Справа №784/5026/13 22.11.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючої Фаріонової О.М.

суддів Івченко О.М., Кваші С.В.

при секретарі Богданові Б.Ф.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000096

за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2013 року, якою

- відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 від 27 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора Висоцької Н.В.

заявника ОСОБА_1

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та скасувати постанову слідчого від 27.08.2013 року про закриття кримінального провадження.

На думку апелянта, при розгляді скарги слідчий суддя не звернув уваги на порушення його процесуальних прав через невизнання його потерпілим.

Оспорює висновок суду про те, що слідчим виконані всі можливі та необхідні дії, спрямовані на встановлення факту вимагання грошових коштів та осіб, причетних до цього.

Вважає висновок слідчого Стоянова Д.П. про закриття кримінального провадження незаконним, зокрема, з наступних підстав: слідчий допитав працівників прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4, хоча є їх підлеглим; слідчий не мав повноважень на проведення розслідування; вважає слідчого заінтересованою особою, яка винесла рішення не на його користь, оскільки слідчий (на його думку) проявив упередженість через його журналістку діяльність; не проведені одночасні допити свідків з метою усунення розбіжностей в їх показаннях; не витребувані та не досліджені матеріали кримінальної справи, яка порушена раніше щодо нього.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, слідчий суддя зазначив, що в ході досудового розслідування не знайшли підтвердження факти, викладені ОСОБА_1 Слідчий суддя в обґрунтування цього висновку послався на пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Також слідчий суддя вказав, що хоча у справі відсутні дані, чи дійсно ОСОБА_1 перерахував гроші на рахунок фонду «Фенікс», але ж це не вплинуло та не може вплинути на висновки слідчого, оскільки фонд є благодійним, сам по собі факт перерахування коштів на рахунок якого не може ні яким чином довести провину працівників прокуратури.

Крім того, слідчий суддя послався на те, що невизнання ОСОБА_1 потерпілим не вплинуло на висновок слідчого, оскільки всі пояснення заявника перевірені, ОСОБА_1 фактично використав права потерпілого з надання доказів та як заявник має право на оскарження постанови про закриття провадження.

Заслухавши доповідача, заявника ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, вивчивши надані судом матеріали справи та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про вчинений злочин, в якій зазначив, що у 2008 році він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 зверталися до заступника прокурора Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_3, якого знали останні.

ОСОБА_3 незаконно вимагав перерахувати до благодійного фонду «Фенікс» 3000 доларів США за сприяння у вирішенні питання з його колишньою дружиною ОСОБА_9, яка перешкоджати діяльності належного йому ПМП «Дао», співвласниками якого були ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Вони погодилися та разом сплатили частину вказаної суми в гривнях, перерахувавши кошти на рахунок благодійного фонду, але ОСОБА_3 не допоміг, та в подальшому став йому мстити, безпідставно порушуючи щодо нього кримінальні справи.

Відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 внесені відомості за фактом перевищення влади та службових повноважень заступником прокурора Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_3, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 від 27 серпня 2013 року зазначене кримінальне провадження закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не погодившись з зазначеною постановою слідчого, ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою про її скасування.

Як свідчать матеріали справи, слідчий суддя дослідив матеріали кримінального провадження, та в обґрунтування своїх висновків послався на те, що наявні у справі докази свідчать про необгрунтованність доводів заявника, а, отже, про правильність висновків слідчого.

Зокрема, слідчий суддя вірно встановив, що зазначені в заяві ОСОБА_1 факти не знайшли підтвердження в ході досудового розслідування.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий належним чином мотивував прийняте рішення та в його обґрунтування послався на показання заявника ОСОБА_1, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Зокрема, з наведених у постанові пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вбачається, що ці свідки спростували викладені в заяві ОСОБА_1 факти, пояснивши, що не були знайомі з ОСОБА_3, останній з них та з ОСОБА_1 за сприяння будь-яких питань кошти не вимагав, та вони не зверталися до ОСОБА_3 за обставин, зазначених ОСОБА_1

Також при прийнятті рішення про закриття провадження слідчий врахував пояснення свідка ОСОБА_7 - директора благодійного фонду «Фенікс», яка пояснила, що ОСОБА_3 кошти від фонду не отримував та з ОСОБА_3 вона не знайома.

Крім того, слідчим допитані свідки ОСОБА_3, на якого ОСОБА_1 вказував як на особу яка вчинила злочин, та ОСОБА_4 прокурор Центрального району м. Миколаєва, які не підтвердили наведені в заяві ОСОБА_1 факти.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, слідчим прийняті належні заходи з метою зясувати, чи перераховував ОСОБА_1 на рахунок фонду кошти, але ж заявник не надав квитанцій на підтвердження цієї обставини, а відповідно до відповіді фонду «Фенікс» та пояснень свідка ОСОБА_7, архів у фонді за 2008 рік знищений у звязку із закінченням строків зберігання відповідних документів.

Таким чином, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_3 чинив будь-які протиправні дії, повязані з вимогою від ОСОБА_1 перерахувати гроші на рахунок благодійного фонду, та не здобуто доказів на підтвердження доводів заявника про те, що ОСОБА_3 отримав кошти з цього фонду. Тому слідчий дійшов вірного висновку про закриття справи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта стосовно того, що слідчий не повно та не обєктивно проводив розслідування, оскільки слідчим виконані всі можливі та необхідні дії, спрямовані на встановлення зазначеного у заяві ОСОБА_1 факту стосовно незаконних дій ОСОБА_3, який не знайшов підтвердження, а можливість отримання інших даних чи доказів протиправних дій ОСОБА_3 органом досудового розслідування вичерпано.

Позбавлені підстав доводи апелянта стосовно того, що слідчим порушені його процесуальні права через невизнання його потерпілим, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 60 КПК України в даному випадку ОСОБА_1, який звернувся із заявою про кримінальне правопорушення, є заявником, і не є потерпілим. При цьому, ОСОБА_1 скористався процесуальними правами заявника, передбаченими ч.2 ст. 60 КПК України, і на оскарження рішення, прийнятого за його заявою, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 303 КПК України.

Немає даних вважати, що слідчий Стоянов Д.П. є заінтересованою особою та проявив упередженість, прийнявши рішення про закриття справи, про що стверджує апелянт. Наведені доводи з цього приводу є вигаданими, оскільки не мають підтвердження.

Відсутні підстави вважати, що слідчий Стоянов В.П. безпідставно проводив розслідування за заявою ОСОБА_1, про що стверджує апелянт, оскільки за матеріалами кримінального провадження саме цьому слідчому доручено досудове розслідування його безпосереднім керівником.

Крім того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є керівниками слідчого Стоянова Д.П., а тому доводи апелянта про порушення закону при допиті цих свідків не підтвердилися.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2013 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 від 27 серпня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуюча:

Судді: