(№760/675/16-к)

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28. 11. 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши, в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Газсервістрейд» - про скасування арешту майна.
Адвокат в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт на природний газ, видобутий Договором про спільну діяльність від 19.1.2004 №265-12 - уповноважена особа ТОВ «Надра Геоцентр» (ІПН 587437982) та який зберігається у підземних сховищах газу ПАТ «Укртрансгаз» в обсязі 1 071 459 тис куб.м., замовником послуг з транспортування якого є ТОВ «Газсервістрейд» ().

Адвокат в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив про його задоволення.
Детектив НАБУ в судовому засіданні поти задоволення клопотання заперечував посилаючись на те, що арешт на природний газ накладено правомірно, а тому відсутні підстави для скасування арешту, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 10 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва розглянуто клопотання детектива НАБУ Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_4 , погоджене прокурором у провадженні - начальником четвертого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва у суді САП ГПУ ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та передання його для реалізації у кримінальному провадженні №0000002 від 04.12.2015 року.

Відповідно до зазначеної ухвали накладено арешт на природній газ, видобутий Договором про спільну діяльність від 19.11.2004 року №265-12 - уповноважена особа ТОВ «Надра Геоцентр» (ІПН 587437982) та який зберігається у підземних сховищах ПАТ «Укртрансгаз» в обсязі 1 071 459 тис.куб.м., замовниками послуг з транспортування якого є ТОВ «А2-Газ» (), ТОВ «АС», ТОВ «Газсервістрейд» (), ТОВ «Іннгаз» (), ТОВ ГП «Промсервіс» (), ТОВ ГК «Ресурс-Партнер» (), ТОВ «Ровєр» (), ТОВ «Тернопільоблгаз» () та передано арештоване майно ПАТ «Укргазвибодування» для подальшої реалізації.

Заявник в поданому клопотанні про скасування арешту майна посилається на те, що під час судового розгляду клопотання залишилися недослідженими питання, що стосуються можливості застосування до майна, а саме природного газу, на який накладено арешт, спеціальної конфіскації, на підставі статті 96-2 ККУ, а також на те, що висновок слідчого судді про те, що здійснюються спроби відпуску природного газу на користь окремих суб`єктів господарювання, зокрема ТОВ «А-2 Газ», ТОВ «АС», ТОВ «Ровєр» та інших, а також що внаслідок цього до газотранспортної системи закачано 1 071 459 тис.куб.м. газу, видобутого в межах Договору про спільну діяльність між ТОВ «Надра Геоцентр» та ПАТ «Укргазвидобування» не підтверджений належними доказами. Окрім того заявник в поданому клопотанні посилався на те, що органом досудового розслідування до клопотання про накладення арешту на майно не було надано доказів визнання природного газу речовим доказом. В зв`язку із зазначеним заявник посилаючись на те, що арешт на природній газ накладено не правомірно та порушує права підприємства, просив слідчого суддю про скасування арешту, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу чи нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно п.2 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Вбачається, що під час досудового розслідування встановлено, що природний газ, видобутий ТОВ «Надра Геоцентр», ТОВ «Фірма Хас», ТОВ «Карпатнадраінвест» під час спільної діяльності з ПАТ «Укргазвидобування», до моменту його реалізації зберігається у газосховищах, належних ПАТ «Укртрансгаз».

Також вбачається, що не зважаючи на те, що договір про спільну діяльність між ПАТ «Укргазвидобування» з одного боку, і ТОВ «Надра Геоцентр» (№ 265-12 від 19.11.2007) розірваний постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 року, а також на те, що на видобутий газ накладено арешт, сторонами вказаного договору вживаються заходи щодо його подальшої реалізації третім особам та зміни власника. Так зі сторони ПАТ «Укргазвидобування» на адресу ПАТ «Укртрансгаз надсилаються місячні номінації та звіти із зазначенням належності видобутого природного газу договору про спільну діяльність (№ 265-12 від 19.11.2007). У зв`язку з цим здійснюються спроби відпуску такого природного газу на користь окремих суб`єктів господарювання, зокрема, ТОВ «А-2 Газ», ТОВ «АС», ТОВ «Ровєр» та інших. Внаслідок таких дій до газотранспортної системи закачано 1 071, 459 тис.куб.м. газу, видобутого в межах договору про спільну діяльність між ТОВ «Надра Геоцентр» та ПАТ «Укргазвидобування» із зазначенням замовниками послуг транспортування газу вищезазначених суб`єктів господарювання.

З огляду на зазначене, наявні достатні підстави вважати, що в газосховищах ПАТ «Укртрансгаз» зберігається природний газ, видобутий під час спільної діяльності підконтрольних злочинній організації зазначених підприємств з ПАТ «Укргазвидобування».

Таким чином вбачається, що зазначене майно (природний газ), виходячи з наведених обставин кримінального провадження, викладених у повідомленнях про підозру учасникам злочинної організації, планувалось до використання останніми для одержання доходів від злочину, а також виступило предметом злочинних дій, тобто наділене ознаками, визначеними ст.96-2 КК України, ст.98 КПК України, а тому має значення речових доказів та підлягає спеціальній конфіскації.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1