Справа № 361/4872/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1412/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 24.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
24 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченої ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2016 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003055 від 14.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч. 2 ст.190, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для виконання вимог ст. 291 КПК України.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
До Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003055 від 14.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч. 2 ст.190, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які складаються з обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та розписок про отримання копії обвинувального акта.

Ухвалою від 10.10.2016 року кримінальне провадження повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України.Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що органом досудового розслідування в направленому обвинувальному акті не конкретно зазначені дані про правову кваліфікацію кримінального правопорушення (об`єктивна сторона кримінального правопорушення) обвинуваченої, а саме, не вказано точного часу та конкретного місця вчинення злочину, а також конкретного способу його вчинення, а саме, коли, де, та при яких обставинах обвинуваченою було вчинено незаконне заволодіння майном ТОВ «Інтерметалпласт». Зокрема обвинуваченій інкримінується вчинення понад ста епізодів злочинної діяльності, однак як вбачається з обвинувального акту, в жодному епізоді злочину не вказано конкретного часу їх вчинення, при тому, що зокрема в день 01.09.2014 року було вчинено дев`ять епізодів злочину, 10.09.2014 року та 28.09.2014 року по шість епізодів, а 04.09.2014 року, 05.09.2014 року, 25.09.2014 року, 26.09.2014 року та 14.10.2014 року було вчинено по три різних злочини. При цьому фактичні обставини кримінальних правопорушень викладено не конкретно, поверхово, вони містять суперечності. Так ОСОБА_12 обвинувачується у заволодінні майном шляхом обману(шахрайстві), а у фактичних обставинах справи та в тексті її обвинувачення за ст.190 КК України вказано, що вона вчиняла свої дії зловживаючи довірою заступника директора, при чому, в чому саме полягало зловживання довірою в обвинуваченні не зазначено, що є порушенням вимог, при складанні обвинувального акту, щодо його форми та змісту. Крім того, в жодному з епізодів не вказаний конкретно предмет злочину - шахрайства, а саме майно, яке повинне характеризуватись сукупністю певних ознак: право власності, вартість, та належність до предметів матеріального світу. Однак, в обвинувальному акті предмет шахрайства зазначено як товар, без зазначення його родових чи індивідуальних особливостей. Відсутність таких відомостей також свідчить про неконкретність обвинувачення. Відсутність конкретного висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченої, в тому числі і право на захист.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті викладено конкретне обвинувачення, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено з дотриманням вимог ст. ст. 109, 291 КПК України. Обставини, викладені в обвинувальному акті сформульовані чітко, детально, однозначно та в повному обсязі, відповідно до норм КУПК України, що надасть обвинуваченому можливість у подальшому підготуватися до захисту від пред`явленого обвинувачення. Під час підготовчого судового засідання обвинувачена та її захисники проти призначення кримінального провадження до розгляду по сутні не заперечували.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачена та її захисники просять залишити її без задоволення, а ухвалу суду без зміни, оскільки вважають, що обвинувальний акт не містить належного формулювання обвинувачення, тобто короткого опису кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора та представників потерпілого, які підтримали подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинувачену та захисників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Водночас п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що в обвинувальному акті обов`язково повинні бути відомості щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, відповідно до вимог ст. 91 КК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті.

Отже, з огляду на вимоги п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до яких обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а також положення ст. 91 КПК України, що в обвинувальному акті повинно бути сформульоване твердження про вчинення кримінальних правопорушень, з викладенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочинів, винуватість кожної особи у вчиненні конкретного правопорушення, форма вини, мотив та мета його вчинення.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
На думку колегії суддів, вказаних вимог закону слідчим та прокурором дотримано не було, оскільки в обвинувальному акті щодо ОСОБА_12 , який був направлений до Броварського міськрайонного суду Київської області, як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення не конкретно зазначені дані про обставини кримінального правопорушення обвинуваченої, а саме, не вказано точного часу та конкретного місця вчинення злочину, а також конкретного способу його вчинення. З огляду на це колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про неконкретність висунутого ОСОБА_12 обвинувачення та в зв`язку з цим порушенням її права на захист від конкретного обвинувачення.

Доводи ж прокурора про те, що в обвинувальному акті викладено конкретне обвинувачення, є безпідставиними, оскільки обвинувальний акт не містить усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, що дає підстави зробити висновок про неконкретність пред`явленого обвинувачення та невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

За наявності наведених недоліків обвинувального акта, як вважає колегія суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність його повернення прокурору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_12 у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, а тому судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст. 314 КПК України.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2016 року, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003055 від 14.08.2015 року про обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, повернуто прокурору для виконання вимог ст.291 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :