У Х В А Л А
08 липня 2016 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_5 на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
17.06.2016 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову військового прокурора про закриття провадження. Просить дану постанову скасувати в зв`язку з тим, що вона не обґрунтована та незаконна з наступних підстав. Вважає, що в черговий раз не проводилося належним чином досудове розслідування та просить скасувати постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України.

В судовому засіданні скаржниця та її представник захисник ОСОБА_4 скаргу підтримали за викладених у ній обставин.

Прокурор ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні скарги, так як вважає постанову про закриття кримінального провадження законною та обґрунтованою.

Оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження за № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть за № 27 від 06.12.2008 року причиною смерті ОСОБА_6 є електротравма (т. 1, а.с. 55 кримінального провадження). Відповідно до акту судово-медичного дослідження за № 27 від 16.01.2009 року центру судових експертиз Міністерства оборони України причиною смерті ОСОБА_6 є ураження технічним електричним струмом (електротравма) (т. 1, а.с. 59-68 кримінального провадження).

Під час досудового розслідування проведено ряд експертиз та маються висновки судово-медичного імунологічного дослідження, судово-токсикологічного дослідження, судово-гістологічного дослідження (т. 1, а.с 71-84 кримінального провадження). В ході досудового розслідування були відібрані пояснення у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були присутні 05.12.2008 року під час ураження електричним струмом ОСОБА_18 (т. 1, а.с. 85-154) та повторно допитані у 2015 році. Більшість з них вказало, що причиною смерті ОСОБА_18 стала його особиста необережність.

Як вбачається із копії витягу з наказу командувача сил підтримки Збройних Сил України за № 5 від 22.08.2006 року ОСОБА_6 було призначено на посаду енергетика арсеналу інженерних військ та (т.1, а.с. 206) та останній 20.11.2008 року пройшов перевірку знань з питань охорони праці (т. 1, а.с. 218). Відповідно до акту спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком комісією було зроблено висновок, що «…нещасний випадок стався з вини старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який особисто грубо порушив правила безпеки. Фактів щодо дій або бездіяльності посадових (службових) осіб військової частини НОМЕР_1 , які привели до нещасного випадку не виявлено» (т. 2, а.с. 7-14). В ході досудового розслідування були допитані лікарі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (т.2, а.с. 150-155), командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_21 та головний інженер, заступник командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_22 (т.2, а.с. 156-164), які ствердили, що ОСОБА_6 ніхто не наказував прив`язувати кабель до залізнобетонної опори, а також будь-яких розпоряджень з цього приводу не давав. Разом з тим вони ствердили, що ОСОБА_6 вважався гарним фахівцем в галузі енергетики та дисциплінованим військовослужбовцем.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 (т.3, а.с. 14-17) показала, що, на її думку, її онука ОСОБА_6 вбив саме ОСОБА_21 чи хтось з його оточення.

В ході досудового розслідування 20.11.2015 року Київським НДІСЕ було проведено комплексну електротехнічну експертизу та експертизу з безпеки життєдіяльності (т.3, а.с. 186-204), відповідно до висновків якої «…під час проведення робіт з закріплення електричного кабеля до опори № 1 лінії електропередач, які виконувалися 05.12.2008 року особисто ОСОБА_6 , він, знаходячись на металевій драбині, наблизився на небезпечну відстань до струмоведучих частин повітряної лінії електропередач, які знаходилися під напругою 10 кВ. Безпосередньою причиною ураження електричним струмом старшого лейтенанта ОСОБА_6 , що відбулося 05.12.2008, є дія на нього електричного струму високої напруги та термічна дія електричної дуги. ОСОБА_6 мав можливість уникнути настання нещасного випадку, однак нею не скористався. ОСОБА_6 не повинен був виконувати роботи на висоті по підв`язці кабелю дротом до опори, використовуючи при цьому переносну металеву драбину та наближатися до струмовідних частин повітряної лінії електропередач, що перебували під високою напругою (10 кВ) на небезпечну відстань ближче припустимої відстані (менше 0,6 м). Дії ОСОБА_6 не відповідали вимогам пунктів 2.3.3, 2.3.10 та 2.3.11 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів у частині того, що він виконував роботи на висоті, по підв`язці кабелю кабелю дротом до опори, використовуючи при цьому переносну металеву драбину та наближатися до струмовідних частин повітряної лінії електропередач, що перебували під високою напругою (10 кВ) на небезпечну відстань ближче припустимої відстані (менше 0,6 м) і з технічної точки зору знаходилися у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням нещасного з ним випадку у вигляді ураження електричним струмом.

На вимогу ухвали Апеляційного суду Київської області від 31.03.2016 року було проведено допит свідка ОСОБА_23 від 24.05.2016 року, який показав, що працює на посаді начальника Таращанського РП ПАТ «Київобленерго». Під час допиту показав, що до 2008 року в Таращанський РЕМ входили підрозділи Рокитнянського та Ставищанського РЕМ. З початку 2009 року Таращанський, Рокитнянський та Ставищанський РЕМ стали окремими підрозділами. Після ознайомлення з актом перевірки додержання у в/ч НОМЕР_1 законодавства з охорони праці та приписом від 12.12.2008 року № 21/02/08 вказував, що проведення земельних робіт по засипанню траншеї 05.12.2008 року, де сталася подія, відбувалося поза межами охоронюваної зони ліній електропередач та взагалі поза межами балансової належності Таращанського РЕМ на той час. Згідно з п. 15.1.1 правил безпечної експлуатації електроустановок НПАОП 40.1-1.01-97, земляні роботи, пов`язані з ремонтом або прокладанням кабелю в зоні розташування комунікацій, слід проводити з дозволу (письмового) керівників підрозділів РЕМ. Тобто такий дозвіл отримується лише у випадку наявності сусідніх діючих комунікацій, а у випадку відсутності інших комунікацій такий дозвіл не потрібний. Вказував, що роботи проводилися поза межами охоронної зони РЕМ, тому дозвіл на проведення земляних робіт в даному випадку не потрібен. Вказував, що ОСОБА_6 отримав травму через власну необережність.

Проведено допит свідка ОСОБА_24 від 24.05.2016 року, який працює на посаді начальника Рокитнянського РП ПАТ «Київобленерго», який вказав, що згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, складеного між начальником Таращанського РЕМ та командиром в/ч НОМЕР_1 від 09.03.2004 року, лінія електропередач п/ст. АДРЕСА_1 , яка включає в себе електроопору та ПЛЕП, що проходить по АДРЕСА_2 , де отримав травму ОСОБА_6 , перебуває з часу будівництва лінії на балансі в/ч НОМЕР_1 . Вся лінія поза межами підстанції, огородженої забором, належить в/ч НОМЕР_1 .

До матеріалів кримінального провадження долучено акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, складеного між начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 та командиром в/ч НОМЕР_1 від 09.03.2004 року та довідку про те, що у в/ч НОМЕР_1 знаходиться на обліку електромережа (1989 року виготовлення).

Допитаний як свідок 24.05.2016 року ОСОБА_21 покази, які давав раніше підтримав та вказав, що командування в/ч НОМЕР_1 не повинно було отримувати дозвіл від керівництва територіального енергопідприємства на проведення робіт без участі їх представника, оскільки жодного відношення до перебуваючої на балансі в/ч НОМЕР_1 лінії електропередач такі підприємства не мають.

Допитаний як свідок 24.05.2016 року ОСОБА_25 підтримав покази. Які надавав раніше та вказував, що оскільки засипання траншеї відбувалося поза охоронною зоною, то наряд-допуск 05.12.2008 року не видавався та командування в/ч НОМЕР_1 не повинно було отримувати дозвіл від керівництва територіального енергопідприємства на проведення робіт без участі їх представника.

Допитаний 30.05.2016 року як свідок ОСОБА_26 показав, що працює в Територіальному відділі державного нагляду за охороною праці Міністерства оборони України. Відповідно до покладених на підпорядковану йому групу функцій, її службовими особами здійснюється нагляд за забезпеченням безпечного ведення робіт військовослужбовцями та працівниками військових частин, установ і підприємств Міністерства оборони України. Аналогічну за своїм призначенням групу технічної підтримки очолює полковник ОСОБА_27 , який територіально здійснює нагляд у сфері охорони праці у військових частинах, установах та на підприємствах МО України на території Київської області та який у період з 6 по 12 грудня 2008 року будучи на той час заступником начальника відділу державного нагляду за охороною праці (м. Вінниця) у військовій частині НОМЕР_1 проводив перевірку дотримання вимог законодавства про охорону праці, а на даний час відряджений до сил та засобів АТО і знаходиться на території Луганської і Донецької областей. Свідок ОСОБА_26 з приводу обставин отримання електротравми старшим лейтенантом військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 показав, що проведеною у період з 6 по 12 грудня 2008 року перевіркою щодо дотримання вимог наказів, правил, норм, стандартів, положень, інструкцій і інших нормативних документів, передбачених Законом України «Про охорону праці» у військовій частині НОМЕР_1 встановлено наступне. 4 грудня 2008 року згідно з нарядом-допуском №1, виданим головним інженером в/ч НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_22 у військовій частині НОМЕР_1 виконувались земляні роботи з прокладки кабелю в охоронній зоні електропередач. На момент виконання робіт кабель підключений не був. Жодних порушень законодавства з охорони праці під час проведення робіт 4 грудня 2008 року перевіркою не встановлено. Наступного дня 5 грудня 2008 року роботи по закопуванню кабелю повинні були проводитись поза охоронною зоною, тобто від підстанції 35/10 Ольшаниця до повітряної лінії електропередач ПЛЕП-10, тому наряд-допуск не оформлювався та не повинен був оформлюватися. Завдань по підключенню кабелю не ставилось, необхідного для цього інструменту та приладдя на місці робіт не було. Тому проведення робіт в охоронній зоні ПЛЕП-10 на високовольтній опорі з підйомом вище ніж 3 метри від рівня землі ОСОБА_6 були проведені за власною ініціативою, без оформлення наряду-допуску та саме при цьому він самовільно, без будь-чийого дозволу чи вказівки почав виконувати роботи в охоронюваній зоні. За результатом перевірки командуванню військової частини НОМЕР_1 внесений припис № 21/02/08 від 12 грудня 2008 року, згідно з п. 13 якого зазначено, що в частині відсутній дозвіл на проведення робіт в охоронній зоні ліній електропередач. Разом з тим, як показав свідок ОСОБА_26 , такий дозвіл командуванню в/ч НОМЕР_1 необхідно було отримати в територіальних органах Держгірпромнагляду у разі виконання робіт по закріпленню та підключенню електрокабелю до повітряної лінії електропередач, що старшому лейтенанту ОСОБА_6 не доручалось. Але військовою частиною виконувались роботи лише по закопуванню (закладенню) електрокабелю в траншеї, що не потребувало отримання вищевказаного дозволу. Тобто у приписі констатується факт відсутності дозволу на проведення робіт в охоронній зоні ліній електропередач, але 5 грудня 2008 року проведення таких робіт в охоронній зоні командуванням частини ОСОБА_6 не доручалось, у зв`язку з чим підстав для отримання вказаного дозволу відповідно не було. Спеціальною перевіркою установлено, що нещасний випадок стався з вини старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який особисто грубо порушив правила безпеки.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: на рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження за № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України, приходжу до висновку, що скаржнику слід відмовити в задоволенні скарги на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження від 31.05.2015 року, оскільки прокурор, на думку суду, вжив всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України. За даних обставин оскаржувана постанова може вважатися законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 від 31.05.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 14.10.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 425 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1