У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні безпосередньо та в режимі відеоконференції із Державною установою Київський слідчий ізолятор апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
особи, яка подала скаргу, ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ ФР ДФС ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання.
В обґрунтування прийнятого рішення, слідчий суддя послався на те, що ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, до яких не відноситься визнання незаконною бездіяльність слідчого при розгляді клопотання ОСОБА_5 від 20.12.2016 щодо надання дозволу на реєстрацію останнього за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим і було відмовлено у відкритті провадження за цією скаргою.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, вважаючи його таким, що порушує право на захист та позбавляє доступу до правосуддя, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою зобов`язати старшого слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України надати відповідь про надання начальнику Київського СІЗО (Державної установи Київський слідчий ізолятор) дозволу щодо посвідчення доручення для подальшої реєстрації за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, ОСОБА_5 вказує, що приписами закону - п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення на досудовому розслідування, а саме: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, в тому числі, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити, - і передбачено оскарження вказаних дій слідчого, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.
ОСОБА_5 зазначає і про те, що відмовляючи йому в клопотанні, слідчий самоізолював себе від прямого обов`язку щодо надання подібних дозволів, таким чином діючи всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки на підставі ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, в тому числі, він уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, а на підставі ч. 5 цієї ж статті слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється і органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Посилається ОСОБА_5 і на положення ст. 245 ЦК України, якою передбачено, що довіреність особи, яка перебуває в місці позбавлення волі (СІЗО), може бути посвідчена начальником місця позбавлення волі, повноваження якому надані приписами ст. 40 Закону України Про нотаріат, якою передбачено, що довіреності та заповіти осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів, прирівнюються до нотаріально посвідчених.
Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, ОСОБА_5 зазначає, що чинним законодавством закріплено, що особи, які перебувають під вартою чи в місцях позбавлення волі, можуть реалізовувати своє право на посвідчення довіреностей.
Вислухавши доповідь головуючого судді, пояснення ОСОБА_5 , який, не дивлячись на задоволення його клопотання слідчим, підтримав свої апеляційні вимоги в повному обсязі, пояснення захисника про скасування ухвали слідчого судді як необґрунтованої і закриття провадження на підставі ст. 305 КПК України, пояснення слідчого та прокурора про закриття провадження за скаргою, перевіривши доводи апеляційної скарги з додатками та матеріали судового провадження за скаргою, колегія суддів приходить до наступних висновків.
З матеріалів судового провадження та додатків до апеляційної скарги видно, що до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ ФР ДФС ОСОБА_7 щодо не розгляду в порядку ст. 220 КПК України клопотання про надання начальнику Київського СІЗО (Державної установи Київський слідчий ізолятор) дозволу щодо посвідчення доручення для подальшої реєстрації за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Як указують положення ст. 220 КПК України, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання протягом трьох днів з моменту його подання, а тому бездіяльність слідчого по не розгляду клопотання може бути оскаржена в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, у зв`язку з чим рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження підлягає безспірному скасуванню.
Як пояснив суду апеляційної інстанції слідчий ГСУ ФР ДФС ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 320 141 000 000 001 68 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ним вчасно було розглянуто клопотання підозрюваного ОСОБА_5 і він надав начальнику Київського СІЗО (Державної установи Київський слідчий ізолятор) дозвіл щодо посвідчення доручення для подальшої реєстрації за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, тільки в суді апеляційної інстанції 02.03.2017 він дізнався про те, що його звернення до начальника Київського слідчого ізолятора (Державної установи Київський слідчий ізолятор) з відповідним дозволом не виконане, оскільки на ньому не було печатки, що він виправив, надавши повторно дозвіл.
Про те, що до начальника Київського слідчого ізолятора (Державної установи Київський слідчий ізолятор) поступив дозвіл слідчого - заявив в суді апеляційної інстанції 09.03.2017 і сам ОСОБА_5 , а тому, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 305 КПК України провадження за скаргою слід закрити.
З урахуванням викладеного апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 305, 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ГСУ ФР ДФС ОСОБА_7 щодо не розгляду клопотання - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою провадження за скаргою ОСОБА_5 закрити на підставі ч. 2 ст. 305 КПК України.
Ухвала оскарження не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3