АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2871/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора ТОВ «НіК» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 ,та накладеноарешт на майно, а саме: безготівкові грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «НІК» () № НОМЕР_1 (код валюти: 643), № НОМЕР_2 (код валюти: 980), № НОМЕР_3 (код валюти: 978), № НОМЕР_4 (код валюти: 840), які відкриті в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649), (місцезнаходження: місто Київ, проспект Перемоги, 65; місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 30 та/або за іншим місцем знаходженням), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи в подальшому Київську місцеву прокуратуру № 6 міста Києва та СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві усно та письмово, про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку безпосередньо в момент надання копії ухвали, зазначаючи точну дату (година, хвилина, секунда), та за першим запитом прокурора, слідчого, на час його надання.

Цією ж ухвалою заборонено розпоряджатися арештованими грошовими коштами, що знаходяться на вказаних банківських рахунках за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) до державного бюджету.

Приймаючи рішення слідчий суддя врахував правове обґрунтування клопотання, та прийшов до висновку про необхідність його задоволення і накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, директор ТОВ «НіК» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає про незаконність та передчасність клопотання прокурора про арешт майна. Апелянт стверджує, що отримані товариством податкові повідомлення-рішення оскаржені в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України та до моменту винесення рішення суми податкових зобов`язань є неузгодженими, відповідно до Податкового Кодексу України, у зв`язку із чим, як стверджує апелянт, накладення арешту на всі банківські рахунки ТОВ «НіК» є порушенням законодавства та прямим втручанням в господарську діяльність товариства, що, в свою чергу, спричинило обмеження права власності та перешкоди ТОВ «НіК» вільно здійснювати господарську діяльність та виконувати взяті на себе зобов`язання.

Далі апелянт вказує на те, що жодній особі ТОВ «НіК» не повідомлено про підозру, вони не мають жодного процесуального статусу у межах цього кримінального провадження. Додає, що арешт накладений на всі грошові кошти ТОВ «НіК» без зазначення конкретного розміру, при тому, що шкода, як зазначає прокурор, визначена в акті та має чіткі кількісні показники.

Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування причин пропуску такого строку зазначає, що розгляд клопотання прокурора безпідставно здійснено слідчим суддею без повідомлення ТОВ «НіК» про день розгляду клопотання, копію оскаржуваної ухвали апелянт отримав 10 квітня 2017 року, та того ж дня товариством подано клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, яке 12.05.2017 року задоволено частково. Апеляційна скарга подана до суду 18.05.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга директора ТОВ «НіК» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Клопотання директора ТОВ «НіК» ОСОБА_7 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, наведених в апеляційній скарзі, та з урахуванням того, що апелянт участі у судовому засіданні суду першої інстанції не приймав, ухвала слідчого судді на адресу власника майна направлена не була, колегія суддів вважає таким, що підлягає задоволенню, оскільки, на переконання колегії суддів, цей строк пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва та слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000108, відомості про яке 30 серпня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на безготівкові грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «НІК», відкритих в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649), (місцезнаходження: місто Київ, проспект Перемоги, 65; місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 30 та/або за іншим місцем знаходженням), яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року задоволено, проте з таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак зазначені вимоги закону не були дотримані.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Звертаючись з клопотанням слідчий чи прокурор мають чітко визначити з якою метою вони просять накласти арешт, навівши обгрунтування цих вимог з наданням відповідних доказів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з клопотання прокурора про арешт майна, метою накладення арешту на майно зазначене у клопотанні є забезпечення у майбутньому цивільного позову (а.с. 1-3).

Разом з тим, представленими в апеляційний суд матеріалами встановлено, що у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру жодній особі.
Крім того, в матеріалах доданих до клопотання відсутні докази існування у даному кримінальному провадженні цивільного позову, що є необхідним, з урахуванням мети арешту, оскільки положення ст. 170 КПК України не містять підстав для накладення арешту з метою забезпечення майбутнього цивільного позову, передбачаючи лише право звертатись з таким клопотанням у разі необхідності забезпечення цивільного позову, який вже подано у кримінальному провадженні.

Накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, який буде поданий у майбутньому, унеможливлює з`ясування питання співмірності вартості майна, на яке слідчий просить накласти арешт та ціни позову, оскільки він ще не поданий зацікавленою особою. Крім цього, положення ст. 128 КПК України передбачають право пред`явлення цивільного позову лише до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тоді як відсутність цивільного позову позбавляє слідчого суддю можливості перевірити чи підлягає арешту майно особи, про яку йдеться у клопотанні слідчого.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання прокурора, колегія суддів вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
В свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги апелянта в частині того, що отримані товариством податкові повідомлення-рішення оскаржені в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України та до моменту винесення рішення суми податкових зобов`язань є неузгодженими, колегія суддів визнає передчасними, оскільки дані обставини не є предметом розгляду у даному судовому засіданні, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Крім того, твердження апелянта про те, що арешт накладений на всі грошові кошти ТОВ «НіК» без зазначення конкретного їх розміру, не заслуговують на увагу, з урахуванням відсутності у доданих до клопотання прокурора матеріалах цивільного позову.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Поновити директору ТОВ «НіК» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року.
Апеляційну скаргу директора ТОВ «НіК» ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду міста Києва від 03 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 ,та накладено арешт на майно, а саме на: безготівкові грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «НІК» () № НОМЕР_1 (код валюти: 643), № НОМЕР_2 (код валюти: 980), № НОМЕР_3 (код валюти: 978), № НОМЕР_4 (код валюти: 840), які відкриті в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649), (місцезнаходження: місто Київ проспект Перемоги, 65; місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 30 та/або за іншим місцем знаходження), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи в подальшому Київську місцеву прокуратуру № 6 міста Києва та СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві усно та письмово, про суму коштів, що знаходяться на цьому рахунку безпосередньо в момент надання копії ухвали, зазначаючи точну дату (година, хвилина, секунда), та за першим запитом прокурора, слідчого, на час його надання, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва ОСОБА_8 про накладення арешту на безготівкові грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ТОВ «НІК» () № НОМЕР_1 (код валюти: 643), № НОМЕР_2 (код валюти: 980), № НОМЕР_3 (код валюти: 978), № НОМЕР_4 (код валюти: 840), які відкриті в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649), (місцезнаходження: місто Київ проспект Перемоги, 65; місто Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 30 та/або за іншим місцем знаходження), - відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4