Провадження №1-кп/447/25/17
Справа №447/1384/16-к

У Х В А Л А

13.01.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого- ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві Львівської області матеріали обвинувального акту від 23.06.2016 р. з угодою про визнання винуватості від 23.06.2016 р. у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР під №0000062 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 02.11.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та достовірно знаючи, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 27.08.2015 йому встановлено (продовжено) адміністративний нагляд на термін шість місяців, при цьому застосовано такі обмеження: заборона виходу з помешкання в АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год.; заборона виїзду за межі адміністративного району без дозволу органів внутрішніх справ; заборона відвідування торгових закладів, де продають на розлив спиртні напої, а також зобов`язано прибувати на реєстрацію в Миколаївський ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області щопонеділка з 10.00 год. до 11.00 год.

Незважаючи на це, ОСОБА_4 в період перебування під адміністративним наглядом, а саме 04 січня 2016 року, умисно, самовільно залишив місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ухилення від адміністративного нагляду 04.01.2016 та 11.01.2016 на реєстрацію в Миколаївське ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області не прибув, і з цього часу місце його знаходження стало невідоме. На відмітки в Миколаївське ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області не з`являвся, під час перевірки за місцем проживання, був відсутній.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними та протиправними діями вчинив самовільне залишення місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України.

Під час досудового розслідування, 26.06.2016 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та заступником керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст.ст.389-1, 394, 424, 468, 469, 472, 473, 474, 476 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України, щиро розкаюється, активно сприяв органу досудового слідства, не спричинив суспільного резонансу, матеріальної шкоди не заподіяв, а тому дійшли згоди щодо покарання, у вигляді одного місяця арешту.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просять відмовити в затвердженні угоди та призначити справу до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд вважає, що угода затвердженню не підлягає, а справа підлягає призначенню до судового розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до п.4 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирились.

Як вбачається із пункту 18 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень:

а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або

б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

На підставі вище наведеного суд вважає, що у затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, оскільки прокурор відмовився від підтримання угоди.

Крім того, у зв`язку із тим, що: прокурор просить призначити справу до судового розгляду, оскільки відсутня необхідність продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення; наданий до суду обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України; прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності; дане кримінальне провадження підсудне Миколаївському районному суду Львівської області; підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акта прокуророві судом не встановлено; клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не надійшло; учасники кримінального провадження проти призначення судового розгляду не заперечували; клопотань, які б перешкоджали призначенню судового розгляду, не заявили, суд вважає, що наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 23.06.2016 року, укладеної між заступником керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР під №0000062 від 16.01.2016 року.

Призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово у приміщенні Миколаївського районного суду Львівської області на 13.01.2017 року на 14:00 годину.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого та захисника обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_7