Код суду 233 Справа № 233/4798/16-к
Вирок
Іменем України
03 січня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, розлучений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за контрактом, який проходить військову службу гранатометником військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта, не судимого,
за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби із Збройними Силами України в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира вказаної військової частини по стройовій частині від 09 жовтня 2015 року № 226 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та був призначений на посаду стрільця-гранатометника 3 відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно п. п. 1, 2 ст.1, п. 4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включають в себе військову службу за контрактом.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З 17 березня 2014 року (з моменту оголошення першої хвилі часткової мобілізації) згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що в Україні в теперішній час діють умови особливого періоду.
ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем відповідно до ст.ст. 9, 11,14,16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про військовий обов*язок і військову службу» був зобов*язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України, законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов*язок, виконувати службові обов*язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов*язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов*язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов*язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
05 квітня 2016 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби без дозволу командування вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління, державної влади та місцевого самоврядування не заявляв, та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 16 квітня 2016 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, перебуваючи за місцем свого проживання, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
16 квітня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомивши власну протиправну поведінку, повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 .
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував факту скоєння інкримінованого злочину за обставин, викладених у вироку та пояснив, що є військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . 09 липня 2015 року був призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією, згодом уклав контракт. В квітні 2016 року проходив військову службу в якості стрільця-гранатометника 3 відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти 90 окремого аеромобільно-десантного батальйону військова частина польова пошта НОМЕР_1 , в теперішній час в якості гранатометника вказаної військової частини. 05 квітня 2016 року він без узгодження своїх дій із командуванням, залишив місце дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 та до 16 квітня 2016 року знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не виконуючи обов*язків військової служби, оскільки мав вирішити проблеми особистого характеру. 16 квітня 2016 року повернувся до місця несення служби.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується перевіреними та дослідженими судом доказами.
Як вбачається з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 09 жовтня 2015 року №226 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти (а.к.п.20).
Відповідно до рапорту від 05 квітня 2016 року, наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 06 квітня 2016 року № 85, довідки від 06 квітня 2016 року № 1677 солдат ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив військову частину 05 квітня 2016 року у зв*язку з чим його знято із котлового забезпечення та призупинено грошове забезпечення (а.к.п.22, 23, 26).
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16 квітня 2016 року № 94 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що прибув 16 квітня 2016 року до військової частини після її самовільного залишення (а.к.п.24).
Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв*язку, суд дійшов до висновку, що подія злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце в період часу з 05 квітня 2016 року до 16 квітня 2016 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, діючи умисно, самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вина обвинуваченого у скоєнні зазначеного злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ст.407 ч.4 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні ОСОБА_4 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст.407 ч.4 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який має статус учасника бойових дій, обставину, що пом*якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставиною, що пом*якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому за ст.407 ч.4 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на переконання суду зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З урахуванням обставини, що пом*якшує покарання та особи обвинуваченого, який є учасником бойових дій, його критичного ставлення до скоєного, що свідчать про намір стати на шлях виправлення та перевиховання та дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена та виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у пред*явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, служби.
Відповідно до ч.3 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, які є військовослужбовцями здійснюється командирами військових частин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя