Категорія: запобіжний захід Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Міліщука С.Л.,

суддів Фідрі О.М., Борсука П.П.,

при секретарі Бубало О.О.,

з участю прокурора Турчинської О.Є.,

захисника ОСОБА_1,

підозрюваного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року про відмову в задоволенні клопотання заступника начальника відділення СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого бухгалтером федерації профспілок Волинської області, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2013 року заступник начальника відділення СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року в задоволенні клопотання було відмовлено та застосовано щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, до 18.00 год. 26.01.2014 року із забороною останньому залишати житло за місцем проживання у певний період доби, зокрема з 18.30 год. до 07.00 год. (окрім періоду перебування на роботі з 08.00 год. до 17.15 год.), а у вихідні дні - цілодобово.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні слідчим, ні прокурором не доведено підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, прийшов до висновку про можливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вказує, що суддя в своїй ухвалі не обґрунтував, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризику вчинити інший злочин, про наявність якого було вказано у клопотанні, а також зазначає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу підозрюваному не врахував, що останній продовжує вживати психотропні речовини, а тому є обґрунтована підозра, що ОСОБА_2 буде продовжувати вчиняти злочини в сфері їх незаконного обігу.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 28 листопада 2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, а тому, слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок про те, що прокурор та слідчий не довели про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Посилання прокурора в його апеляційній скарзі про неврахування слідчим суддею, що ОСОБА_2 продовжує вживати психотропні речовини, а тому може вчинити інший злочин в сфері незаконного обігу, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ця обставина нічим не підтверджується.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про наміри ОСОБА_2 ухилятись чи переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід ОСОБА_2, врахував тяжкість злочину, в якому він підозрюється, а також характеризуючі дані про особу останнього, зокрема міцність його соціальних звязків, а також що він має постійне місце проживання, працевлаштований й на його утриманні знаходяться батьки похилого віку.

За таких обставин та з врахуванням позитивних характеристик з місця проживання та роботи, апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до ОСОБА_2 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною залишати житло за місцем проживання з 18.30 год. до 07.00 год. (окрім періоду перебування на роботі з 08.00 год. до 17.15 год.), а у вихідні дні цілодобово, який зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обовязків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й зміни запобіжного заходу підозрюваному з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 28 листопада 2013 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: