Справа № 296/9297/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

25 січня 2017 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
засудженого: ОСОБА_4
адвоката : ОСОБА_5
розглянув клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Апеляційного суду Житомирської області у відповідність із нововведеним законом;
В С Т А Н О В И В:
До Корольовського районного суду м.Житомира надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Апеляційного суду Житомирської області у відповідність із нововведеним законом.
Клопотання обргунтовує наступним :
вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 29 грудня 2002 року ОСОБА_4 засуджений за ст.148-4 ч.2 КК України (в редакції 1960 р.), ст.205 ч.2 КК України (в редакції 2001 року), ст.ст. 70,75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 5 років, без конфіскації майна.
Вироком апеляційного суду Житомирської області від 25 лютого 2003 року, вирок Корльовського районного суду м.Житомира від 29.12.2002 року скасовано та призначено покарання за ст.148-4 ч.2 КК України (редакція 1960 р.) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 3 роки, без конфіскації майна; за ст.205 ч.2 КК України (редакція 2001 р.) на 3 роки позбавлення волі; На підставі ст.70 КК України остаточно призначено покарання на 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 3 роки. Без конфіскації майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 15.05.2003 року, вирок Апеляційного суду Житомирської області від 25.02.2003 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Стаття 148-4 КК України (в редакції 1960 року) втратила чинність у зв`язку із прийняттям нового кримінального кодексу України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності» №4025-УІ від 15.11.2011 року, який набрав законної сили 18.01.2012 року, серед іншого ст.12 КК України викладено у новій редакції та внесені зміни до санкції частини ст.205 КК України.
Згідно ч.2 ст.205 КК України ( в чинній редакції) здійснення фіктивної підприємницької діяльності, якщо вони заподіяли істотну шкоду карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи, що нововведений закон №4025 УІ від 15.11.2011 року пом`якшує ОСОБА_4 міру покарання призначене апеляційним судом за ч.2 ст.205 КК України з позбавлення волі на призначення шрафу та вирок суду на сьогодні не виконаний, просить привести вирок у відповідність із новим законом, а саме призначити ОСОБА_4 згідно обставин кримінальної справи №11а-155, 2003 р. покарання за ч.2 ст.205 України (з урахуванням змін закону 2011 року) у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. Частину 2 статті 148-4 КК України (в редакції 1960 року) з вироку суду виключити, звільнивши ОСОБА_4 від призначеного апеляційним судом Житомирської області за вказаною статтею покарання.
В судовому засіданні адвокат та засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримали.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки питання поставлені в клопотанні вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
З матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 вбачається, що вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 29.12.2002 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 03.06.2003 року. Згідно постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 24.11.2006 року ОСОБА_4 був оголошений в розшук. ОСОБА_4 не відбував призначене за вироком суду основне покарання в місцях позбавлення волі, оскільки вирок суду не було виконано територіальним органом МВС України, на який покладено обов`язок вчиняти дії з його виконання з 2003 року та по даний час.
Віповідно статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, перелік яких визначено статтею 537 КПК України.
Відповідно до п.13 статті 537 КПК України суд під час виконання вироку вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.
Відповідно п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі передбачених п.13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного, клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Кримінального кодексу України вироку Апеляційного суду Житомирської області від 25 лютого 2003 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ст.ст.148-4 ч.2, 205 ч.2, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на 3 роки, без конфіскації майна залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення через Корольовський районний суд м.Житомира.

Головуючий суддя ОСОБА_1