Код суду 233 Справа № 233/1926/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000258 від 07 березня 2017 року) за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого але працюючого за договором у приватної особи, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
в с т а н о в и в :
Приблизно в червні 2015 року в денний час (більш точної дати та часу в ході слідства встановити не представилося можливим), ОСОБА_5 , знаходячись в балці на околиці м. Костянтинівка, поблизу пос. Червоний м. Костянтинівка Донецької області, в 10 метрах від краю струмку під кущем знайшов поліетиленовий пакунок, у якому знаходилось 3 металеві предмети зеленого кольору, один зовні схожій на гранату типу Ф-1, два металевих предмета, ззовні схожих на гранати типу РГД-5, також в цьому поліетиленовому пакунку знаходився маленький згорток з предметами, схожими на запали до гранат у кількості 3 штуки. Достовірно знаючи, що у вказаних предметах знаходиться вибухова речовина, придбання, зберігання і носіння якої без відповідного дозволу є незаконним, ОСОБА_5 підібрав їх, тим самим здійснив незаконне умисне придбання вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Після чого ОСОБА_5 придбані при вищевказаних обставинах корпус гранати Ф-1 та два корпуси гранати РГД-5, с трьома запалами до них, які споряджені вибуховою речовиною, поніс до свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим здійснивши незаконне умисне носіння вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.

Далі ОСОБА_5 знаходячись на території будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , придбані при вищевказаних обставинах предмети - корпус гранати Ф-1 та два корпуси гранати РГД-5, с трьома запалами до них які споряджені вибуховою речовиною, перебуваючи на задньому дворі вище вказаного домоволодіння, поклав у горщик та закопав у землю, тим самим став незаконно, умисно зберігати бойові припаси, без передбаченого законом дозволу.

07 березня 2017 року у період часу з 19 години 30 хвилин до 20 години 15 хвилин, в ході проведення в установленому законом порядку обшуку домоволодіння АДРЕСА_3 , співробітниками правоохоронних органів в огороді у ґрунті виявлено та вилучено фрагменти горщику, в якому знаходились предмети, які згідно висновку експерта №2/21-91 від 24.03.2017 є: корпусом наступальної осколкової ручної гранати типу РГД-5 (2од.), виготовленим промисловим (заводським) способом. Конструктивно передбачено спорядження корпусів даної гранати вибуховою речовиною групу бризантних, нормальної потужності - тротилом масою 100-115 грам; корпусом оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (1од.), виготовленим промисловим (заводським) способом. Конструктивно передбачено спорядження корпусів даної гранати вибуховою речовиною групу бризантних, нормальної потужності - тротилом масою 100-115 грам; засобом підриву (засобам детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ (2од.), УЗРГМ-2 (1од.), виготовленим промисловим (заводським) способом. Конструктивно передбачено спорядження даного підривача вибуховими речовинами: групи ініціюючих (ТНРС, азид свинцю) та групи бризантних (тетрил).
В своєї сукупності корпуси гранат РГД-5 (2од.), та підривачі УЗРГМ (2од.), є наступальною ручною осколковою гранатою типу РГД-5 (2од.), яка відносить до категорії бойових припасів. У своєї сукупності корпус гранати Ф-1 (1од.), та підривач УЗРГМ-2 (1од.), є обороною ручною осколковою гранатою типу Ф-1 яка відносить до категорії бойових припасів.
Тим самим, ОСОБА_5 своїми умисними діями порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576, п.п 8, 9, 10, 11,12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, що виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

29 березня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
29 березня 2017 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000258 від 07 березня 2017 року, та підозрюваним ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Сторони узгодили покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 3 рік.
При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.
Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести обвинувачений у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 3 рік.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря нарколога, психіатра, фтізіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаявся, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, - незаконне носіння кастету без передбаченого законом дозволу, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Цивільний позов не пред`являвся.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів (проведення вибухотехнічної експертизи № 2/21-91 від 24.03.2017 року 703,68 грн.), слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
у х в а л и в:
Угоду про визнання винуватості, що укладена 29 березня 2017 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 березня 2017 року покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_5 не обирати.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази по справі, які зберігаються у Камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області (квитанція від 07 березня 2017 року, номер книги обліку речових доказів №1154, порядковий номер № 42), - передати до ГУНП в Донецькій області.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави у відшкодування втрат на залучення експертів (проведення вибухотехнічної експертизи № 2/21-91 від 24.03.2017 року) 703 (сімсот три) грн. 68 коп.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.
Суддя