11-кп/775/266/2017(м)
220/1095/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполі кримінальне провадження №0000486 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 27 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Поляна, Великоновосілківського району, Донецької області, громадянина України, не працюючого, судимого: 02 липня 2014 року Ворошиловським районним судом м. Донецька за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ворошиловського районного суду м.Донецька від 02 липня 2014 року у виді позбавлення волі на строк один рік та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 08 червня 2015 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проїжджав на власному мотоциклі моделі «МТ» біля будинку АДРЕСА_1 , де в цей час його зупинив ОСОБА_9 . На ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_7 .. Маючи можливість вирішити конфлікт мирним шляхом, та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення небезпечних для життя особи тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 , сидячі на мотоциклі, наніс ОСОБА_9 один удар долонею правої руки в область обличчя, від чого останній впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 підвівся з мотоциклу та підійшов до ОСОБА_9 , який в той час намагався підвестись, та наніс ще один удар долонею правої руки в нижню область обличчя останнього. В процесі конфлікту, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на лівий бік на землю, після чого одразу ж, не надаючи ОСОБА_9 можливості підвестися, наніс кулаком правої руки один удар в область обличчя та множинні удари по іншим ділянкам тіла потерпілого.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 були спричиненні тілесні ушкодження, а саме: синці обличчя, рана слизової нижньої губи, крововиливи в м`які покрови голови, субарахноїдальний крововилив, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; садна лівої кисті, садно правого плеча, синець лівої підключичної області, синець грудної клітини, синець правого стегна, садна правого і лівого колінних суглобів, правої гомілки, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 настала у результаті закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася субарахноїдальним крововиливом з подальшим згасанням функції ЦНС, зупинкою серцевої діяльності та дихання.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , які є фактично однаковими за доводами та вимогами, просять вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вважають вирок суду незаконним та необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд однобічно та неповно дослідив докази у провадженні та надав їм невірну оцінку, взяв до уваги лише ті з них, які свідчили на користь сторони обвинувачення, через що прийшов до хибного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено. Зазначають, що судом не були правильно встановлені самі обставини початку та розвитку конфлікту ОСОБА_7 з потерпілим ОСОБА_9 , який безпричинно перегородив йому шлях, коли він рухався на мотоциклі, першим почав застосовувати насильство, наносячи удари по голові та тілу предметом схожим на трубу чи палицю, від чого він втрачав свідомість. Впродовж всього конфлікту потерпілий займав домінуюче становище, всіляко намагаючись нанести обвинуваченому удари по голові та тілу, частина яких досягала цілі, на що він був вимушений захищатися, а також намагався забрати свій мотоцикл, який потерпілий перемістив з узбіччя до свого подвір`я. Посилається на те, що фабула обвинувачення, визнана судом доведеною, не відповідає дійсним обставинам події, встановленим під час судового розгляду, а також обвинувальному акту з врахуванням останніх змін, судом при новому розгляді не були усунуті відповідні недоліки з цього приводу, зазначені судом апеляційної інстанції. Також зазначає, що судом не було взято до уваги тих обставин, що обвинувачений напередодні сварки з потерпілим отримав травму плеча, тому не міг нанести удари ОСОБА_9 руками, а лише долонею, що у потерпілого вже були тілесні ушкодження на обличчі, сам конфлікт проходив на проїжджій частині неподалік від будинку потерпілого та частково біля його дому. Також, звертають увагу, що показання свідка ОСОБА_10 суд не взяв до уваги та спотворив їх, судом не надано належної оцінки висновкам судових експертиз про наявність біологічних слідів потерпілого на ручках мотоцикла, а у обвинуваченого тілесних пошкоджень в області голови, свідченням вищевказаного свідка, що підтверджують версію обвинуваченого про розвиток подій, яку не спростовано під час судового розгляду. Окрім того, висновок суду про перебування обвинуваченого на момент конфлікту в стані алкогольного сп`яніння є безпідставним, так як це спростовано результатом відповідного огляду у медичному закладі, а показання свідка з цього приводу не може бути належним та достатнім доказом. Вказують, що суд при вирішенні цивільного позову не взяв до уваги віктимну поведінку самого потерпілого, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, через що сума шкоди, яка підлягає стягненню, є надто завищеною, а також дані про особу обвинуваченого.

В запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Вважає, що фабула обвинувачення, яку суд визнав доведеною, не суперечить обвинувальному акту та встановленим органом досудового розслідування обставинам кримінального провадження, судом надано належну оцінку показанням обвинуваченого, свідкам, висновкам судових експертиз, самим обставинам конфлікту, ролі кожного з учасників, а також іншим доказам, які доводять винуватість ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання вимог апеляційних скарг, думку прокурора про необґрунтованість апеляційних скарг та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставинах, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які судом усебічно, повно і об`єктивно досліджені та правильно оцінені.

Так, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , про те, що у зазначені у вироку час та місці, у нього стався конфлікт з ОСОБА_9 , який зупинив його та першим почав бити його, а він під час сутички наніс йому також два удари долонею та два удари кулаком правої руки в обличчя. Коли ОСОБА_9 від останнього удару знову впав, він забрав мотоцикл та пішов. Мав можливість закінчити конфлікт раніше та піти, але не хотів залишати свій мотоцикл. Такі ж показання він надав й під час слідчого експерименту за участю судово-медичного експерта;

показаннями потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких 08 червня 2015 року у дворі, де мешкав його син ОСОБА_9 , він знайшов його труп з тілесними ушкодженнями. В подальшому йому стало відомо, що вбивство скоїв ОСОБА_7 .. Це цілком змінило його життя, у нього стався нервовий зрив, після цього не може спокійно спати, їсти, вести нормальний спосіб життя, що завдало йому моральної шкоди;

показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що мешкає поруч з потерпілим ОСОБА_9 . В один із днів червня місяця 2015 року, приблизно о 03-00 годині вона чула сварку двох чоловіків на подвір`ї сусіда. Вона впізнала голос ОСОБА_9 , який декілька разів кричав іншому чоловіку, щоб той забрав свій мотоцикл з його подвір`я. Між чоловіками відбулась сварка, але іншого чоловіка вона по голосу не впізнала і його слова не розібрала. Вранці, знаходячись на городі, побачила ОСОБА_9 , який лежав на землі на території свого подвір`я і повідомила про це його батька ОСОБА_8 . Потім з`ясувалося, що ОСОБА_9 був вбитий. Зазначила, що двері у будинок були вирвані. Також повідомила, що в цей же день, після того, як вона побачила на землі ОСОБА_9 , приблизно о 05-00 годині ранку вона бачила в кінці свого городу обвинуваченого ОСОБА_7 ;

показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що влітку 2015 року, близько 23.00 24.00 год. він знаходився в кафе разом з ОСОБА_12 , де вживали спиртні напої. Коли до кафе приїхав ОСОБА_7 , який вже був напідпитку, вони запросили його до себе, він приєднався, при цьому також вживав разом з ними спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_7 поїхав, сказав, що додому, і вони також розійшлись. А вранці він дізнався про смерть ОСОБА_9 ;

показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_13 , який зазначив, що усі виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 на обличчі розташовані тільки з правого боку, будь-який з ударів міг призвести до втрати свідомості, черепно-мозкової травми та смерті, який був нанесений з достатньою силою, спростував версію обвинуваченого про нанесення лише чотирьох ударів.

Ці показання об`єктивно узгоджуються між собою з дослідженими в судовому засіданні висновками судово-медичних експертиз № 114 від 07.07.2015 року та № 7/114 від 21.07.2015 року, відповідно до яких усі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження утворилися незадовго до смерті від багаторазових (не менше 17) травматичних впливів тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею зіткнення, встановити більш конкретні індивідуальні ознаки діючих предметів не вважається можливим, тому вони могли утворитися як від рук, так і від ніг людини, а також від дії представлених на експертизу палиць і металевих труб, що не виключає можливості їх утворення при тих обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_7 .. Смерть ОСОБА_9 настала в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася субарахноїдальним крововиливом з подальшим згасанням функції ЦНС, зупинкою серцевої діяльності та дихання. Характер та локалізація пошкоджень, виявлених на трупі, виключають можливість утворення їх при падінні з висоти власного зросту на площині, що дозволяє вважати, що вони утворились в результаті неодноразових травматичних (ударних) впливів тупих твердих предметів. Усі тілесні ушкодження утворилися в короткий проміжок часу до настання смерті. З огляду на масивність виявлених тілесних ушкоджень, після їх отримання потерпілий не міг самостійно пересуватися, кричати, пручатися, так як травма голови повинна була супроводжуватися втратою свідомості. Виявлені садна тильної поверхні лівої кисті могли утворитися при самообороні; даними, які містяться в протоколах огляду місця події, в тому числі щодо знаходження трупа ОСОБА_9 , слідів боротьби та рідини бурого кольору на подвір`ї та поблизу дверей, які вибито, та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судом ретельно було перевірено показання обвинуваченого ОСОБА_7 про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 у стані необхідної оборони та обґрунтовано визнано безпідставними і недостовірними, зумовленими позицією його захисту та бажанням уникнути кримінальної відповідальності, із зазначенням мотивів їх неприйняття.

Суд обґрунтовано зазначив, що аналіз розвитку подій та обставин сварки між обвинуваченим та загиблим ОСОБА_9 не довів того факту, що з боку останнього мале місце саме таке посягання, яке б відповідно до вимог ст.36 КК України, викликало у ОСОБА_7 невідкладну необхідність застосування саме такого насильства та заподіяння зазначеної шкоди для його відвернення чи припинення, навіть з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_9 першим почав застосувати насильство. При візуальному зіставленні, чітко видно, що ОСОБА_7 набагато фізично сильніший за останнього та, тільки однією рукою йому достатньо було завдати удар потужної сили, щоб потерпілий втратив свідомість, що свідчить про те, що потерпілий не представляв для нього серйозної загрози, при тому, ще й знаходячись у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, як правильно зазначив суд, обвинувачений мав змогу уникнути розвитку конфлікту та піти, але не зробив цього, що він фактично не заперечував. Надав суд належної оцінки діям обвинуваченого з огляду на механізм, локалізацію та тяжкість завданих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, значної сили ударів, які наносились останньому, в тому числі, коли він вже впав, та необхідність у продовженні застосування насильства та фізичної сили відпала.

Показання ОСОБА_7 спростовуються зазначеними вище та іншими доказами, які чітко та логічно узгоджуються між собою, а встановлені під час їх дослідження обставини об`єктивно, поза межами розумного сумніву доводять хибність такої версії подій, а тому апеляційні доводи в цій частині є безпідставними.

Судом правильно встановлено та доведено, що обвинувачений ОСОБА_7 знаходився на момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що й обумовило таку поведінку з його боку, цей висновок підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що обвинувачений вживав спиртні напої фактично за три години до зазначених подій. З огляду на те, що огляд ОСОБА_7 у медичному закладі відбувався фактично через 16 годин, суд цілком обґрунтовано визнав цей доказ неналежним, а тому доводи апеляційних скарг про це не є слушними.

Що стосується викладеної у вироку фабули обвинувачення, то вона дійсно дещо відрізняється від обвинувального акту, однак цілком узгоджується з самими обставинами вчинення злочину, як їх встановив орган досудового розслідування, так як не впливає ані на обсяг обвинувачення, ані на кваліфікацію злочину, та не суперечить ним, а також вимогам ст.ст.91,337,374 КПК України.

З матеріалів провадження та вироку видно, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину є належними, допустимими, достатніми та достовірними, а висновки суду щодо їх оцінки не містять протиріч та сумнівів.

Показання свідка ОСОБА_10 наведено у вироку правильно, їх зміст цілком відповідає джерелам фіксування кримінального провадження, а тому доводи апелянтів про це не є слушними.

Твердження обвинуваченого та його захисника про відсутність належних доказів винуватості не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними доказами.

За встановленими судом фактичними обставинами провадження, виходячи із сукупності зазначених та інших досліджених у судовому засіданні доказів, які отримали відповідну правову оцінку у вироку, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, його суспільну небезпечність, обставини, які обтяжують покарання, а саме рецидив злочину та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, особу винного, який раніше судимий за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, стійких соціальних зв`язків не має, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі фактично у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини статті, за якою його визнано винним. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам та цілям ст.ст.50,65,71 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції зарахував в строк відбування покарання строк перебування його під вартою відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з моменту затримання по день набрання вироком законної сили.

Однак, закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року втратив чинність 21 червня 2017 року, тому застосування цієї норми можливо тільки з 10 червня 2015 року по 21 червня 2017 року, відповідно.

Суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов потерпілого в даному кримінальному провадженні, обґрунтовано прийшов до висновку про заподіяння потерпілому ОСОБА_8 злочинними діями обвинуваченого моральної шкоди, правильно, відповідно до вимог ст.ст.128,129 КПК України, ст.ст.23,1167 ЦК України встановив розмір суми, яка підлягає стягненню, мотивувавши належним чином це рішення у вироку. Цей розмір відповідає характеру та об`єму моральних страждань потерпілого, є розумним та справедливим, а тому доводи апеляційних скарг про його зменшення є необґрунтованими.

Вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України.

Порушень кримінального процесуального закону та підстав для скасування або зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 27 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 червня 2015 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області