Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 712/2177/15-к
номер провадження 1-кп/695/71/17
Номер рядка у звіті 54
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2017 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суду Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

у підготовчому судовому засіданні по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , що обвинувачується за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.3 ст.371 КК України,

ВСТАНОВИВ

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , що обвинувачується за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.3 ст.371 КК України, підсудний Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області відповідно до ухвали Колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 23.11.2016 р.

Прокурором у підготовчому судовому засіданні заявлено про можливість призначення справи до розгляду в суді.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Захисник ОСОБА_4 та його підзахисний ОСОБА_5 заперечували з приводу можливості призначення акту до судового розгляду з підстав його невідповідності вимогам процесуального законодавства.

Дослідивши обвинувальний акт та заслухавши думки учасників розгляду суд приходить до наступних висновків.

Питання форми та змісту обвинувального акту регулюється ст.ст. 109, 110, 291 КПК України.
Всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також відсутній такий важливий елемент, як формулювання обвинувачення, а замість цього в обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що в свою чергу є неприпустимим.
Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п.5 ч.2 ст. 291 КПК України).
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо .
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
В судових рішень Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:
- В рішенні від 25.07.2000, у справі "Маттоціа проти Італії": "обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення";
- В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": "деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення".
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
У даному обвинувальному акті визначено обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК, але жодним чином не зазначено та не встановлено суб`єктивної сторони вказаного злочину та його мотив.
Зловживання владою або службовим становищем, у розумінні диспозиції ч.1 ст.364 КК України, носить матеріальний склад злочину, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.
У даному обвинувальному акті жодним чином не визначено, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, оскільки не визначено у чому виразилось зловживання службовим становищем, не встановлений мотив, в інтересах яких третіх осіб діяв обвинувачений та в чому полягає неправомірна вигода.
Крім того Законом про кримінальну відповідальність визначено обов`язкову складову об`єктивної сторони злочину, що передбачений ст.364 КК України - заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб у вигляді виключно майнового характеру.
У той же час у акті зазначено, що майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана. Отже визначені у акті фактичні обставини кримінального правопорушення вступають в суперечність з правовою кваліфікацією, викладеною в обвинувальному акті, що також не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
За обвинуваченням у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, не визначено спосіб вчинення (видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, або внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, або інше підроблення офіційних документів), відсутні відомості, щодо часу, місця, форми вини, мотивів та мети такого діяння, зокрема не вказано взагалі час вчинення діяння.
Окремо суд визначає, що у обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення за ч.3 ст.371 КК України, оскільки зазначено лише правову кваліфікацію цього злочину, а у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, відсутні висновки про вчинення ОСОБА_5 завідомо незаконного затримання потерпілого ОСОБА_6 , що позбавляє суд можливості дійти об`єктивних висновків про наявність у відповідності до ст.291 КПК України правової кваліфікації саме зазначеного інкримінуємого злочину.
У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для належного захисту обвинуваченого в суді.
Вказані обставини у їх сукупності перешкоджають повному розумінню стороною захисту суті висунутого обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту, а також позбавляють можливості відновлення у майбутньому у повному обсязі можливо порушеного права потерпілою стороною.
За вказаних обставин справа не може бути призначена до судового розгляду, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України суд

УХВАЛИВ

Обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , що обвинувачується за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.3 ст.371 КК України повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1