1Справа № 335/7124/17 1-кс/335/4802/2017
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2017 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , по кримінальному № 0002098 від 08.06.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна ,

встановив:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого погоджене з прокурором про накладення арешту на житлове приміщення (квартиру), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною відчуження та розпорядження зазначеною квартирою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи, шахрайським шляхом, намагаються заволодіти його квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданої ОСОБА_4 заяви: в 2013 році він оформлював зарплатну картку «ПриватБанку», при отриманні якої йому запропонували отримати кредитну картку з лімітом в 8000 гривень, на що останній погодився. Поступово ОСОБА_4 використав наданий кредитний ліміт і не міг його погасити, тому через штрафні санкції його борг виріс до 16000 гривень. В 2015 році до ОСОБА_4 приїхала жінка, яка відрекомендувалась як представник « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і після того як дізналася, що власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , запропонувала перекредитуватися і таким чином погасити заборгованість перед «ПриватБанком», на що ОСОБА_4 погодився. Через деякий час ОСОБА_4 зустрівся з позичальниками у нотаріуса, офіс якого розташований біля трамвайної зупинки «Малий ринок» і там було підписано договір іпотеки на зазначену квартиру при цьому боргові зобов`язання ОСОБА_4 перед «ПриватБанком» були повністю погашені з цього моменту. Так як ОСОБА_4 не мав можливості, він не виплачував борг новому позичальнику і восени 2016 року ОСОБА_4 підписав розписку про обов`язок виселитися з квартири до 17.01.2017, яку було завірено тим же нотаріусом. 17.01.2017 через те що він мав виселитися з квартири ОСОБА_4 вирішив задушити свою матір ОСОБА_5 , щоб остання не опинилася на вулиці і руками здавив шию ОСОБА_5 , чим спричинив механічну асфіксію.
Слідчий зазначає, що житловим приміщенням квартирою що розташована за адресою: АДРЕСА_1 намагаються незаконно заволодіти, не маючи на те достатніх підстав.

У відповідності до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованих на ім`я ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на адресу: АДРЕСА_1 , встановлено, що у власності ОСОБА_4 перебуває квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на яку 03.03.2015 накладено обтяження у вигляді іпотеки, іпотекодержатель ОСОБА_6 .

Слідчий просить накласти арешт, оскільки відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, житлове приміщення квартира АДРЕСА_2 є безпосереднім предметом кримінального правопорушення та зволікання з обмеженням її відчуження, може призвести до того, що невстановлені особи вчинять чергову спробу її відчудження та виселення ОСОБА_4 , для якого вона є єдиним житлом.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив накласти арешт з метою збереження речових доказів.

З метою забезпечення арешту майна клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Заслухавши думку сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовують його доводи, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частини 2 цієї статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 слід накласти арешт. Клопотання слідчого з зазначених підстав підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-175 КПК України,
ухвалив:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з забороною відчуження та розпорядження зазначеною квартирою.

Ухвала слідчого судді виконується негайно та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1