Справа № 383/197/17
Провадження №1-кп/383/58/17 УХВАЛА
13 квітня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В підготовчому судовому засіданні враховуючи вимоги ч.3 ст.331 КПК України судом на обговорення учасників процесу постановлено питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку, встановленого ухвалою слідчого судді, який закінчується 18 квітня 2017 року.
Прокурор заявив та подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо останнього покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом створення обставин для перекручування фактичних даних вчиненого злочину, впливу на свідків, потерпілих, тощо. Так, ОСОБА_6 в метою уникнення від кримінальної відповідальності залишив місце ДТП, не надавши допомоги потерпілому, переховувався від правоохоронних органів, та як наслідок від суду.
Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, зокремадомашній арешт, оскільки обвинувачений не переховувався, а знаходився вдома, відшкодував матеріальну шкоду та не перешкоджає проведенню слідчих дій.
Потерпіла та її представник залишили вирішення клопотання прокурора на розсуд суду.
З реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровоград від 20.02.2017 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 01:25 год. 18.02.2017 року по 01:25 год. 18.04.2017 року.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого тобто тяжкого, необережного злочину; а такожобвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, коли він ( ОСОБА_6 ) сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, за яке передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк, тобто є злочином невеликої тяжкості, який характеризується умисною формою вини. Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні вказаних злочинів в стані алкогольного сп`яніння.
Суд взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює різноробочим ПП «Чернявський», має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий. Також врахував серйозність висунутого обвинувачення та суворість можливого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності винуватості у вчиненні злочинів та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Усі наведені обставини у їх сукупності, навіть з урахуванням позитивних даних про особу обвинуваченого не дають достатніх підстав застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. За таких умов суд вважає, що відносно обвинуваченого не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, продовження відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозність висунутого проти нього обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У даному конкретному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст.177 КПК України, а також зважаючи на дані обвинувального акту та матеріалів клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, та переконаний у необхідності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявні у матеріалах дані підтверджують продовження існування ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі заміни чи скасування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків та надасть йому можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, потерпілих, тощо у цьому ж кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, а також враховуючи матеріали обвинувачення, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.
Керуючись ст.ст.177, 183, 197, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, строк тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 01 год. 25 хв. 11 червня 2017 року на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровоград від 20.02.2017 року.
Строк дії даної ухвали щодо продовження строку тримання під вартою: до 01 год. 25 хв. 11 червня 2017 року.
Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.
Суддя ОСОБА_1