Номер провадження: 11-кп/785/597/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участі

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 21.03.2017 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002042 від 13.09.2016 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем акушер-гінекологом КУ «Одеська міська поліклініка №29» зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючої лікарем акушер-гінекологом КУ «Одеська міська поліклініка №29», зареєстрованої та яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинувачених у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків,-

встановив
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002042 від 13.09.2016 року,органами досудового слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підозрюються у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України, а саме у підробленні офіційного документу, який видається чи посвідчується підприємством, організацією чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використанням його іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для виправлення помилок, суд мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам ст.ст. 290, 291 та 293 КПК України, в обвинувальному акті:

- відсутнє формулювання обвинувачення, фактично відсутнє викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а зазначена правова кваліфікація злочинів, інкримінованих обвинуваченим - не відповідає фактичним обставинам;

- відсутня розписка про отримання обвинуваченими копії обвинувального акту та відсутні дані щодо наявності потерпілих по даному кримінальному провадженню;

- не зазначено повних імен та по батькові слідчого та прокурора;
- реєстр матеріалів досудового розслідування, не відображає усі процесуальні дії та рішення, прийняті в ході досудового розслідування, зокрема, відсутні дані про вручення обвинуваченим та їх захиснику повідомлення про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження.
Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, на зазначену ухвалу прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, прокурор порушує питання щодо її скасування.

В обґрунтування свої доводів прокурор послався на безпідставність твердження районного суду, щодо порушення при складанні обвинувального акту вимог ст.ст. 290, 291 та 293 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 включає в себе необхідні дані, передбачені вказаними статями КПК України.

При цьому прокурор зазначає, що з оскаржуваної ухвали не вбачається, які саме порушення вимог КПК допущено в ході досудового розслідування, оскільки відкриття матеріалів стороні захисту мало місце у встановлені строки досудового розслідування, про що складено відповідні протоколи та які засвідчено підписами обох обвинувачених та їх захисника.

Крім того, апелянт вказує, що як обвинувачені так і їх захисник відмовились від отримання обвинувального акту, про що складений відповідний протокол та дані обставини зафіксовано на відеозапис.

Щодо відсутності формулювання обвинувачення, апелянт вказує, що твердження місцевого суду є не тільки помилковим, а й суперечить доктрині Кримінального права України, оскільки вказані ознаки об`єктивної сторони складу злочину є факультативними та їх відсутність не впливає на наявність або відсутність взагалі основних ознак складу злочину. Водночас прокурор стверджує, що в обвинувальному акті викладено окремо формулювання обвинувачення відносно обох обвинувачених, а наявність в діях обвинувачених об`єктивної сторони складу злочину та встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення - вирішується судом на стадії судового розгляду після дослідження доказів наданих сторонами.

Просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_7 послався на безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора та вважає, що судом прийнято законне та обгрунтоване рішення, оскільки обвинувальний акт не містить посилання на положення закону, який визначаються правові підстави діяльності обвинувачених, порушення яких можливо кваліфікувати за відповідними статтями Кримінального Закону, що на його думку свідчить про відсутність належного формулювання обвинувачення. Крім того, вважає, що в обвинувальному акті не сформульована об`єктивна сторона інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Також захисник послався на не зазначення у супровідному листі прокурора кількості аркушів обвинувального акту, в зв`язку з чим вважає, що його не можна сприйняти як офіційний документ.

Крім того в обвинувальному акті не зазначено процесуальний статус ОСОБА_10 , як співучасниці кримінальних правопорушень.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури у повному обсязі; обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без зміни; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, за наступних підстав:

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Перевіривши зміст обвинувального акту у кримінальному провадженні №008535від 19.09.2014 року, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстави для повернення обвинувального акту, які наведені в ухвалі суду першої інстанції є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт таким, який відповідає вимогам КПК України, оскільки фактично містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України.

Підставою для повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції вважає те, що в порушення ст. 293 КПК України підозрюваним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувальний акт прокурором під розписку не видавався, а надався невідомий документ, який не був затверджений печаткою прокурора.

З цього приводу слід зазначити, що ст. 291 КПК України, якою визначено, що повинен містити в собі обвинувальний акт, не передбачає обов`язкового затвердження обвинувального акту печаткою прокурора, в зв`язку з чим слід визнати, що ця вимога до обвинувального акту з боку суду є такою, яка не основана на законі.

Також слід погодитись з доводами прокурора в апеляційній скарзі з приводу того, що підозрюваним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та їх захисникам надавались копії обвинувального акту, так як в матеріалах кримінального провадження є протоколи, які складені старшим слідчим СВ Малиновського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 21.12.2016 року, згідно яких підозрюваним та захисникам було надано копії обвинувального акту та реєстру, але вони від підпису відмовились (а.с. 76-77).

На підставі цього апеляційний суд вважає, що слідчим та прокурором були виконані вимоги ст. 293 КПК України з приводу вручення підозрюваним та захиснику копій обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження.

Також неможливо погодитись з судом першої інстанції з приводу того, що прокурором не виконані вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в частині відсутності в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

З огляду обвинувального акту апеляційним судом вбачається, що в ньому міститься викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме вказано час скоєння кримінального правопорушення, місце де воно було скоєно, мотив та інші ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що і є викладення фактичних обставин його скоєння підозрюваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім того, з приводу формулювання у даному кримінальному провадженні прокурором обвинувачення слід прийняти до уваги позицію Верховного Суду України визначену в Постанові від 24.11.2016 року у справі № -328кс16, згідно якої, в п. 3 термін «обвинувачення» належить тлумачити на підставі п. 13 частини 1 ст. 3 КПК України, як твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченому законом України кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Це поняття співвідноситься з нормою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на недотримання гарантій права на справедливий суд.

Також вищевказана Постанова ВСУ тлумачить, що відповідно до частини другої ст. 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК.

Висунення обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому (ч. 1 ст. 348 КПК).

У даному випадку, судова колегія погоджується з доводами прокурора про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по кожному епізоду кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому обвинувальний акт містить формулювання: «Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_8 обвинувачується в тому,..», що на думку судової колегії підтверджує наявність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень та його формулювання відповідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України (а.с. 8).

Теж саме стосується формулювання обвинувачення відносно підозрюваної ОСОБА_9 (а.с. 41).

Апеляційний суд вважає, що виходячи з вищевказаного, обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було висунуто в належній формі, є конкретним, зрозумілим для нього та не порушує його прав на захист та справедливий суд, як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також ст. 291 КПК України не передбачає можливості для повернення обвинувального акту з підстав недоліків реєстру матеріалів кримінального провадження, так як повернення можливо лише з підстав недоліків самого обвинувального акту, а не реєстру матеріалів.

Крім того не можна погодитись з висновками суду першої інстанції, з приводу того, що підставою для повернення обвинувального акту є відсутність в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на показання яких сторона захисту посилається як на докази, оскільки статус осіб у кримінальному провадженні визначає орган досудового слідства, а в даному випадку орган досудового слідства вищезазначених осіб в якості свідків не залучав, по справі вони допитані не були і на думку слідства, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор, вони не мають відношення до кримінального провадження.

Крім того, безпідставними є посилання районного суду на відсутність у даному кримінальному провадженні потерпілих, оскільки склад інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень є формальним, а тому факт відсутності потерпілих є допустимим.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, у порушення вимог ст.291 КПК України, суд першої інстанції вийшов за межі дій, які повинен вчинити під час проведення підготовчого судового засідання та фактично надав відповідну правову оцінку викладеним у обвинувальному акті встановленим органом досудового розслідування обставинам кримінального правопорушення, при цьому послався на відсутність викладу всіх фактичних обставин кримінального правопорушення як на підставу для повернення обвинувального акту, зазначивши при цьому, що на думку районного суду вони унеможливлюють прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Зазначені дії районного суду, колегія вважає помилковими та такими, які не відповідають вимогам чинного кримінального процесуального закону, оскільки надання оцінки доказам, на стадії підготовчого судового засідання не передбачено, а зазначені обставини, які на думку місцевого суду слугували підставою для повернення прокурору обвинувального акту можуть та повинні бути предметом розгляду районним судом кримінального провадження по суті.

Встановлені порушення, які допустився суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч.1 ст.412 КПК України є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвала районного суду підлягає скасуванню.
За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість доводів апеляції прокурора, допущення судом 1-ї інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до вимог ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду обвинувального акту, зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеса від 21.03.2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002042 від 13.09.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002042 від 13.09.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України в тому ж суді, в іншому складі суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .