхом переведення на інші рахунки або взагалі знятті грошових коштів з рахунків), що перешкодить повному та неупередженому проведенню досудового розслідування по кримінальному провадженню та в подальшому відшкодуванню завданих збитків.
Крім того, згідно з ч.2 ст.172 КПК України слідчий просить розгляд даного клопотання проводити без виклику представника ФОП ОСОБА_5 та представника банку, в якому відкрито розрахунковий рахунок, оскільки це може призвести до розголошення даних досудового слідства та негативних наслідків у вигляді зняття з рахунків коштів отриманих протиправним шляхом, знищення документів, що мають значення для встановлення істини у справі, переховування від слідства осіб причетних до протиправної діяльності та іншого перешкоджання встановленню істини в справі, розгляд клопотання в суді доцільно проводити за відсутності представників ФОП ОСОБА_5 та банку.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в клопотанні.
Заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно наданої органами ДФС у Полтавській області інформації встановлено, що ФОП ОСОБА_5 має відкриті банківські рахунки в ПАТ «Райффайзен банк аваль» у м. Києві (МФО 380805) за № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Арешт на майно накладається винятково на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.ч.5, 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно з ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У даному випадку, згідно витягу з ЄРДР за правовою кваліфікацією ст.366 ч.1 КК України за фабулою службові особи відділу освіти Полтавської районної державної адміністрації внесли завідомо неправдиві відомості до офіційних документів щодо фактичного виконання будівельних робіт за формою №КБ-2В, чим спричинено збитків місцевому бюджету.
Відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України санкція вказаної статті передбачає покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Конфіскації майна не передбачено.
Крім того, доказів того, що у даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов про відшкодування збитків, слідчим не надано.
Разом з тим, слід зазначити, що до осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Отже, клопотання слідчого про накладення арешту на майно є передчасним, оскільки на момент розгляду особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Крім того, враховуючи мету арешту майна, а саме забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.
Однак, у судовому засіданні не було надано доказів щодо обсягу грошових коштів, які перебувають на рахунках та належать ФОП ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), що позбавляє слідчого суддю можливості встановити розмір грошових коштів, на які може бути накладено арешт у рамках заявленого клопотання на вказаних рахунках та встановити співмірність із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При цьому відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, достатніх підстав вважати, що майно на розрахункових рахунках відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України Кодексу в ході розгляду справи не встановлено.
У судовому засіданні встановлено, що підозра на час розгляду клопотання щодо конкретної особи не пред`явлена, а власником рахунку є не фізична особа, а фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , крім того, з даного рахунку можуть здійснюватись виплати на оплату праці тощо, що може призвести до обмеження законних прав та викликати наслідки, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є на теперішній час передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Полтавського відділення поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладання арешту на розрахункові рахунки відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1