Провадження № 11-кп/783/456/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 16 лютого 2016р., -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, гр-ну України, засудженому 08.11.2011р. Берегівським районним судом Закарпатської області за ст.ст.332 ч.2, 71 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна ,

відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

При цьому, як зазначено в ухвалі, суд вказав на те, що ОСОБА_7 відбуваючи призначене судом покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що, на його думку, місцевий суд нічим не мотивував своє рішення про відмову в застосуванні до нього умовно-дострокового звільнення, не вказав підстав, за яких визнав факт, що він не став на шлях виправлення. Вважає, що відсутність у нього заохочень не є підставою у відмові в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення.

За таких обставин просить ухвалу місцевого суду скасувати, задоволити його заяву та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив залишити ухвалу суду без зміни , обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи , колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст.81 КК України до осіб, які відбули не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, може бути застосовано умовно дострокове звільнення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений 08.11.2011р. Берегівським районним судом Закарпатської області за ст.ст.332 ч2, ,71 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання встановлено з 07.06.2011р. по 07.06.2018 р.

З характеристики наданої адміністрацією Личаківської ВК-30 вбачається, що ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку призначеного судом покарання, 1 раз заохочувався, порушень режиму утримання не допускав, непрацевлаштований, приймає участь у програмі виховного характеру, вину у вчиненому визнав повністю, на профілактичному обліку установи не перебуває.

Судом першої інстанції при вивченні матеріалів справи правильно встановлено, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, 12.11.2013р. адміністративною комісією Держівської ВК №110 відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні до нього ст.ст.110,112,113 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення, 28.01.2015р. адміністративною комісією Держівської ВК №110 відмовлено в застосуванні до ОСОБА_7 ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення, 13.05.2016р. адміністративною комісію Личаківської ВК №30 відмовлено в застосуванні до ОСОБА_7 ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і в такій слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 366, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 16 лютого 2017р. про відмову засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Головуючий:
Судді: