Код суду 233 Справа № 233/5794/16-к
Вирок
Іменем України
12 січня 2017 року м. Костянтинівка
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, розлучений, має одну неповнолітню дитину, військовослужбовця за мобілізацією на особливий період, який проходить службу на посаді снайпера 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , має військове звання «молодший сержант», раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
22 липня 2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015, відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 був призваний до лав Збройних Сил України у зв`язку з мобілізацією на особливий період.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 09.10.2015 року № 226 ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В подальшому відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині від 02.01.2016 року № 1 молодший сержант ОСОБА_4 був призначений на посаду снайпера 3 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти цієї ж військової частини.
Згідно абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1996 року №1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 1126-VII, в Україні з 17.03.2014 розпочався особливий період, який діє по даний час.
Будучи військовослужбовцем, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п.2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручений йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чому навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Проте, молодший сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючі можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Так, 29 вересня 2016 року молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вчинив самовільне залишення території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташовується у АДРЕСА_2 .
В період часу з 29 вересня 2016 року по 02 листопада 2016 року молодший сержант ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 02 листопада 2016 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
02 листопада 2016 року молодший сержант ОСОБА_4 з`явився із зізнанням до співробітників ВСП.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого злочину визнав у повному обсязі та пояснив, що він перебував в зоні бойових дій з 2014 року, спочатку добровольцем. Коли його мобілізували, то був встановлений строк 1 рік, але він продовжував служити довше, два роки не бачив дитину, були непорозуміння з колишньою дружиною, в зв`язку з участю у бойових діях та пораненням перебував у пригніченому психоемоційному стані, в зв`язку з цим він не витримав і без отримання дозволу на відпустку 29.09.2016 року поїхав додому. Ухилитися від військової служби він наміру не мав, просто хотів відпочити. 02.11.2016 року добровільно з`явився до військової служби правопорядку у АДРЕСА_2 . Розкаявся в скоєному.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на медичних обліках не перебуває, був поранений під час бойових дій, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проходження служби характеризується негативно.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не виявлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з позбавленням волі на мінімальний строк, передбачений санкцією відповідної частини статті, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв злочин вперше, щиро розкаявся в скоєному, співпрацював з органами досудового розслідування, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки відсутні відомості щодо нього, які давали б підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості, і до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Цивільний позов не заявлений.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: