АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/1281/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/212/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001102 від 24 березня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
У апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій, ставить питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, з ухваленням нового вироку, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В обґрунтування доводів скарги, прокурор зазначає, що підстави для застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України в матеріалах провадження відсутні, а обставини, на які послався суд, звільняючи обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, а саме: відшкодування завданих збитків потерпілому, перебування на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей, позитивну характеристику з місця проживання, наявність постійного місця роботи, не є такими, що знижують ступінь тяжкості вчиненого умисного тяжкого злочину. У зв`язку з чим, прокурор вважає, що призначене судом покарання є м`яким і не достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року, ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Вирішено долю речових доказів.

За обставин викладених у вироку суду, 21 березня 2016 року приблизно о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі марки ВАЗ 21099, д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , прибули до воріт території домоволодіння АДРЕСА_2 з метою з`ясування стосунків з раніше йому знайомим ОСОБА_10 .

В цей же день, приблизно о 21 годині 00 хвилин до ОСОБА_6 з території цього домоволодіння вийшов ОСОБА_11 , між якими на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла обоюдна бійка.

В цей час ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , почувши звуки боротьби, вибігли з території домоволодіння АДРЕСА_2 з метою розборонити бійку між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

З метою припинення активних дій ОСОБА_6 , які виражались у нанесенні ударів ОСОБА_14 , ОСОБА_13 пришукав дерев`яну палицю, котра знаходилася на землі вказаної території. Після чого, ОСОБА_13 , тримаючи вказану палицю в руках, почав замахуватися на ОСОБА_6 .

В цей момент ОСОБА_6 перебував біля території домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього ник злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Після чого, 21 березня 2016 року о 21 годині ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, вирвав дерев`яну палицю з рук ОСОБА_13 та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, тримаючи в руці дерев`яну палицю, умисно завдав ОСОБА_12 вказаною палицею один удар в область голови, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді - відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку II ступеня, відкритого лінійного перелому правої тім`яної кістки з переходом на праву скроневу кістку, забитої рани правої тім`яної області, субдуральної гематоми лівої лобно-скронево-тім`яної області з наступною операцією по її видаленню (кістково-пластичною трепанацією черепу), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції та вважав за необхідне вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання, яке слід відбути реально.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок залишити без змін, а в задоволенні скарги прокурора відмовити, посилаючись на відомості щодо його особи, наявність обставин, які пом`якшують покарання та думку потерпілого щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_12 заперечував проти скарги прокурора й просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, зазначивши, що він жодних претензій до обвинуваченого не має та вважає, що його перевиховування можливо без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними та перевіреними під час судового провадження доказами і є обґрунтованими, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України є правильною, й в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, тому ці висновки перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Даних, які б свідчили, що у кримінальному провадженні допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Згідно положень ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції можуть бути, зокрема: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Разом з цим, аналізуючи доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім того, зі змісту ч. 1 ст. 75 КК України вбачається, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Втім, обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд у повній мірі врахував ступень тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, його особу, ставлення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Судом належним чином враховано, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем поживання, має офіційне місце роботи, на спеціальному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також, судом враховано поведінку обвинуваченого як під час вчинення злочину так і після його вчинення, негативне ставлення до скоєного та вжиття заходів щодо повного відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, а також позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи з обставин провадження та враховуючи відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також позицію потерпілого щодо призначення покарання, дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.
При цьому, визнавши, що вищенаведені обставини у їх сукупності доводять можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, суд обґрунтовано застосував щодо нього положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, що на думку колегії суддів відповідає загальним засадам кримінального провадження та меті покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд з дотриманням вимог, передбачених ст. 75 КК України, належним чином обґрунтував висновок про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з покладенням на нього обов`язків, в силу ст. 76 КК України, та жодних підстав вважати призначене покарання несправедливим унаслідок м`якості, з мотивів, зазначених у апеляційній скарзі не має.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування або зміни вироку під час апеляційного перегляду кримінального провадження не встановлено, вирок суду є законним, вмотивованим, обґрунтованим і справедливим, тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції, на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4