КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/1283/17
Провадження № 1-кс/552/396/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участі захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:
07.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність процесуального керівника по кримінальному провадженню № 99999924 від 24.06.2016 року, прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду Прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в результаті обшуку проведеного прокурором за участі оперуповноважених з ОВС ОУ ГУ ДФС у Полтавській області в ході проведення досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 99999924 від 24.06.2016 року за ч. 1, 3 ст. 204 КК України, а саме: підшивки аркушів паперу з написом рахунок офіціанта та рукописним текстом на 28 арк. підшиті, пронумеровані, скріплені печаткою №23 СУ ФРГУ ДФС у Полтавській області, підшивки аркушів А-4 на 7 арк, прошиті та пронумеровані, скріплені печаткою, меню з написом «Пивоварня» на 2 арк., пусті пластикові пляшки об`ємом 10 л кожна у кількості 10 штук, кришки пластикові синього кольору у кількості 21 штуки, ручки до пластикових пляшок синього кольору у кількості 23 шт., пластикові пляшки синього кольору об`ємом 5 л кожна по 1/5 заповнені рідиною коричневого кольору 2 шт., обладнання для варіння пива, яке передане ОСОБА_3 на відповідальне зберігання. Скаргу обґрунтовував тим, що з дня вилучення майна під час проведення обшуку, тобто 10.02.2017 року, пройшло майже півтора місяці, однак прокурор не звернувся , відповідно до вимог абз.2 ч. 5 ст. 171 КПК України , до суду про арешт тимчасово вилученого майна, а отже повинен негайно повернути майно. Він звертався до прокурора із клопотанням про повернення майна, однак 04.03.2017 року отримав відмову від прокурора щодо повернення майна. За таких обставин вважає, що він пропустив строк по подачу скарги з поважних причин, просив його поновити та зобов`язати процесуального керівника по кримінальному провадженню № 99999924 від 24.06.2016 року за ч. 1, 3 ст. 204 КК України прокурора відділу нагляду за додержанням законів органів фіскальної служби управління нагляду Прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 повернути безпідставно вилучені під час обшуку 10.02.2017 року в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 предмети та документи відповідно до протоколу обшуку від 10.02.2017 року.

У судовому засіданні представник скаржника, адвокат ОСОБА_4 , підтримав скаргу, просив її задовольнити з підстав, що в ній викладені.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги. Посилався на те, що ОСОБА_3 не є тією особою, яка має право на оскарження дій, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, а також і з тих підстав, що відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК У країни речі, які вилучені в ході обшуку не є тимчасово вилученим майном.

Заслухавши представника скаржника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження № 99999924 від 24.06.2016 року за ч. 1, 3 ст. 204 КК України суд дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.02.2017 року надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 з метою виявлення та вилучення незаконно виготовлених алкогольних напоїв та інших підакцизних товарів.

10.02.2017 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 провів обшук у вказаному приміщенні та відповідно до протоколу обшуку вилучив наступне майно : підшивку аркушів паперу з написом рахунок офіціанта та рукописним текстом на 28 арк. підшиті, пронумеровані, скріплені печаткою №23 СУ ФРГУ ДФС у Полтавській області, підшивку аркушів А-4 на 7 арк, прошиті та пронумеровані, скріплені печаткою, меню з написом « Пивоварня» на 2 арк., пусті пластикові пляшки об`ємом 10 л кожна у кількості 10 штук, кришки пластикові синього кольору у кількості 21 штуки, ручки до пластикових пляшок синього кольору у кількості 23 шт., пластикові пляшки синього кольору об`ємом 5 л кожна по 1/5 заповнені рідиною коричневого кольору 2 шт., обладнання для варіння пива, яке передав ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 названої статті передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Ч.5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження прокурор з таким клопотанням до суду не звертався.

Матеріали кримінального провадження містять постанову слідчого, яка прийнята ним вже після звернення ОСОБА_3 до суду із вказаною скаргою, про визнання вилученого майна речовими доказами ( постанова від 15.03.2017 року).

Прокурор посилаючись на п. 7 ст. 236 КПК України, відповідно до якої при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном не зазначив, з яких саме підстав він вважає, що вилучене ним під час обшуку майно не є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 131 КПК України наведено вичерпний перелік заходів забезпечення кримінального провадження. Так, заходами забезпечення кримінального провадження, що пов`язані з майном є тимчасове вилучення майна, арешт майна.

Отже майно, яке вилучене під час обшуку є тимчасово вилученим майном, а тому прокурор був зобов`язаний у визначений ч. 5 ст. 171 КПК України звернутись до суду із клопотання про його арешт.

Щодо того , що ОСОБА_3 не є учасником кримінального провадження та не має право на звернення до суду із вказаною скаргою,то суд виходить із наступного.

Право на оскарження рішення слідчого судді, передбачене статтею 55 Конституції України та статтею 24 КПК, власник майна реалізувати не може у зв`язку із забороною оскарження ухвал слідчого судді про відмову в задоволенні скарги.

Як зазначено вище прокурор під час обшуку передав саме ОСОБА_3 , як власнику майна, на відповідальне зберігання обладнання для виготовлення пива.

Відповідно до cтатті 19 Конституції України Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із вказаної норми Конституції України убачається, що людям, громадянам України, фізичним і юридичним особам дозволено все, що не заборонено законами України і Конституцією України, а органам державної влади та органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам заборонено все, що не дозволено (не передбачено, не визначено) законами України і Конституцією України.

Отже прокурор , в даному випадку, повинен був діяти в межах своїх повноважень, та відповідно до вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, звернутись у визначений в цій статті строк із клопотанням про арешт вилученого майна.

Оскільки на час розгляду скарги прокурор із таких клопотанням до суду не звертався , наявні підстави для задоволення скарги.

Як убачається із матеріалів скарги ОСОБА_3 звертався до прокурора із вимогою про повернення тимчасово вилученого майна під час обшуку. Відмову у поверненні майна отримав 04.03.2017 року, а до суду звернувся 07.03.2017 року , отже слідчий суддя дійшов до висновку , що скаржником пропущений строк на звернення до суду із вказаною скаргою із поважних причин.

Керуючись ст. 303, 307 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду із скаргою.

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати процесуального керівника по кримінальному провадженню № 99999924 від 24.06.2016 року за ч. 1, 3 ст. 204 КК України, прокурора відділу нагляду за додержанням законів органів фіскальної служби управління нагляду Прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 вилучені під час обшуку 10.02.2017 року в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 предмети та документи відповідно до протоколу обшуку від 10.02.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1