АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 03.10.2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 03.10.2016 року скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ГСУ СБ України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000379, повернуто особі, яка її подала.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що володільцем вилученого майна, яке ОСОБА_5 просить повернути, є ОСОБА_6 , а відповідно до положень ст. 303 КПК України право на оскарження бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, з урахуванням положень ст.ст. 237, 244 ЦК України, належить виключно його володільцю.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим суддею судового рішення, просить його скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000379 повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно, встановивши строк його повернення.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що рішення слідчого судді про відсутність у нього повноважень на оскарження бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, не відповідає положенням ст.64 Конституції України та ст.64-2 КПК України. А щодо суті скарги на бездіяльність слідчого зазначає, що вилучене під час обшуку майно ноутбук АСУС моделі К52J є тимчасово вилученим майном, питання щодо арешт якого у передбаченому законом порядку не вирішувалось, а тому його слід повернути володільцю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Кримінальний процесуальний Кодекс України не містить визначення прав володільця тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні.
Найбільш наближеною до володільця тимчасово вилученого майна за своїм статусом є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
Із змісту ст.64-2 КПК вбачається, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є володілець тимчасово вилученого майна, щодо якого прокурором внесено до суду клопотання про арешт.
Невнесення прокурором клопотання про арешт до суду, на дуку колегії суддів, не може позбавляти володільця вилученого майна прав на захист своїх інтересів у суді.
Стаття 64-2 КПК закріплює за фізичною або юридичною особою, у якої вилучено майно, право мати свого представника, а за представником закріплює усі процесуальні права, якими користується ця особа.
Стаття 303 КПК наділяє володільця тимчасово вилученого майна правом на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
З урахуванням викладеного, з метою запобігання обмеженню процесуальних прав володільця тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що його представник має право на оскарження бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
З наведених підстав колегія суддів не може погодитись з рішенням слідчого судді про те, що право на оскарження бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, належить виключно його володільцю, та вважає за необхідне таке рішення скасувати.
Разом з тим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та повернення його володільцю вилученого під час обшуку ноутбука АСУС моделі К52J, оскільки дозвіл на вилучення вказаного майна був наданий ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.09.2016 року про надання дозволу на обшук за місцем проживання ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.
Скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 03.10.2016 року, якою скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ГСУ СБ України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000379, повернуто особі, яка її подала.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3