Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/1616/16-к
1-кп/385/29/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайворон, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000679 від 04.11.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, українки, громадянки України, освіта середня, одружена, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за таких обставин:

02 листопада 2016 року близько 17:00 год. в с. Бандурове, Гайворонського району, Кіровоградської області, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном - домашньою козою білого кольору трирічного віку, яку побачила на узбіччі присадибної ділянки сусіднього домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про належність тварини вказаній особі як власниці.

Невідкладно реалізуючи свій злочинний корисливий намір, ОСОБА_3 переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, пересвідчившись у відсутності власниці та сторонніх осіб, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пройшла до території присадибної ділянки за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно шляхом вільного доступу викрала домашню козу білого кольору трирічного віку вартістю 500 грн., належну ОСОБА_5 .

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_3 залишила місце події, та перенесла викрадене майно - домашню козу білого кольору трирічного віку до домоволодіння за місцем свого проживання, розташованого по АДРЕСА_1 , де спільно із співмешканцем - свідком ОСОБА_6 використали як продукт харчування.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 заподіяла потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 500 гривень, що становить середньо-ринкову вартість викраденого майна.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ст.12 КК України даний злочин відноситься до злочину середньої тяжкості.

30.11.2016 року між обвинуваченою та потерпілою укладена угода про примирення. Згідно з даною угодою ОСОБА_3 , беззаперечно визнала свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення п. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, що укладання угоди є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Розкаялася в скоєному, сприяла розкриттю злочину, що суд визнає, як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 про примирення.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст. 81, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 30 листопада 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України затвердити.

ОСОБА_3 визнати винною і призначити за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт,

Долучити до обвинувального акту матеріали досудового провадження.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Гайворонський районний суд протягом 30 діб після проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

23.01.2017