АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «ТОРІ-ЕКСПО» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 21.10.2016 року, за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 2Б, яке належить ТОВ "ТОРІ-ЕКСПО", а саме: склотремачі в кількості 1347 шт., скляні панелі в кількості 305 шт., трубок в кількості 1494 шт., конекторів в кількості 411 шт.
Слідчий суддя керуючись вимогами статті 170 КПК України та врахувавши наведені у клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, з метою забезпечення кримінального провадження, можливого відчуження або настання інших наслідків, що можуть перешкоджати кримінальному провадженню дійшов висновку про задоволення клопотання.
В апеляційній скарзі директор ТОВ «ТОРІ-ЕКСПО» ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді. Апелянтвказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, з огляду на те, що орган досудового розслідування не навів конкретних доводів та доказів, які свідчать що майно на яке просить накласти арешт орган досудового розслідування не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Апелянт додає, що має місце неповнота судового розгляду та невідповідність суду фактичним обставинам справи. Вказує, що слідчим суддею не було взято до уваги докази , що підтверджують право власності на вилучене майно ТОВ «ТОРІ-ЕКСПО» та не обґрунтовано при винесенні оскаржуваної ухвали визнано, що це мано відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Також апелянт вказує, що має місце істотне порушення вимог кримінально процесуального закону щодо змісту клопотання а саме те, що судом не було перевірено повноваження особи яка має право погоджувати клопотання слідчого з яким звертається до суду орган досудового розслідування про арешт майна
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна та самого ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, слідчим відділ Святошинського управління поліції ГУ НП у м.Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0010214від 14.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи ТОВ «ТОРІ-ЕКСПО» ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 знаходячись за адресою: м.Київ. вул.. Крижанівського, 4 оф. 310 шляхом обману за зловживаючи довірою заволоділи чужим майном, що належить ТОВ Конструктів Клік» в особливо великих розмірах. 21.10.2016 при проведенні слідчих дій за адресою: м.Київ, вул.. Салютна, 2б в приміщенні Виставкового центру «КиївЕкспоПлаза» було виявлено та вилучено частини каркасної системи стенду.Під час слідчих дій, представник ТОВ «ТОРІ-ЕКСПО» ОСОБА_7 повідомив,про те, що вилучене майно належить вищевказаній юридичній особі та надали на обладнання копії документів.
З метою швидкого, повного та неупередженого розслідування слідчий просить накласти арешт на вилучене під час 21.10.2016 року майно, оскільки останнє містить на собі ознаки кримінального правопорушення, тобто відповідає ознакам визначеним статтею 98 КПК України.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, представник товариства, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт майно, яке було вилучені в ході проведення обшуку 21.10.2016 року в приміщенні адресою: м.Київ, вул.. Салютна, 2б, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки набуте кримінально протиправним шляхом або отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірності права власності з потребами кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України, зокрема, те що клопотання про накладення арешту подано не належним процесуальним керівником, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі власника майна та її представників обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду. В судовому засіданні апеляційного суду прокурором було надано матеріали кримінального провадження з яких встановлено, що прокурор ОСОБА_5 на час подання клопотання про накладення арешту входив до групи прокурорів процесуальних керівників.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події 21.10.2016 року, за адресою: м. Київ, вул. Салютна, 2Б, яке належить ТОВ "ТОРІ-ЕКСПО", а саме: склотремачі в кількості 1347 шт., скляні панелі в кількості 305 шт., трубок в кількості 1494 шт., конекторів в кількості 411 шт. залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «ТОРІ-ЕКСПО» ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3957/2016 Категорія ст. 172КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1