Справа № 308/1523/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про арешт майна - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 28 грудня 2016 року біля 17 години водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 , рухаючись по центральні вулиці Мараморошській, в с. Біла Церква Рахівського району, в напрямку м. Рахів, діючи всупереч вимогам п.п. 2.3. «б»; 2.9. «а»; 12.1; 12.3., 12.4, 12.9 «б» та 13.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, та поблизу будинку № 15, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який знаходився біля задньої частини вантажного автомобіля марки «ZYL 5301», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , після чого здійснив зіткнення в задню частину вказаного стоячого транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 144 від 29.01.17, від отриманих тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тазу та нижніх кінцівок у вигляді множинних переломів кісток тазу та кісток нижніх кінцівок, що ускладнилось травматичним шоком, що і стало безпосередньою причиною його смерті. В момент первинного контактування потерпілий ОСОБА_5 знаходився в вертикальному положенні відносно травмуючих предметів. Вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті і відносно до живих осіб та згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень

29 грудня 2016 року гр. ОСОБА_4 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинило смерть потерпілого.
28 грудня 2016 року у ході проведення огляду місця пригоди у відповідності до вимог ст.237 КПК України транспортний засіб - автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 , був вилучений та доставлений на спецмайданчик Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області, на що ОСОБА_4 у відповідності до ст. 100 КПК України надано добровільну заяву-дозвіл для утримання вказаного автомобіля, з метою його подальшого детального огляду та фіксації на ньому слідової інформації, а також проведення судових експертиз.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 , є власністю іноземної фірми, яким на підставі довіреності за № 173 від 18.12.2015 року керує підозрюваний ОСОБА_4

03.02.2017 року транспортний засіб - автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 , був оглянутий та визнаний речовим доказом, так як є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди які можуть бути використані як доказ у справі.

Згідно ст.170 КПК України накладається арешт на майно щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Враховуючи зазначене, слідчий в клопотанні просить накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT» реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 , яким на підставі доручення користується ОСОБА_4 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого з приводу внесеного ним клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України.

В порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України в клопотанні не зазначено підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

До клопотання слідчим не додано належних доказів, яким він обґрунтовує доводи клопотання. В клопотанні не вказано адресу власника вказаного в клопотанні майна, що перешкоджає можливості повідомити такого про день, час та місце розгляду клопотання.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 про арешт майна - автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «PASSAT», реєстраційний номерний знак Литовської Республіки НОМЕР_1 , - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1