УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/417/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.176 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7
з участю: прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
підозрюваного ОСОБА_7
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.1 ст.263 КК України, за наступних обставин.
За невстановлених слідством обставин, дати та часу ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , діючи умисно, за попереднім злочинним умислом, з метою викрадення особи, прибули до невстановленого місця, де застосовуючи насильство, долаючи таким чином волю потерпілого до опору, заштовхали ОСОБА_19 до вантажного відділення автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, вчинивши викрадення ОСОБА_19 за попередньою змовою групою осіб.
Після цього, вищевказані особи, 07.11.2016 року близько 9 години прибули на невстановленому автомобілі та автомобілі «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 245 км автодороги «Київ-Ковель» разом з потерпілим ОСОБА_19 , якого всупереч його волі весь час утримували у вантажній частині транспортного засобу. Прибувши до 245 км автодороги, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_19 . Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку на автомобілі невстановленої марки.
У результаті вказаних дій потерпілому ОСОБА_19 було заподіяно тяжкі наслідки, а саме тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення в ділянці тазу, які потягли за собою значну втрату крові, необхідність в госпіталізації та в оперативному хірургічному втручанні, що призвело до його стабільного тяжкого фізичного стану.
Окрім цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у невстановлений слідством день, час та місці, у невстановлений спосіб придбали мисливську напівавтоматичну нарізну вогнепальну зброю - мисливський нарізний самозарядний карабін з прикладом, призначеним для стрільби 7,62x39 мм мисливськими патронам, який згідно висновку експерта № 1/3680 від 08.11.2016 року є вогнепальною зброєю.
Зазначений мисливський нарізний самозарядний карабін ОСОБА_20 та ОСОБА_11 перенесли та зберігали без передбаченого законом дозволу за адресою: АДРЕСА_1 , які 07.11.2016 року були вилучені, в ході проведення обшуку.
07.11.2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
08.11.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.1 ст.263 КК України.
09.11.2016 року слідчий СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_21 звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10.11.2016 року в задоволені клопотання слідчого відмовлено.
Суд умотивував своє рішення тим, що прокурор та слідчий не надали доказів та не довели суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України, оскільки протокол впізнання потерпілим підозрюваного, як особи, яка приймала участь у його викраденні, спростовується показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Дані свідки підтвердили перебування ОСОБА_7 07.11.2016 року на території готелю, що, на думку слідчого судді, виключає участь підозрюваного у викраденні потерпілого ОСОБА_19 . Крім того, суду не надано доказів, що мисливська напівавтоматична нарізна вогнепальна зброя, яка була вилучена в АДРЕСА_2 , належить підозрюваному або ним зберігалася за зазначеною адресою.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить спірну ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування скарги прокурор наводить наступне.
Судом не враховано, що потерпілий ОСОБА_19 безпосередньо вказав та впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка здійснювала разом з іншими його викрадення та нанесення тілесних ушкоджень, що підтверджується показами та протоколом впізнання від 08.11.2016 року.
Апелянт зазначив, що покази свідка ОСОБА_22 викликають сумнів у сторони обвинувачення, оскільки суперечать показам самого ОСОБА_7 . Покази свідка ОСОБА_23 не виключають можливості перебування ОСОБА_7 на місці вчинення злочину, а саме на 245 км автодороги «Київ-Ковель».
В запереченні та в доповненні до заперечення на апеляційну скаргу, захисники підозрюваного просять апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу слідчого судді від 10.11.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, оскільки вважають, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 вищезазначених кримінальних правопорушень є явно не обґрунтованою. Також сторона захисту в запереченні звертає увагу на порушення слідчим норм кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування в даному кримінальному провадженні. Зокрема, захист вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2016 року проведено з порушенням ч.7 ст. 228 КПК України. Крім того захисники просять звернути увагу на деталізацію по локальним дзвінкам, здійснених підозрюваним, яка на їх думку, доводить відсутність будь якої телефонної активності з жодним фігурантом вказаного кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, доводи інших учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 в участі у викраденні потерпілого ОСОБА_19 та у незаконному придбанні і зберіганні вогнепальної зброї, підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_19 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2016 року, згідно якого потерпілий вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка здійснювала разом з іншими його викрадення та нанесення тілесних ушкоджень, протоколом огляду місця події від 07.11.2016 року, протоколом обшуку від 07.11.2016 року та іншими.
Згідно кримінального процесуального закону, суд при обрані запобіжного заходу не має встановлювати фактичні обставини справи та давати оцінку доказам.
Однак, спростовуючи протокол про впізнання потерпілим підозрюваного ОСОБА_7 показами свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , слідчий суддя вдався до оцінки доказів, що є неприпустимим.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність, крім обґрунтованої підозри, і ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід, апеляційний суд оцінює в сукупності всі обставини справи, враховує особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ніде офіційно не працює, враховує тяжкість покарання, що загрожує йому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється і вважає за необхідним застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України апеляційний суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Що стосується долучених за клопотанням сторони захисту доказів до матеріалів даного судового провадження, то вони можуть бути предметом дослідження в суді першої інстанції під час судового розгляду провадження, коли буде вирішуватися питання про винуватість підозрюваного в інкримінованих йому злочинах.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і постановити нову.
Клопотання слідчого СВ Олевського ВП ОСОБА_21 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 21 грудня 2016 року, включно.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: