Номер провадження: 11-кп/785/1373/16
Номер справи місцевого суду: 523/2394/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0007690 від 21.12.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 15.04.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сербка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, перебуваючого в цивільних відносинах, маючого двох дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
визнано винним за ч.1 ст. 115 КК України та останній засуджений до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») обвинуваченому зараховано в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 21.12.2015 року по 22.12.2015 року та з 30.12.2015 року по 15.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого за проведення експертизи на користь держави в інтересах Одеського НДЕКЦ процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 491 гривню 04 копійки.

Стягнуто з обвинуваченого за проведення експертизи на користь держави в інтересах Одеського НДІСЕ процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1920.00 гривень,-

встановив:

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 засуджений за те, що 20.12.2015 року, у другій половині дня, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось можливим, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні житлової кімнати приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у якому вони проживали за договором найму, спільно вживали спиртні напої. Протягом усього вечору між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 періодично виникали конфлікти на побутовому ґрунті. Близько 21 годині 45 хвилин між ними виникла чергова суперечка, яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_8 наніс потерпілій удар рукою в область обличчя, після чого о 21 годині 50 хвилин повідомив про цей факт співробітників поліції, зателефонувавши за номером «102». Після прибуття працівників патрульної поліції на вказаний виклик ОСОБА_10 пояснила, що примирилась зі своїм цивільним чоловіком та заяву про скоєння відносно неї правопорушення подавати не бажає, у зв`язку із чим правоохоронці залишили місце події.
Приблизно через 15 хвилин після від`їзду працівників поліції між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знову виникла сварка, у зв`язку із чим потерпіла о 22 годині 20 хвилин зателефонувала за номером «102» та викликала поліцію. Невдовзі ОСОБА_8 близько 23 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у житловій кімнаті вказаної квартири, маючи умисел на вбивство своєї співмешканки, що виник раптово у ході обопільного конфлікту, знову наніс ОСОБА_10 декілька ударів рукою по обличчю, штовхнув її на ліжко та почав обома руками здавлювати органи дихання останньої, доки вона перестала подавати ознаки життя, спричинивши фізичну шкоду у вигляді тілесних ушкоджень, що призвели до смерті вказаної жінки. Після цього, ОСОБА_8 пішов на вулицю, де зустрів співробітників поліції, які прибули на виклик потерпілої, та провів їх до місця знаходження трупу ОСОБА_10 .
На вказаний вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи свою винуватість та правильність кваліфікації його дій, просить апеляційний суд вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити, .

Доповнивши до початку апеляційного розгляду свою апеляційну скаргу, посилаючись на його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, просив пом`якшити призначене вироком районного суду покарання.

Уточнивши в суді апеляційної інстанції свої вимоги, обвинувачений послався на призначення йому на його думку досить суворого покарання, просив змінити вирок та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції та провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні, з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині, а саме - вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин, ніким з учасників кримінального провадження в тому числі обвинуваченим не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні не досліджувались, оскільки ці обставини ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, а також обставини, які у в відповідності до вимог ст.66 КК України пом`якшують його покарання - щире каяття у вчиненні злочину та сприяння в його розкритті, і обставину, яка у відповідності до положень ст.67 КК України обтяжує покарання - скоєння ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому районний суд прийняв до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не судимий, його сімейний стан та характеризуючі його особу матеріали та думку потерпілої ОСОБА_11 про призначення обвинуваченому суворого покарання, а також обставини настання наслідків вчиненого злочину, результатом якого стало позбавлення потерпілої життя і прийшов до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією його від суспільства в межах санкції інкримінованої йому статті.

Дослідивши повторно характеризуючі особу обвинуваченого дані (а.с. 84-100), апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого є належним та за своїм видом та розміром відповідним та достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_8 нових злочинів.

Посилання обвинуваченого на наявність обставин пом`якшуючих обставин, які зазначені в його апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вони були належним чином враховані районним судом при призначені покарання.
При цьому, районний суд фактично призначив обвинуваченому покарання практично в межах мінімальної санкції статі кримінального закону, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

З урахуванням усіх встановлених в сукупності районним судом та апеляційним судом обставин справи та даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання у зазначеному у вироку суду розмірі та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_12 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

При цьому, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд апеляційної інстанції вважає необхідним зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою в період з 15 квітня 2016 року, а саме з часу ухвалення районним судом оскаржуваного вироку суду та по 15 листопада 2016 року, тобто до часу постановлення апеляційним судом ухвали за результатами апеляційного розгляду, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеса від 15.04.2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання, час його утримання під вартою в період з 15 квітня 2016 року, тобто з часу ухвалення районним судом оскаржуваного вироку суду та по 15 листопада 2016 року, тобто до часу постановлення апеляційним судом ухвали за результатами апеляційного розгляду, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4