Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/126/17
Провадження № 1-кп/553/60/2017
У Х В А Л А
Іменем України
10.08.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка, Приморського Краю, Російської Федерації, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, пенсіонера, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

09.11.2016 року, о 11.50 год. обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи у відділенні ПАТ КБ «Приват Банку» за адресою: м. Полтава, вул. А. Кукоби 12, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, з прямим умислом, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії ніхто не помічає, таємно, викрав із столу керівника відділення вищезазначеного банку мобільний телефон марки Samsung GTI 8552 ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1316,25 грн.(згідно висновку експерта № 1411/9 від 14.11.2016 року), який належав потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1316,25 грн.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення даного клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 та пояснила, що її підзахисний на даний час дійсно виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді біполярного афективного розладу, поточного епізоду манії з психотичними симптомами, внаслідок якого не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, підпадає під дію ст. 19 КК України, на даний час перед слідством і судом постати не може. ОСОБА_5 , дійсно в даний час потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи № 535 від 14.12.2016 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази наявні у матеріалах справи щодо вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується наступними доказами, наявними у матеріалах справи, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, а саме:

- показаннями в суді потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що 09.11.2016 року, близько 12 години, особа яка була в приміщенні відділення банку, а потім, як виявилось це - ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно, викрав із її столу мобільний телефон марки Samsung GTI 8552, вартістю 1316,25 грн., який їй належав. Після чого з місця скоєння злочину зник.

-Дослідженими та оголошеними в суді :

- постановою про призначення психіатричної експертизи від 29.11.2016 року (а.с. 56);

- актом судово-медичного експерта №535 від 14.12.2016 року згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді біполярного афективного розладу, поточного епізоду манії з психотичними симптомами. Наявне у ОСОБА_5 хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння і позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 19 ч.2 КК України. Перед слідством та судом постати не може. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (згідно ч.3 ст. 94 КК України) (а.с. 57-63);

- протоколом допиту підозрюваного від 14.11.2016 року (а.с. 64);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 14.11.2016 року (а.с.65);

- протоколом перегляду відеозапису від 14.11.2016 року (а.с.66);

- диском з відеозаписом до протоколу перегляду відеозапису від 14.11.2016 року (а.с.96);

- запитом начальника ВП №2 Полтавського ВП ГУНП до ПАТ «Приватбанку» від 11.11.2016 року (а.с. 68);

- відповіддю на запит ПАТ «Приватбанку» (а.с.67);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.11.2016 року (а.с. 69-71);

- постановою про призначення товарознавчої експертизи (а.с. 72);

- висновком експерта №1411/9 (а.с.73-86);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.11.2016 року (а.с. 87-88);

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 від 09.11.2016 року (а.с. 89-92);

- протоколом огляду місця події від 11.11.2016 року (а.с.93);

- зберігальною розпискою ОСОБА_6 про отримання мобільного телефону (а.с.94-95);

- характеризуючими матеріалами на ОСОБА_5 : вимогою про судимість, довідкою про судимість, запитом Полтавської обласної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева, Полтавському обласному наркологічному диспансеру, Полтавському обласному психоневрологічному диспансеру про стан здоров`я ОСОБА_5 , відповіддю головного лікаря Полтавської обласної психіатричної лікарні ім. О. Ф. Мальцева, відповіддю головного лікаря Полтавського обласного наркологічного диспансеру, відповіддю головного лікаря Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру (а.с.97-103).

Як встановлено судом, пояснення учасниками процесу по справі давались особисто, і в цих поясненнях потерпіла детально, послідовно, з подробицями, показала обставини вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України. Викладені обставини вчинення злочину ОСОБА_5 пов`язаного з крадіжкою майна об`єктивно узгоджуються із іншими доказами по справі, які були досліджені судом.

Перевіреними судом доказами не встановлено фактів застосування до ОСОБА_5 в ході досудового розслідування з боку працівників правоохоронних органів фізичного чи психологічного насилля. По справі відсутні будь які відомості про наявність у ОСОБА_5 яких - небудь тілесних ушкоджень, фактів виклику в ході досудового розслідування до нього лікаря для огляду, звернення самого ОСОБА_5 на стадії слідства зі скаргами на дії органів поліції.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілої ОСОБА_6 даних в судових засіданнях щодо вчинення ОСОБА_5 крадіжки її майна є достовірними та об`єктивними, а тому суд бере їх до уваги та разом з іншою сукупністю доказів по справі кладе їх в основу ухвали про задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Правильною є кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Потерпіла ОСОБА_6 раніше, будучи присутньою в судових засіданнях, підтримала клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи за наступного.

Частини 1 та 2 статті 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачає, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про Основи законодавства України про охорону здоров`я» застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільнонебезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України.

Стаття 92 КК України визначає, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 цього ж кодексу примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом. Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта №535 від 14.12.2016 року згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння, страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді біполярного афективного розладу, поточного епізоду манії з психотичними симптомами. Наявне у ОСОБА_5 хронічне психічне захворювання позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння і позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 19 ч.2 КК України. Перед слідством та судом постати не може. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (згідно ч.3 ст. 94 КК України).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 369-370, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Михайлівка, Приморського Краю, Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський райсуд м. Полтави протягом 7 діб з моменту оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1