У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005124 від 14 липня 2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чернігова,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 186, частиною 2 статті 186 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок місцевого суду, застосувати статтю 69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, також не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просив змінити вирок місцевого суду у зв`язку з неправильним застосування закону про кримінальну відповідальність.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено:

- за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки,

- за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців,

- за частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців,

- за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять 5 років шість місяців.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1409 гривень 60 копійок.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 20 вересня 2016 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20 вересня 2016 року по 12 жовтня 2016 року та з 13 березня 2017 року по 18 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 просив врахувати обставини які пом`якшують покарання, повне визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Прокурор в обґрунтування апеляційної скарги вказав, що при призначені покарання за частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 186 КК України, судом допущено неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, оскільки відповідно до вимог частини 3 статті 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією (санкцією частини) Особливої частини цього Кодексу.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор просив залишити вирок місцевого суду без змін.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_6 , 13 липня 2015 року приблизно о 15.00, знаходячись біля під`їзду № 2, корпусу №1, будинку АДРЕСА_2 , діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Україна» вартістю 349,20 грн., що належить ОСОБА_10 , заподіявши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

13 липня 2015 року, приблизно о 20.00, ОСОБА_6 , діючи повторно, скориставшись допомогою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не усвідомлювали факт викрадення майна, оскільки ОСОБА_6 попросив останніх допомогти у перевезенні двигуна його дядька на пункт приймання металобрухту, незаконно проник до подвір`я будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно, з-під навісу, викрав двигун до автомобіля «ГАЗ М-21» вартістю 5503,80 грн., що належить ОСОБА_8 та в подальшому його здав на пункт прийому металобрухту, за що отримав 550 грн.

14 липня 2015 року, приблизно о 15.00, ОСОБА_6 , діючи повторно, скориставшись допомогою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які не усвідомлювали факт викрадення майна, оскільки ОСОБА_6 попросив останніх допомогти у перевезенні двигуна його дядька на пункт прийому металобрухту, незаконно проник до подвір`я будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , звідки відкрито, у присутності ОСОБА_13 , яка усвідомлювала протиправний характер дій ОСОБА_6 , який у свою чергу усвідомлював, що його дії помічені, з-під навісу, намагався викрасти двигун до автомобіля «ГАЗ М-21» вартістю 5000 грн., що належить ОСОБА_8 . ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: виніс вищевказаний двигун з подвір`я на вулицю, де в подальшому, побачивши власника, втік з місця вчинення кримінального правопорушення, тобто злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

14 липня 2015 року , приблизно о 15.50, ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_4 , діючи повторно, відкрито заволодів майном ОСОБА_14 , а саме: пакетом, який стояв біля вказаного під`їзду, в якому знаходилися: гаманець, косметичка, пластикові картки, ключі, пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , посвідчення ветерана праці серії НОМЕР_2 , які не представляють для потерпілої матеріальної цінності та гроші в сумі 175 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на вищевказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги з викладених в ній підстав, думку прокурора, котрий підтримав подану апеляційну скаргу прокурора та не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення потерпілого, який просив посилити обвинуваченому покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити частково.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, місцевий суд обґрунтував дослідженими під час судового слідства доказами, які оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що в апеляційних скаргах не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 місцевим судом кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення; за частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, за частиною 2 статті 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, що також не оспорюється в апеляційних скаргах.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вартість викраденого, ступінь реалізації злочинного наміру, причини, з яких одне з кримінальних правопорушень не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, його вік, освіту, сімейний стан, стан його здоров`я, формально позитивну характеристику за місцем проживання, майновий стан обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміновані кримінальні правопорушення.

При вирішенні питання про призначення покарання, місцевим судом були враховані обставини на які посилається обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі.

З огляду на наведене доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання на підставі статті 69 КК України не вбачається, оскільки за змістом статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливо, з урахуванням особи винного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Найбільш суворим видом покарання, передбаченого санкцією частини 3 статті 186 КК України є позбавлення волі на строк вісім років.

З огляду на наведене, місцевий суд призначаючи покарання за частиною 2 статі 15, частиною 3 статті 186 КК України, цих вимог закону не виконав, що в свою чергу тягне за собою зміну вироку в цій частині.

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо ним не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від

30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року, задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, за частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці, за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі частини 1 статті 70 КК України вважати засудженим ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2016 року вважати засудженим ОСОБА_6 до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3