Справа № 750/3119/17 провадження № 11-кп/795/695/2017 Категорія - ч.2 ст.286 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0011162 від 28 листопада 2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 квітня 2017 року

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив змінити вироку місцевого суду, застосувати статтю 69 КК України та призначити більш м`яке покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

В апеляційній скарзі прокурор, також не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просив скасувати вирок місцевого суду у зв`язку з не відповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 покарання за частиною 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за частиною 2 статті 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено обчислювати з часу звернення вироку до виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 36206 (тридцять шість тисяч двісті шість) гривень 49 копійок у відшкодування майнової шкоди та 70 000 (сімдесят тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1672 гривні 44 копійки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що при призначенні покарання суд першої інстанції мав всі фактичні дані та передбачені законом обставини, які давали можливість призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України, зокрема те, що на його утриманні знаходиться співмешканка, яка перебуває в стані вагітності, тяжкі сімейні обставини, тяжке захворювання батька, щире каяття, активне сприяння слідству.

Прокурор в обґрунтування апеляційної скарги вказав, що суд не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічне кримінальне правопорушення, однак на шлях виправлення не став.

Як встановив суд першої інстанції, 28 листопада 2016 року, о 08 годині 15 хвилин., ОСОБА_6 , перебуваючи під впливом психотропної речовини амфетаміну, що згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по проспекту Миру зі сторони вулиці Котляревського в напрямку вулиці Пирогова.

Рухаючись у вказаному напрямку в крайній правій смузі руху та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться в районі будинку № 54 по проспекту Миру в місті Чернігові, перед яким зменшували швидкість руху транспортні засоби, що рухались по суміжним смугам руху в попутному напрямку, ОСОБА_6 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останнього.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу, забоєм головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в правій лобній та скроневій долях, травматичним субарахноідальним крововиливом, підшкірною гематомою повік правого ока, субкон`юктивальним крововиливом правого ока, закритої травми грудної клітки з поширеною гематомою спини, переломами 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ребер справа та пошкодженням правого купола діафрагми, ускладненої правобічним гемопневмотораксом, закритого уламкового перелому анатомічної шийки лівої плечової кістки з відривом великого горбика, підшкірної гематоми лівої нижньої кінцівки, саден правої верхньої кінцівки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 125 від 20 лютого 2017 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив вимоги пункти 2.3(б), 2.9 (а), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, що перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку потерпілого та прокурора, котрі підтримали подану апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, місцевий суд обґрунтував дослідженими під час судового слідства доказами, які оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом кваліфіковані за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, що також не оспорюється в апеляційних скаргах.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не вжив дієвих заходів до відшкодування майнової та моральної шкоди, зміст досудової доповіді представника уповноваженого органу з питань пробації, молодий вік, сімейний стан, майновий стан обвинуваченого, його стан здоров`я, формально позитивні характеристики за місцем реєстрації та фактичного проживання, обставини, що пом`якшують, обтяжують покарання та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, доводи прокурора про призначення місцевим судом ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, є непереконливими.

При вирішенні питання про призначення покарання місцевим судом були враховані всі обставини на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі.

З огляду на наведене доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання та застосування статті 69 КК України не вбачається, оскільки за змістом статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливо, з урахуванням особи винного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 квітня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 24 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3