У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року,

встановила:

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 березня 2016 року

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, раніше судимого вироком,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3роки 6 місяців.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1000 грн відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 589, 94 грн. за проведення судових експертиз

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину та засуджено за те, що 18 червня 2014 року під час перебування в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , найманій у вітчима ОСОБА_5 ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення у орендаря майна. З цією метою 19 червня ОСОБА_5 близько 03.00 год. виходячи разом із ОСОБА_7 із указаного будинку, отримав від останнього ключі з проханням зачинити двері будинку, проте ОСОБА_5 дверей не зачинив, щоб пізніше повернутись і викрасти майно ОСОБА_7 . У цей же день близько 05,00 год. ОСОБА_5 , скориставшись вільним доступом до кімнати ОСОБА_7 , викрав із кімнати майно останнього, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на суму 1760 грн.

Крім того, 15 серпня 2014 року близько 22.00 год. ОСОБА_5 біля зупинки громадського транспорту на вул. Довженка, 17 у м. Тернополі під час словесного конфлікту, ударив ОСОБА_6 кулаком правої руки в область лівого ока, завдавши останньому тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_8 у частині призначеного йому покарання. Вважає, що суд не урахував усіх пом`якшуючих покарання обставин, які, на його думку, є підставами для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що залишилось і поза увагою апеляційного суду. Просить пом`якшити призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та правильність кваліфікації його дій не оспорюються в касаційній скарзі.

Як убачається зі змісту вироку, суд при обранні засудженому покарання урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, зокрема його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання, повноюмірою врахував обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання засудженого. Зокрема, взяв до уваги, що ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення корисливого злочину, однак на шлях виправлення не став і знову вчинив такий же самий злочин. Також суд урахувавобставини, що пом`якшують покарання засудженого, а саме визнання ним своєї вини та сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілому шкоди і призначив покарання в межах санкції закону. Обставиною, що обтяжує засудженому покарання, суд визнав вчинення злочину повторно. Призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним дляйого виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати покарання несправедливим унаслідок суворості, а також підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не вбачається.

За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, а тому згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3