В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/788/17
Провадження № 1-кп/348/170/17

12 червня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді:- ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора- ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0000055 від 07.03.2017 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Кривий Ріг, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні немає нікого, військовослужбовця, старшого солдата, заступника командира бойової машини-навідника-оператора гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , несудимого, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за контрактом вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

09.10.2015року ОСОБА_4 з Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 укладено контракт про проходження військової служби на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 р. на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07.12.2016 № 278-РС старший солдат ОСОБА_4 призначений на посаду заступника командира бойової машини - навідника-оператора гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_3 .

У зв`язку з цим, відповідно до наказу командира військової частини -польова пошта НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) від 01.02.2017 р. № 34 старшого солдата ОСОБА_4 з 01.02.2017 р. виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення даної військової частини.

Цього ж дня старшому солдату ОСОБА_4 вручено припис командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 від 01.02.2017 р. № 2/637, відповідно до якого останній зобов`язаний був 02.02.2017 р. прибути до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) для подальшого проходження військової служби.

Однак, 02.02.2017 р. о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин не з`явився вчасно на службу у зв`язку з переведенням до розташування військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за місцем постійного проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

23.02.2017 о 09 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 23.02.2017 р. №41 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення даної військової частини.

Таким чином старший солдат ОСОБА_4 02.02.2017 р. о 09 год. 00 хв., діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу у зв`язку з переведенням до розташування військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням військової частини до 09 год. 00 хв. 23.02.2017 р., тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання в смт Казанка Казанківського району Миколаївської області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та пояснив, що він проходить військову службу за контрактом на посаді заступника командира бойової машини-навідника-оператора гірсько-штурмового взводу 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Своє нез`явлення вчасно на службу пояснює тим, що в нього вдома в АДРЕСА_1 залишилася мати, яка перенесла дві операції пов`язані з онкозахворюваннями. Крім того, у матері захворювання суглобів, в зв`язку з чим вона пересувається в інвалідному візку.

Зазначає, що він змушений був залишитися вдома, щоб доглядати якийсь час за мамою, а тому, відповідно, вчасно не прибув в військову частину для подальшого проходження військової служби.

Усвідомлює що вчинив злочин.

Просить його суворо не карати, у вчиненому щиро розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , які виразились в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вірно кваліфіковано за ст.407 ч.4 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст.12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, участь в АТО, наявність статуса учасника бойових дій.

Відповідно до вимог ч.2ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи винного, суд вважає, що є підстави застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.69 КК України і при призначенні йому покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин- у вигляді штрафу.

На думку суду, таке призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України - штраф в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 - з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1