№ провадження 11-кп/781/582/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.07.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000064 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.02.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Будище, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України, освіта середня, розлученого, раніше судимого:
- 24.06.2014 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.194, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда Кіровоградської області від 09.10.2015 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання строком на 5 місяців 1 день, судимість не знята та непогашена
засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.71,72 КК України до призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24 червня 2014 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить змінити вирок районного суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , призначивши більш м`яке покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання місцевим судом не в повній мірі враховано те, що обвинувачений вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, суд не взяв до уваги, те що ОСОБА_6 тяжко хворий, в зв`язку з чим вважає за можливе змінити покарання, призначивши більш м`яке.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст..69 КК України, мотивуючи тим, що при призначенні покарання районним судом не в повній мірі враховано те, що він щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. На його утриманні мати пенсіонерка, він тяжко хворий. Крім того, він відшкодував потерпілим завдану злочином шкоду.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він у грудні місяці 2015 року, точної дати судом не встановлено, близько 20 години, проходячи біля домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_3 , зайшов до нього щоб купити цигарки. Підійшовши до зазначеного будинку, ОСОБА_6 відчинив двері ОСОБА_9 , який на прохання ОСОБА_6 продати йому цигарки, залишив відкритими навстіж вхідні двері у веранду будинку та пішов по цигарки у хату, таким чином надаючи мовчазну згоду ОСОБА_6 зайти до веранди будинку щоб було тепліше. ОСОБА_6 чекаючи на порозі будинку біля входу у веранду будинку ОСОБА_9 , який мав винести цигарки, помітив у приміщенні веранди біля виходу з лівої сторони електричну пилку марки "Crosser-CR1S2400M". В цей момент у ОСОБА_6 виник умисел направлений на незаконне збагачення шляхом викрадення електричної пилки марки "Crosser-CR1S2400M". Скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря, шляхом вільного доступу, оскільки вхідні двері до веранди будинку були відчинені навстіж, зайшов до приміщення веранди будинку звідки повторно та таємно викрав електричну пилку марки "Crosser-CRl S2400M", яку поклав біля порогу будинку та дочекавшись ОСОБА_9 , який не помітив факту зникнення електричної пилки, і взявши у нього цигарки, зник із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення, а викрадене обернув на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому збитків на загальну суму 1 757 грн. 67 коп.
Крім того, ОСОБА_6 , 03.03.2016 року точного часу не встановлено, перебуваючи в гостях у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_10 , де разом з останньою, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивав спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв та перебуваючи на законних підставах у квартирі ОСОБА_10 , у ОСОБА_6 виник умисел направлений на викрадення майна ОСОБА_10 . З цією метою ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітив у ОСОБА_10 мобільний телефон марки "Nokia 6085" і в цей момент виник умисел направлений на незаконне збагачення шляхом викрадення зазначеного мобільного телефону. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх намірів, діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон марки "Nokia 6085", вартість якого складає 150 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора МТС вартість якої складає 15 гривень, а також на рахунку мобільного зв`язку було 15 гривень. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на викрадення майна ОСОБА_10 із її квартири та продовжуючи перебувати на законних підставах у квартирі ОСОБА_10 , ОСОБА_6 на тумбочці у прихожій кімнаті виявив електричну машинку для стрижки волосся, а тому діючи умисно та повторно, таємно викрав електричну машинку для стрижки волосся, вартістю 1 226 гривень 16 копійок. Після чого ОСОБА_6 разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викрадене обернув на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_10 збитків на загальну суму 1 406 гривень 16 копійок.
Крім того, ОСОБА_6 приблизно 07 березня 2016 року близько 21 години, прийшов до будинку ОСОБА_16 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , для того щоб у нього позичити грошові кошти, однак останнього не було у дома, а тому вирішив дочекатись ОСОБА_16 у сіннику так як знав, що ОСОБА_16 має повернутися. Маючи попередню згоду власника домоволодіння ОСОБА_16 щодо перебування ОСОБА_6 у сіннику, приміщення якого не закривалось та не мало вхідних дверей, а також інших перешкод для входу, останній зайшовши у сінник де і заснув. Проснувшись того ж самого вечора ОСОБА_6 відчув, що він лежить на бензомоторній косі. У цей момент у ОСОБА_6 виник умисел направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки бензомоторної коси, яка знаходилася у приміщенні сінника. З цією метою ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність своїх намірів та діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря, маючи вільний доступ та попередній дозвіл господаря на його перебування у сіннику, діючи повторно, таємно викрав бензомоторну косу марки "VIPER" моделі CG430B, вартість якої складає 1 543 гривні 70 копійок, що на праві приватної власності належить ОСОБА_16 . Після чого ОСОБА_6 разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викрадене майно обернув на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд. Потерпілому ОСОБА_16 зазначеним кримінальним правопорушенням заподіяно збитків на загальну суму 1543 гривні 70 копійок.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги,думку прокурор про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки учасниками судового провадження, в тому числі самим обвинуваченим не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів, відповідно до ст.404 КПК України, не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України кваліфікувавши його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України, а також при призначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог статей 50, 65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року. Отже, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 про пом`якшення йому призначеного покарання, про невідповідність призначеного останньому покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку; обставини, що пом`якшують покарання наявність тяжкого захворювання; обставини, що обтяжують покарання не встановлено, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив достатнє покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого, який визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

До того ж, відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання дотримано вимог зазначеної норми закону України про кримінальну відповідальність. Остаточно до відбуття призначено обвинуваченому покарання більше від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2014 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, є справедливим, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України та правильно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст.69 КК України.

Також і колегія суддів не знаходить підстав до застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з таких підстав.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання.

Згідно вироку, судом першої інстанції встановлено одна обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , однак ураховуючи дані про особу обвинуваченого, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком суду, що не може бути підставою для твердження про істотне зниження ступеню вчиненого злочину, а в сукупності унеможливлює застосування ст. 69 КК України.

Крім того, санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, тобто відсутня найнижча межа, а тому не можливо застосувати положення ст.69 КК України до ч.2 ст.185 КК України.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна і колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20.02.2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2