АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2430/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 643/3776/16-к
Категорія: ст.121 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000919 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, який офіційно не працює, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 залишено раніше обраний до набрання вироку законної чинності - у вигляді домашнього арешту.
Строк відбуття призначеного покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Долю речових доказів суд вирішив відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно вироку, 28.01.2016 в період часу з 16.00 до 18.00 годин, точний час в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту зі своїм батьком ОСОБА_10 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, з приводу зловживання ОСОБА_10 спиртних напоїв, знаходячись в кімнаті останнього, діючи за раптово виниклим злочинним наміром, умисно кулаком правої руки наніс 2 удари ОСОБА_10 в обличчя. Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, скориставшись тим, що ОСОБА_10 , перебував у стані алкогольного сп`яніння та не міг чинити опір, усвідомлюючи, що від його злочинних дій, можуть настати тяжкі наслідки, які є небезпечними для життя потерпілого, та бажаючи спричинити ОСОБА_10 тілесні ушкодження, маючи намір діяти саме так, схопив правою рукою ОСОБА_10 за светр, надягнений на ньому, та цією ж рукою, діючи зі значною силою, повалив на ліжко. Після чого ОСОБА_9 сів зверху на тулуб ОСОБА_10 , перехопив воріт светру у ліву руку та кулаком правої руки наніс 2 удари в обличчя ОСОБА_10 . Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_9 долонями обох рук наніс ОСОБА_10 приблизно 10 ударів в обличчя. Виконавши вищевказані дії ОСОБА_9 вийшов з кімнати та повернувшись через 10 хвилин продовжив конфлікт, в ході якого при спробі підняти ОСОБА_10 з полу, приблизно по 3-4 рази вдарив останнього колінами по тулубу та відштовхнув на ліжко, після чого ОСОБА_9 заплигнув зверху на ОСОБА_10 та сидячи зверху долонями 2 рук наніс близько 6 ударів в обличчя, після чого кулаками 2 рук наніс в обличчя ОСОБА_10 приблизно 5-6 ударів та двома руками схопив дерев`яну кухонну скалку, розмахнувся та наніс нею близько 3-4 ударів в голені обох ніг ОСОБА_10 . Виконавши всі дії, які вважав необхідними, ОСОБА_9 припинив побиття батька.
02.02.2016 від отриманих тілесних ушкоджень, які були спричинені йому при вищевказаних обставинах, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер. Труп ОСОБА_10 було виявлено працівниками поліції в ході огляду місця події, який проводився в період часу з 23.00 до 23.20 годині 02.02.2016 за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 16/267-С/16 від 21.03.2016 на трупі ОСОБА_10 були встановлені наступні тілесні ушкодження, голови: по одному синцю навколо очних ділянок; дрібні садна на спинці носу, кінчику носу, на правому крилі, лівій щоці, крововилив на слизовій поверхні губи з права, від рівня 1-го зуба до 6-го зуба; крововиливи в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в лівій тьменній ділянці мають ознаки легких тілесних ушкоджень. (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Шиї: крововилив на переданій-лівій поверхні шиї - мають ознаки легких тілесних ушкоджень (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Кінцівок: одиничні крововиливи в середній треті і в ділянці лівого променевозап`ясного суглобу мають ознаки легких тілесних ушкоджень. (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Тулуба: крововилив в нижньому відділі, з поширенням через ліве грудинно-ключичне зчленування, до кордону рукоятки з тілом грудини з крововиливами в належні м`які тканини; одиничний крововиливи в лівій та правій поперекових ділянках, на лівому плечі, множинні крововиливи по бокових поверхнях тулубу; одиничні крововиливи в лівій та правій поперекових ділянках, на лівому плечі, по зовнішній поверхні - мають ознаки легких тілесних ушкоджень. (п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995) закрита тупа травма грудної клітини у вигляді закритих, непрямих, поперечних переломів 4-6 правих ребер по середньо-ключичній лінії, з подплевральними крововиливами, без пошкодження плеври, 3-8 лівих ребер по середньо-ключиній лінії, з переходом лінії перелому на 9-10 ребра по передній паховій лінії з пошкодженням плеври в ділянці 7-го ребра; 8-9 лівих ребер по задній паховій лінії і множинними крововиливами на передній поверхні грудної клітини зліва і справа на всьому протязі мають признаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.( п.4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ від 17.01.95 вказана закрита травма груді у вигляді множинних переломів ребер, з послідуючим розвитком гнійної плевропневмонії, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (згідно п. 2.1.1., 2.1.3. «л», «о» «Правил….»).
В наслідок злочинних дій ОСОБА_9 настала смерть ОСОБА_10 , причиною якої є : закрита тупа травма грудної клітини у вигляді множинних, двохсторонніх переломів ребер, котра у своїй течії ускладнилась розвитком двохстороннею абсцедируючою, фибринозно-гнойною пневмонією і лівостороннім фибринозно-гнойним плевритом, що наприкінці привело до розвитку загальної інтоксикації організму, котра і явилась безпосередньою причиною смерті та має прямий причинний зв`язок з настанням смерті ОСОБА_10 .
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, із застосуванням норм статей 69 та 75 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, будь-яких обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено, у зв`язку з чим вважає строк призначеного покарання є занадто суворими. Крім того, захисник вказує на те, що судом першої інстанції неповно прийнято до уваги під час ухвалення судового рішення негативну характеристику потерпілого, відповідно до якої, ОСОБА_10 характеризується з негативної сторони, оскільки зловживав спиртними напоями, перебував на обліку поліції.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали, подану в інтересах ОСОБА_9 апеляційну скаргу, - в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 , про зайву суворість призначеного ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, за вчинення умисного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом застосування норм статей 69 та 75 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі і звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а твердження захисника, щодо їх наявності, повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 154-160) .
На думку колегії суддів, апеляційні доводи захисника, які підтриманні обвинуваченим ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду, що його підзахисний щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, шляхом надання правдивих показань, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також наявність негативної характеристики потерпілого ОСОБА_10 не можуть вважатися достатніми обставинами що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та належними підставами для звільнення від відбування покарання з випробуванням, а так само і сукупність задовільних даних про особу винного та обставина, що пом`якшує покарання, які були досліджені, встановлені та об`єктивно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що підтверджується змістом висновків суду, зазначених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку. Будь-яких нових даних сторона захисту при апеляційному розгляді не надавала.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Отже, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_8 про можливість застосування судом апеляційної інстанції норм ст.ст. 69, 75 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання, призначеного судом у найбільш можливому мінімальному розмірі, оскільки ОСОБА_9 вчинив умисний злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 . Вказані висновки колегії суддів ґрунтуються на нормах ст.3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 про щире каяття його підзахисного, сприяння у розкритті вчиненого ним злочину, шляхом надання правдивих показань, відсутність судимостей, наявність позитивної характеристики обвинуваченого за останнім місцем роботи та мешкання, а також те, що ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявності обставини, що пом`якшує покарання, - належно враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин події злочину, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України, тяжкості вчиненого злочину та об`єктивно досліджених даних про його особу, які суд брав до уваги при призначені покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, твердження у апеляційній скарзі захисника (арк. 169-172), що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66 КК України, призначивши покарання в самих мінімальних межах санкції ч.2 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що раніше ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працює, за останнім місцем праці та мешкання характеризується добре, на будь-яких обліках лікарів не перебуває, при цьому було враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами захисника та обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3