УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст.194 КПК України Доповідач Шенін П. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі :

головуючого судді Шеніна П.О.

суддів: Мельничук Н.М., Городиського С.С.

з участю прокурора Кобернюка С.В.

підозрюваного ОСОБА_1

його захисника-адвоката ОСОБА_2

при секретарі Кашенко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира від 03.12.2013 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 А кв. 21, прапорщика внутрішньої служби, молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони Житомирської установи виконання покарань (№ 8) управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні слідчого відділу прокуратури Житомирської області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000143 від 16.08.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 і ч.2 ст.307 КК України.

ОСОБА_3 підозрюється у тому, що він, обіймаючи посаду молодшого інспектора відділу режиму і охорони 1 категорії Житомирської УВП №8, перебуваючи на території вказаної установи, на весні 2013 року вступив у попередню злочинну змову із невстановленими особами, які утримуються у цій установі і відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, у ході якої домовився, що за грошову винагороду буде неодноразово отримувати у різних осіб наркотичні засоби і незаконно переносити їх на територію Житомирської УВП № 8 та передавати їх для засуджених.

01.12.2013 близько 06 год. 45 хв. ОСОБА_3, будучи представником влади - працівником правоохоронного органу, умисно і з корисливих мотивів, зловживаючи владою працівника правоохоронного органу, з метою подальшого незаконного збуту доставив 7 поліетиленових згортків із особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною) зелено-коричневого кольору до території поряд із приміщеннями Житомирської УВП № 8.

Відповідно до вимог ст. 209 КПК України ОСОБА_3 у вказаний час було затримано, підставою для чого стало те, що його застали під час вчинення кримінального правопорушення.

01 грудня 2013 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 364 і ч.2 ст. 307 КК України.

03 грудня 2013 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, що він буде незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, а також будучи співробітником ДПтС України, може здійснювати незаконний вплив на слідчо-заарештованих, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також тим, що він завдав шкоду охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету Державної пенітенціарної служби України як органу державної виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення підозрюваного, який розповів про заподіяне і заперечив проти даного клопотання, звернувся до суду з проханням обрання йому запобіжного заходу, не пов'язаного з позбавленням волі, думки слідчого та прокурора, які клопотання підтримали, суд дійшов до висновку про те, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, оскільки під час його розгляду про застосування запобіжного заходу /тримання під вартою/ не було надано доказів про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також враховував дані про особу підозрюваного, зокрема, проходження ним служби з 2009 року у відділі режиму і охорони Житомирської УВП Управління державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, що він має постійне місце проживання, а також тяжкість та характер кримінального правопорушення.

В апеляції прокурор, що приймає участь у цьому провадженні, указує про незаконну відмову у задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчим суддею при його розгляді не враховані та не досліджені належним чином надані матеріали кримінального провадження в обґрунтування клопотання. Вказує, що судом не враховано той факт, що на даний час не встановлено місце знаходження одного із співучасників кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_4, підозрюваний може безперешкодно з ним спілкуватись та узгоджувати своїй покази з метою уникнення кримінальної відповідальності. Шляхом використання набутих знайомств та контактів у Житомирській УВП №8 Управління ДПС України у Житомирській області ОСОБА_3 може спілкуватися із іншими фігурантами у кримінальному провадженні, незаконним чином впливати на осіб, які утримуються в зазначеній установі.

Перебуваючи на волі, він може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей і документів, що мають істотне значення для встановлення обєктивної істини у кримінальному провадженні, перешкоджати йому іншим чином.

На думку апелянта, судом також не враховано, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років і що останній під час його вчинення намагався збути особливо небезпечний наркотичний засіб в місцях позбавлення волі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який апеляцію підтримав, підозрюваного ОСОБА_3 та у його інтересах адвоката ОСОБА_2, які проти неї заперечили, перевіривши законність і обгрунтованість судового рішення та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, не знайшла підстав для задоволення поданої апеляційної скарги - з наступних міркувань.

Доводи апеляції про незаконність ухвали слідчого судді про не обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не є переконливими. Предметом дослідження суду 1-ої інстанції при розгляді вказаного клопотання слідчого були ті обставини, з якими закон повязує можливість обрання запобіжного заходу (статті 177, 178, 183, 194 КПК України).

Згідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 дійсно обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких. Однак суд 1-ої інстанції детально проаналізував у своїй ухвалі відсутність ризиків щодо не обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й достатньо обґрунтував своє рішення. Останній не ухилявся від надання показань по даному провадженню і розповів про епізоди злочинної діяльності. Раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час відсторонений від виконання службових обовязків. Застосований до нього запобіжний захід у вигляді грошової застави в розмірі 49 938 грн. є достатньо витриманим.

Окрім того, суд поклав на нього низку обмежень у поведінці і обовязків на досудовому слідстві, попередив про наслідки їх невиконання.

За наведених мотивів, колегія суддів не знайшла підстав для скасування судового рішення, яке на даний час є правильним і обгрунтованим.

Керуючись статтями 404, 405 і 422 КПК України, колегія суддів палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, що приймав участь у даному провадженні, залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.12.2013 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваному ОСОБА_3 - без зміни.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: