17.07.2017
Справа № 720/988/17
Провадження № 1-кп/720/82/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000292 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області, громадянина України, молдованина, з вищою освітою, пенсіонера, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
29 квітня 2017 року близько 18 години ОСОБА_7 перебуваючи у хворобливому стані, керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак р. Молдова НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Центральній в с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області, автомобільною дорогою сполучення «Стрий Івано-Франківськ Чернівці КПП Мамалига» зі сторони м. Новоселиця Чернівецької області в напрямку с. Мамалига Новоселицького району Чернівецької області, на перевищеній швидкості більше 60 км/год, що перевищує допустиму швидкість в межах населеного пункту, в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (б), 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України не врахувавши дорожню обстановку та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, змінив напрямок руху вліво, в результаті чого здійснив виїзд на узбіччя зустрічної смуги руху, де допустив наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому ОСОБА_8 спричинено смерть, яка настала від геморогічного шоку, внаслідок гострої масивної внутрішньої кровотечі, яка розвинулась за наявної при житті політравми: закритої тупої травми грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів.

Обвинувачений винним себе визнав повністю і показав, що 29 квітня 2017 року під час керування ним технічно справним автомобілем марки «Toyota Land Cruiser» та рухаючись в межах населеного пункту с. Костичани Новоселицького району в напрямку с. Мамалига Новоселицького району, йому раптово стало погано, від чого він втратив керування над транспортним засобом та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 .. Причиною пригоди стало керування ними автотранспортом в хворобливому стані, що не дало йому можливість своєчасно зупинити автомобіль та уникнути зіткнення. У вчиненому розкаявся, відшкодував потерпілій матеріальну та моральну шкоду.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його винність у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_8 підтверджується показами потерпілої та письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що вона є матір`ю померлого ОСОБА_8 29 квітня 2017 року їй повідомили, що обвинувачений вчинив наїзд автомобілем на її сина ОСОБА_8 , від чого останній помер. Обставини пригоди їй невідомі, оскільки вона не стала очевидцем події. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки він відшкодував матеріальну та моральну шкоду.

З висновку судово-медичної експертизи № 310 від 22 травня 2017 року вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала від геморогічного шоку, внаслідок гострої масивної внутрішньої кровотечі, яка розвинулась за наявної при житті полі травми: закритої тупої травми грудної клітки та живота з ушкодженням внутрішніх органів. Виявлені на трупі ОСОБА_8 тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів або ударів об такі незадовго до моменту настання смерті, найбільш ймовірно за умов дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку судово-автотехнічної експертизи № 409-А від 08 червня 2017 року слідує, що в даній дорожньо-транспортній обстановці, обвинуваченому необхідно було керуватись п.п. 10.1, 12.4 ПДР і саме невідповідність даним вимогам з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у порушенні 29 квітня 2017 року п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (б), 10.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило смерть ОСОБА_8 повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 286 ч.2 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_8 смерть.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує ступень тяжкості злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який хоча і є необережним, однак відноситься до категорії тяжких та за його вчинення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років; суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим протиправних дій, які виразились у прояві самовпевненості у своїх діях та керуванні автомобілем у хворобливому стані, неправильному застосуванні прийомів керування транспортним засобом при ускладненні стану здоров`я, наслідком яких стало загибель ОСОБА_8 ..

В той же час, суд враховує, що дорожньо-транспортна пригода фактично була спровокована загостренням хвороби обвинуваченого при керуванні ним транспортним засобом; незначне перевищення ним допустимої швидкості руху в населеному пункті на 2 км/год; поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який розкаявся та відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду, в результаті чого потерпіла заявила в суді, що не має претензій до обвинуваченого та просила не позбавляти його волі.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним злочину, засуджує свою протиправну поведінку та в процесі судового розгляду справи дав правдиві показання, які посприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суд має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З досудової доповіді органу пробації від 17 липня 2017 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, вбачається, що імовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення дуже низька. Зважаючи на поведінку обвинуваченого, його спосіб життя, морально-духовний стан, уповноважений орган пробації вважає доцільним виправлення обвинуваченого без позбавлення волі із застосуванням випробування.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, із урахуванням думки сторони обвинувачення та потерпілої, які просили не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому міру покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Зважаючи на те, що обвинувачений в Україні посвідчення водія не отримував, останній має тимчасове місце проживання в с. Костичани Новоселицького району, а постійне його місце проживання в р. Молдова, суд вважає обґрунтованими доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту щодо не позбавлення обвинуваченого права керування транспортним засобом, оскільки таке додаткове покарання не є обов`язковим за ст. 286 ч.2 КК України та його призначення суттєво ускладнить стан обвинуваченого, який потребує лікування за страховим полісом за місцем свого постійного проживання в р. Молдова, в той час коли відповідно до ч. 2 ст. 34 КВК України засудженому до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю забороняється без погодження з уповноваженим органом з питань пробації виїжджати за межі України.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Здані обвинуваченим на зберігання слідчому за ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці про обрання запобіжного заходу від 26 травня 2017 року паспорти громадянина України та р. Молдова на ім`я ОСОБА_7 провернути власнику.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак р. Молдова НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на штраф майданчику Новоселицького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику;

- пакет з вилученими запахами з керма і ричагу коробки передач та подушку безпеки автомобіля марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак р. Молдова НОМЕР_1 ; зразки крові ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які знаходяться на зберіганні в Новоселицькому ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, знищити;

- дитячий велосипед, одяг та взуття потерпілого, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутими власнику.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз по справі в розмірі 11443 (одинадцять тисяч чотириста сорок три) гривні 46 копійок.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів через райсуд з моменту його проголошення.

Суддя: