Справа №483/1834/16-к 13.06.2017

Провадження № 11-кп/784/411/17 Категорія: ст. 185 ч. 2, 190 ч. 1 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої (судді-доповідача): ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0000550 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року, яким
- ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

обвинувачена ОСОБА_6

захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційних скарг.
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Очаків Миколаївської області, громадянку України, з неповною загальною середньою освітою, офіційно не працюючу, не заміжню, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстровану та проживаючу на АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судиму; -
засуджено:

- за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,
- за ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 2 роки.
Постановлено:

- строк відбування призначеного ОСОБА_6 покарання обчислювати з моменту її затримання, тобто з 10 березня 2017 року;
- запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін;

- на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 10 березня 2017 року по 16 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити вирок в частині призначеного покарання, та призначити більш м`яке покарання, ніж визначено судом першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачена ОСОБА_6 посилається на повне визнання своєї вини та на відшкодування заподіяної шкод, і вважає, що суд першої інстанції призначив їй занадто суворе покарання.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
20 травня 2016 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , з метою з`їздити на велосипеді у своїх справах, попросила у ОСОБА_9 надати їй велосипед марки «Салют», який належить ОСОБА_10 , на що той погодився і передав ОСОБА_6 вище вказаний велосипед, після чого у останньої виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, реалізуючи який вона, шляхом зловживання довірою, заволоділа велосипедом, після чого зникла, чим спричинила ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 400 грн.

29 травня 2016 року приблизно о 02.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в буд. АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрала шкіряну чоловічу сумку «JUES TONI» загальною вартістю 250 грн., в якій знаходилися належні ОСОБА_11 мобільний телефон марки «BRAVIS-TREND» вартістю 2 000 грн. з сім картою оператора мобільного зв`язку «КИЇВСТАР» вартістю 25грн. флеш картою «Microsidi- 8 GB» - вартістю 100 грн. та шкіряний чохол вартістю 100 грн. ОСОБА_6 з місця події зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 2 475 грн.
01 листопада 2016 року приблизно о 21.30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в буд. АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно викрала планшет марки «nomi cosmo с07005» з зарядним пристроєм, який входить до комплекту вище вказаного планшету, вартістю 2 000 грн., з сім картою «КИЇВСТАР», яка знаходилися в зазначеному планшеті, вартістю 35 грн., та навушники вакуумні «nomi» - вартістю 150 грн., які належать ОСОБА_12 . Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_6 з місця події зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 2 185 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги першої, доводи-заперечення прокурора ОСОБА_7 проти апеляційної скарги обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000550, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Фактичні обставини справи, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів за наведених у вироку обставин та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України апелянтом не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядається.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, серед яких один злочин невеликої тяжкості, а два середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка є несудимою в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується негативно як особа, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, на утриманні неповнолітніх дітей немає; а також відсутність обтяжуючих і пом`якшуючих покарання обвинуваченої обставин.
Апеляційному суду ОСОБА_6 підтвердила, що всі її малолітні діти знаходяться у дитячому будинку.
Що стосується посилання обвинуваченої на своє щире каяття, то суд першої інстанції дав належну оцінку аналогічним доводам ОСОБА_6 і вірно не взяв їх до уваги, розцінивши такі твердження обвинуваченої як спробу пом`якшити покарання. При цьому суд вказав, що будь-яких дій на підтвердження цих доводів остання до судового засідання не вчиняла. На відсутність щирого каяття ОСОБА_6 у вчиненому, на думку суду, вказує і той факт, що вона порушила покладені на неї слідчим суддею обов`язки та умови застосованого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та тривалий час ухилялась від суду, у зв`язку з чим була оголошена у розшук і була примусово доставлена до суду для вирішення стосовно неї питання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а. с. 33, 73 - 74, 76 - 77, 86 - 87).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність щирого каяття у ОСОБА_6 , оскільки за матеріалами даної кримінальної справи обвинувачена раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, і до неї неодноразово застосовувались положення ст. 75 КК України (а. с. 124 126, 127 134), проте ОСОБА_6 знов вчинювала аналогічні злочини, що має місце і у даному випадку.
Ці дані про особу ОСОБА_6 спростовують її твердження про її щире каяття у вчиненому.
Що стосується посилання обвинуваченої про добровільне відшкодування нею спричиненої шкоди, то судом першої інстанції не встановлено таких даних.
Не встановлено таких обставин і апеляційним судом.
Матеріали кримінального провадження містять розписки потерпілих про отримання вкраденого майна, але від працівників поліції (а. п. 107, 114, 122). Однак, це не свідчить про добровільне відшкодування шкоди саме обвинуваченою. А тому апеляційна скарга і в цій частині є неспроможною.

За такого суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Покарання ОСОБА_6 призначено у наближеному до мінімального розмірі санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України, є справедливим і співмірним особі обвинуваченої, тяжкості вчинених нею злочинів, кількості епізодів злочинів та конкретних обставин їх вчинення.

Покарання за сукупністю злочинів призначено у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України із застосуванням найбільш м`якого принципу - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а тому відсутні підстави вважати і його надмірно суворим.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд приходить до переконання, що призначене покарання відповідає його меті і вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченою, так і іншими особами.

А тому відсутні правові підстави вважати призначене покарання занадто суворим.

За такого апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Залишити без змін вирок Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, окрім зарахованого судом першої інстанції, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення в період з 17 березня 2017 року по 13 червня 2017 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуюча

Судді