Справа №487/930/17 24.05.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Поворіно Воронезької області Росія, громадянин України, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий:
востаннє- 15.11.2012р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.08.2015р. умовно-достроково на 11 місяців 13 днів
- обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185ч.2;185ч.3;15ч.2,185ч.3 КК України,
Учасники судового провадження:
представник потерпілого ОСОБА_9
______________________________
провадження :№ 11-кп/784/428/17 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_13
категорія :ст.185 ч.3 К доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185ч.2;185ч.3;15ч.2,185ч.3 КК України та призначено покарання :
за ст.185 ч.2 КК України два роки позбавлення волі, за ст.185 ч.3 КК України три роки шість місяців позбавлення волі, за ст.ст.15ч.2,185ч.3 КК України три роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.
Зараховано ОСОБА_6 у строк відбування призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.12.2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертиз в сумі 1914,23грн на користь держави в особі Миколаївського НДЕКЦ МВС України.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, апелянт вважає, що вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання є занадто суворим і підлягає зміні в сторону пом`якшення.
В обгрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання більшому ніж в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті є дуже суворим, та таким, що за своєю суворістю не відповідає особі засудженого.
Зазначає, що судом не в повній мірі були враховані такі обставини як: те що ОСОБА_6 визнав вину та щиро розкаявся, скоював злочини внаслідок збігу тяжких обставин.
Також, на думку апелянта, відсутність цивільних позовів та надання заяв потерпілих про небажання брати участь у судовому розгляді свідчить про відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілих.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
18.09.2016р. в період часу 09.00-10.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись на восьмому поверсі будинку по АДРЕСА_2 , побачив на сходовому майданчику велосипед, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 у відсутність інших осіб підійшов до велосипеду, пошкодив замок на ньому та таємно викрав велосипед «Салют» вартістю 2000 грн, що належить ОСОБА_14 .
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток на суму 2000грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток на суму 10 000грн грн.
30.12.2016р. близько 13.00год. ОСОБА_6 , знаходячись в будинку по АДРЕСА_4 , з метою крадіжки чужого майна, відчинивши двері за допомогою невстановленого предмета, проник до квартири АДРЕСА_5 , де почав виконувати дії, які вважав необхідними для здійснення таємного викрадення чужого майна, зокрема, почав відключати від зарядного пристрою ноутбук, належний ОСОБА_26 .
Проте, ОСОБА_6 не зміг довести до кінця свій злочинний умисел з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був застигнутий на місці потерпілим ОСОБА_26 та ним затриманий.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора щодо скасування вироку в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, пояснення захисника на підтримку своєї апеляційної скарги, думку потерпілих: ОСОБА_8 , його представника ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Фактичні обставини злочинів, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.ст.185ч.2;185ч.3;15ч.2,185ч.3 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.
Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.
Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких. Дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався за аналогічні корисливі злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, має незадовільний стан здоров`я, перебуває на обліку у лікарів нарколога та фтизіатра, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.
Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому призначено у відповідності з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, у межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Є безпідставними посилання апелянта, що суд призначив ОСОБА_6 занадто суворе покарання, яке не відповідає особі правопорушника, не взявши до уваги ті обставини, що він визнав вину та щиро розкаявся, оскільки ці обставини були враховані судом при вивчені даних про особу обвинуваченого, і йому було призначено покарання майже в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Твердження апелянта, що у потерпілих не має претензій до обвинуваченого з огляду на відсутність цивільних позовів та надання потерпілими заяв про небажання брати участь у судовому розгляді в суді першої інстанції є безпідставним, оскільки те, що потерпілі не брали участі в судових засіданнях та не подали цивільних позовів не свідчить про відсутність у них претензій до обвинуваченого. Крім того, цивільні позови потерпілі можуть подати і після розгляду даного кримінального провадження в порядку цивільного судочинства.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
В ході апеляційного розгляду скарги прокурор висловив думку, що судом першої інстанції були порушені права потерпілих, оскільки вони не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінальної справи в суді першої інстанції. В зв`язку з цим прокурор зазначив, що судом було допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку.
Така думка є хибною. Колегія суддів не вважає, що суд першої інстанції порушив права потерпілих, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд призначаючи провадження до розгляду, 20.02.2017р. направив повідомлення про виклик всім потерпілим, в якому зазначено місце та час розгляду кримінального провадження ( а.п. 26-38).
Крім того, потерпілими: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими було подано заяви до суду про розгляд кримінального провадження без їхньої участі (а.п.62-75).
Згідно ч.1 ст. 26 КПК України учасники кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, потерпілі розпорядились належними їм правами на свій розсуд.
Враховуючи положення ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування призначеного покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у період з 30.12.2016 р. по 24.05.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2017 року відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування призначеного покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у період з 30.12.2016 р. по 24.05.2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: