Справа № 645/3533/16-к
Провадження № 1-кп/645/127/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із перебуванням обвинуваченого під вартою, у кримінальному провадженні за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, з повною середньою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
в с т а н о в и в:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Ухвалою суду від 26 грудня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 03 лютого 2017 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України. В обґрунтування клопотання посилався на те, що ризики, які існували на час обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились та не перестали існувати.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вважали посилання прокурора на існування вищевказаних ризиків є безпідставним, оскільки ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, протягом часу проведення досудового розслідування не перешкоджав проведенню досудового розслідування, перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_6 .. Крім того, захисник наголосив, що основний свідок (закупний) у даному кримінальному провадженні допитаний.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою.
В обґрунтування клопотання захисник вказав, що обвинувачений має ряд хронічних захворювань, лікування яких в умовах слідчого ізолятору неможливо через відсутність необхідних лікарських засобів, у зв`язку з чим стан його здоров`я стрімко погіршується. Захисник наголосив, що всі посилання на тяжкі хвороби ОСОБА_5 та додатки, в яких зазначалось про захворювання і стан здоров`я обвинуваченого, судом до уваги не приймаються.
Крім того, захисник наголосив, що суд в своїх ухвалах про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою посилається на відповіді, отримані з Харківської УВП № 27 в частині задовільного стану здоров`я ОСОБА_5 , яке встановили співробітники медичної частини Харківської УВП № 27, проте вони не є фахівцями, які можуть вірно діагнозувати та лікувати хвороби, які встановлені у ОСОБА_5 ..
Також, стверджував, що Харківська УВП № 27 не має достатніх умов та устаткування для належного догляду та лікування ОСОБА_5 , тому що не є спеціалізованим закладом по лікуванню хвороб легенів та серцево-судинних захворювань, та наголосив, що за час перебування обвинуваченого під вартою, його стан здоров`я постійно стрімко погіршується.
На підтвердження вказаних обставин стосовно стану здоров`я обвинуваченого, захисник повторно посилався на медичні довідки, які містяться в матеріалах справи, та неодноразово були досліджені судом під час вирішення клопотання прокурора про продовждення обвинуваченому строку тримання під вартою.
Крім того, захисник вважає, що судово-медична експертиза № 458-КЕ/2016 від 11.11.2016 року, була проведена на підставі загального огляду ОСОБА_5 та вивчення медичної документації, без залучення спеціалістів - алерголога, кардіолога та пульманолога. Вказав, що ОСОБА_5 ніяких аналізів не здавав, ніяким чином жодних інструментальних засобів дослідження проведено не було. У висновку судово-медичної експертизи зазначено, що діагноз «бронхіальна астма», який фігурує в медичній довідці №10/1898 від 26.08.2016 року з ХМКЛШНМД на імя ОСОБА_5 , не підтверджений об`єктивними медичними даними та результатами додаткових інструментальних методів дослідження. Медичної довідки за №10/1898 від 26.08.2016 року з ХМКЛШНМД на ім`я ОСОБА_5 взагалі не існує, натомість є дійсна медична довідка від 26.08.2016 року з МХКЛШНМД на ім`я ОСОБА_5 за №06/898, в якій зазначений діагноз «бронхіальна астма IIІ ст. з персистивним перебігом, яка є в матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з чим захисник вважає, що даний факт вказує на те, що експерт, проводячи експертизу наданих йому медичних документів не приділяв належну увагу, що ставить під сумнів весь висновок загалом, а для вирішення питання про підтвердження факту того чи іншого захворювання, вважає, що потрібно провести додаткові медичні аналізи, а не тільки огляд та вивчення медичної документації.
Разом з тим, захисник послався на медичну документацією, яка є в матеріалах кримінального провадження щодо діагнозу «Бронхіальна астма ІІ ст. з персестивним перебігом», в саме: медичну карту № 789 амбулаторного пацієнта медичної частини Слідчого Ізолятора на ім`я ОСОБА_5 , за якою він прибув до Харківської УВП №27, 29.04.2016 року та при первинному огляді в анамнез внесли відомості про Бронхіальну астму ІІ ступеню; виписку з історії хвороби №178, за якою ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в медичній частині УВП №27 з 06.05.2016 року по 19.05.2016 року, та в заключному діагнозі зазначений діагноз «Бронхіальна астма ІІ ст. з персистивним перебігом»; довідку від 26.08.2016 року №06/898, видану ХМКЛШНМД, за якою ОСОБА_5 має діагноз «Бронхіальна астма ІІІ ст. з персистивним перебігом». Таким чином, захисник вважає, що хронологія хвороби ОСОБА_5 вказує на те, що лікування, яке він отримує в УВП №27 не може запобігти ремісії Бронхіальної астми ІІІ ст., а стан здоров`я ОСОБА_5 щоденно погіршується, що може привести до найбільш тяжкого стану - Бронхіальної астми IV ст., яка загрожує життю особи і може призвести до смерті.
Також, захисник повторно вказав, що ОСОБА_5 звертався до секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та отримав 09 листопада 2016 року відповідь керівника секретаріату ОСОБА_7 , в якому секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини звернуто увагу суду на міжнародні стандарти у сфері вирішення питання про можливість зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити, посилаючись на необхідність проходження курсу лікування, яке він позбавлений можливості отримати в умовах слідчого ізолятору.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зникли, у даному кримінальному провадженні не допитані свідки, на яких, знаходячись на свободі, ОСОБА_5 може впливати. Також, вважав, що обвинувачений зможе переховуватись від суду та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до положень ст.ст. 5, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, носіння, зберігання та збут бойових припасів, що є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох років до семи років позбавлення волі.
У судовому засіданні обвинувачений скористався своїм правом та відмовився давати показання щодо визнання або невизнання вини у вчиненні злочину, який йому інкримінується, пославшись на те, що надасть такі показання після допиту всіх свідків та дослідження доказів у кримінальному провадженні.
За клопотанням сторони захисту ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.10.2016 року у справі призначено комісійну судово-медичну експертизу із залученням фахівців відповідного профілю захворювань обвинуваченого ОСОБА_5 , проведення якої доручено експертам Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз.
Зі змісту розділу "Підсумки" Висновку експерта № 458-КЕ/2016 від 11.11.2016 року вбачається, що згідно з даними наданої медичної документації, у ОСОБА_5 , 1949 р.н., були діагностовані захворювання серцево-судинної, дихальної та центральної нервової системи, які мають ознаки хронічних, а саме: Ішемічна хвороба серця: дифузний коронарокардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст. Серцева недостатність 1-2 ст. Хронічний обструктивний бронхіт. Емфізема, пневмосклероз. Легенева недостатність 1 ст. Гіпертонічна енцефалопатія 2 ст. з лікворно- венозною гіпертензією вестибуло-атактичним синдромом.
Діагноз «бронхіальна астма», який фігурує в медичній довідці №10/1898 від 26.08.2016 з ХМКЛШНМД на ім`я ОСОБА_5 , не підтверджений об`єктивними медичними даними та результатами додаткових інструментальних методів дослідження.
На час клінічного огляду ОСОБА_5 , який був проведений 19.10.2016 року, його стан був задовільний, прояв дихальної недостатності не встановлено.
Крім того, зазначено, що під час аускультативного дослідження легенів ОСОБА_5 проявляв ознаки свідомого посилення симптомів захворювання, які можна кваліфікувати, як елементи агравації, що відображалося у навмисних дихальних рухах, тип яких не відповідав загальній клінічній картині та діагностованому в нього захворюванням дихальної системи.
Ознак симуляції захворювань та хворобливих станів ОСОБА_5 , або ознак навмисно викликаних захворювань, експертною комісією не встановлено.
Із часу надходження в установу ОСОБА_5 знаходиться під диспансерним наглядом лікаря медичної частини Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27), та, згідно даним медичної карти № 789 амбулаторного хворого медичної частини СІЗО, одержує необхідну медикаментозну терапію, яка відповідає діагностованим в нього захворюванням та загальному стану здоров`я.
На час надання вищевказаного висновку, стан здоров`я ОСОБА_5 не потребував проведення йому спеціалізованого («специфічного, особливого») лікування у спеціалізованому лікувальному закладі, та із застосуванням спеціального медичного обладнання.
Посилання сторони захисту на сумнівність вищевказаного висновку експертів, суд вважає безпідставним. Доказів на спростування вказаного висновку експертів стороною захисту суду не надано.
Також, не надано доказів на підтвердження посилання сторони захисту на стрімке погіршення стану здоров`я обвинуваченого.
Вирішуючи клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, за якою чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року судом визначено, що будь-яка система обов`язкового тримання під вартою не сумісна за визначенням зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути крім всього, переконливо доведена наявність конкретних обстави, які переважають правило поваги до особистої свободи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Діями обвинуваченого, вчинення яких йому інкримінується, було порушено стандарти охорони прав та інтересів людини, зокрема на забезпечення громадської безпеки. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_5 , оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб обвинуваченого переховування від суду, або вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.
На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів - до 25 березня 2017 року.
Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, передбачений ч. 1 ст. 176 КПК України, не пов`язаний з перебуванням обвинуваченого під вартою, - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1