Справа № 488/1646/17
Провадження № 1-кп/488/194/17 р.

У Х В А Л А
27.07.2017 року
Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.125 КК України,-
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 .ст. 125 КК України
У судовому засіданні обвинувачена заявила клопотання, у якому просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, тобто у зв`язку із дійовим каяттям, посилаючись на те, що свою вину визнає повністю, у вчиненому кається, активно сприяла розкриттю злочину - від слідства не переховувалась, повністю відшкодувала заподіяні збитки, перерахувавши за місцем мешкання потерпілій 500 гривень
Прокурор у судовому засіданні клопотання обвинуваченої підтримав; потерпіла категорично заперечувала проти його задоволення, бо вважає, що обвинувачена не покаялася у скоєному; весь час її мешкання у гуртожитку (близько року-півтора), такі сварки і скандали остання влаштовувала систематично, у тому числі і з нею, і з іншими мешканцями гуртожитку, і зі своїм співмешканцем, при цьому вела себе агресивно; що остання дійсно намагалася вибачитися перед нею, однак це було майже після спливу пів року після скоєного, коли справа перебувала в суді; при цьому остання діяла дуже нахабно, прийшла до неї зі своєю матір`ю, намагалася увірватися до її кімнати, коли вона заперечувала; потерпіла не підтверджує перерахування їй обвинуваченій 500 гривень, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченої не має.
Вирішуючи заявлене обвинуваченою клопотання суд, заслухавши учасників процесу та перевіривши надані суду докази, прийшов до наступного висновку.
Так, згідно ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.
Враховуючи встановлені судом обставини, а саме- поведінку обвинуваченої під час мешкання у гуртожитку, коли було скоєно злочин, її чисельні скандали з мешканцями гуртожитку, її поведінку після скоєння злочину - намагання вибачитись перед потерпілою майже після пів року після скоєного та після надходження справи до суду - і показанням потерпілої з приводу даних обставин у суду немає підстав невірити. А також враховуючи поведінку обвинуваченої у суді - щодо заперечень стверджень потерпілої, сперечань, зухвалої поведінки, а також посилань на те, що потерпіла сама спровокувала конфлікт з нею, що призвело до скоєння злочину, суд вважає, що обвинувачена фактично не висловлює жалю з приводу вчиненого злочину, не має бажання виправити ситуацію, відтак у суб`єктивному ставленні останньої до вчиненого нею злочину немає відвертого визнання своєї провини та щирого каяття у вчиненні злочину.
Саме по собі твердження обвинуваченої щодо щирого каяття суд вважає голослівним, як намагання обвинуваченої уникнути кримінальної відповідальності та покарання.
Щодо посилань на відшкодування шкоди обвинуваченою потерпілій, суд не приймає даний факт, як підставу для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки судом встановлена відсутність щирого каяття обвинуваченої у скоєному, встановлено також, що збитків чи шкоди кримінальним правопорушенням потерпілій заподіяно не було, окрім того, остання факт отримання грошей заперечує, а обвинуваченою він документально не підтверджений.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що законних підстав для задоволення клопотання обвинуваченої про її звільнення на підставі ст. 45 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із щирим каяттям - не має.
Керуючись ст.ст. 286,350, 369-372 КПК України, ст.ст. 44,45 КК України, суд -
У клопотанні обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку із дійовим каяттям - відмовити за необгрунтованістю.
Ухвала оскарженню на підлягає; заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.
Суддя ОСОБА_1