Єдиний унікальний номер 243/3642/16-к
Номер провадження 11-кп/775/64/2017

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року м.Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2016 року відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2016 року

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з неповною загальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого останній раз 19 квітня 2014 року Червоногвардійським міським судом м. Макіївки Донецької області за ст. 391, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі, 17 квітня 2015 року звільнився, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 10 червня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Студенок Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 13 серпня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі , звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на 2 роки, який зареєстрований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Студенок, проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Стягнуто з кожного обвинуваченого судові витрати на проведення експертизи в розмірі 275,13 грн на користь держави. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 5 квітня 2016 року в період з 18-00 год. по 22-00 год. обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння діючи умисно за попередньою змовою між собою, з корисних мотивів підійшли до вікон квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_15 та в якій тимчасово проживає квартиронаймачка ОСОБА_16 . Переконавшись у тому, що в квартирі нікого немає, шляхом пошкодження віконної кватирки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 проникли до вищезазначеної квартири, а ОСОБА_14 та ОСОБА_12 залишилися на вулиці з метою прийняття через вікно викраденого майна, а саме: фен, металеву сковороду з кришкою, сковороду алюмінієву, праску, електричний конвектор та монети, на загальну суму 2066,69 грн. ОСОБА_12 та ОСОБА_14 переносили і складали на землі неподалік від зазначеного будинку викрадені речі. Однак, виконавши всі дії, які ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вважали необхідним для доведення злочину до кінця, не змогли довести його до кінця, через те, що були затримані працівниками поліції тобто, з причин, які не залежали від їх волі.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок відносно ОСОБА_14 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий, яким призначити реальне покарання. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 вчинення злочину повторно під час іспитового строку, а також обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 визнання ним своєї вини.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок змінити в частині призначеного йому покарання. Зазначає, що суд при винесені вироку не врахував пом`якшуючи обставини справи, а саме, те що він визнав вину повністю, на вихованні має неповнолітню дитину та те що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає що співробітники поліції застосовували до нього фізичне насилля.

В апеляційній скарзі та доповненні обвинувачений ОСОБА_13 просить вироку суду переглянути, вважає його занадто суворим. Вважає, що суд при винесені вироку не повністю допитав всіх свідків по справі та не врахував його показання. Зазначає, що він вину в проникненні до чужого житла визнає, також до нього застосовували фізичне насилля. Вказує, що вони з ОСОБА_17 не хотіли викрадати конвектор з квартири, про що вказували в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок скасувати та виправдати його. Зазначає, що суд не в повному обсязі дослідив всі обставини справи. Просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що свідки не бачили, хто саме скоїв крадіжку, оскільки дана подія сталась в темну добу. Просить зарахувати, що в нього є неповнолітній син ОСОБА_18 2010 року народження, він хворіє. Просить застосувати ЗУ «Про амністію». Вказує, що він не викрадав конвектор з квартири, про що вказував в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції, та заперечував проти задоволення апеляцій обвинувачених, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та їх захисників, які наполягали на задоволенні своїх скарг та заперечували проти задоволення апеляції сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та кваліфікував дії обвинувачених за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, при викладених обставинах, що підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, перевіреними у суді та наведеними у вироку.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, зазначає, що суд першої інстанції дав належну оцінку поясненням обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які в судовому засіданні розповіли про обставини скоєння замаху на крадіжку за вказаною адресою, ролі співучасників та ініціатора таємного викрадення майна.

Крім цього, провина підсудних у інкримінованому їм діянні підтверджується доказами наданими до суду першої інстанції, а саме: протоколом огляду місця вчинення злочину, протоколом пред`явлення осіб для впізнання, протоколами слідчих експериментів, під час яких обвинувачені на місці продемонстрували, яким чином вони намагалися викрасти майно з квартири.

Обґрунтовано суд не прийняв до уваги показання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 в частині заперечення скоєння крадіжки за попередньою змовою з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , покази підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_12 щодо не вчинення ними інкримінованого діяння і розцінив це як спосіб ввести суд в оману та таким чином уникнути відповідальності за скоєне.

Доводи обвинувачених, про те що вони не хотіли викрадати з квартири потерпілої електричний конвектор, не є слушними, оскільки спростовуються матеріалами провадження, зокрема протоколом огляду місця події, згідно з яким конвектор був підготовлений ОСОБА_13 і ОСОБА_11 для передачі спільникам та знаходився вже на ліжку. За таких обставин, колегія вважає, що він безумовно був би викрадений, як і інші електричні пристрої, але правопорушники були затримані поліцією на місці вчинення злочину.

Обговорюючи доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про те, що під час досудового розслідування до них застосовувалось фізичне насильство, колегія суддів не вважає їх слушними, оскільки в суді першої інстанції вони про це не заявляли та такі обставини не були предметом розгляду. Як зазначено вище, обвинувачені були затримані на місці вчинення злочину, по справі органами досудового розслідування було зібрано достатньо інших доказів для доведеності вини обвинувачених, тому вказані заяви є надуманими.

Заперечення своєї вини, підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_14 кримінального правопорушення проти власності, за яке передбачене покарання у виді шести років позбавлення волі, замах на крадіжку саме з житла та не доведення злочинного умислу до кінця лише завдяки своєчасному втручанню працівників поліції вже були враховані законодавцем при введенні кримінальної відповідальності за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, тому вказані обставини не могли бути враховані судом першої інстанції ще раз та не є перешкодою для призначення обвинуваченому покарання з випробуванням.

Відсутність розкаяння та заперечення фактичних обставин справи є позицією обвинуваченого та не може бути підставою для призначення реального покарання, як і посилання прокурора на те, що ОСОБА_14 не судимий лише в силу ст. 89 КК України, оскільки він визнається таким, що не має судимості у відповідності до вказаної норми КК України.

Вчинення злочину повторно є кваліфікуючою ознакою злочину, що впливає на його кваліфікацію і врахування її як обставину, що обтяжує покарання є неприпустимим та підлягає виключенню з вироку у відношенні ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , але не впливає на вид та розмір призначеного їм покарання.

Визнання вини обвинуваченим не передбачено ст. 66 КК України, як обставина, що пом`якшує покарання, тому також підлягає виключенню з вироку щодо ОСОБА_13 , але не може бути підставою для посилення покарання. Крім того, колегія суддів, зазначає, що покарання має бути індивідуальним та відповідати ступеню тяжкості вчиненого, тому за замах на крадіжку покарання у виді трьох років для нього буде необхідним та достатнім.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_11 , про те що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються матеріалами кримінального провадження та показами самих обвинувачених, які вказали що вони разом розпивали спиртні напої перед вчиненням крадіжки.

Неповноти, про яку зазначають обвинувачені, при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції не встановлено. Суд повно та всебічно розглянув справу, а автори апеляцій не вказують в чому саме полягала така неповнота. Підстав для застосування амністії до ОСОБА_12 не вбачається, оскільки злочин був вчинений в 2016 році, тобто після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без задоволення, а апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 1 липня 2016 року відносно ОСОБА_13 змінити в частині призначеного йому покарання.

Вважати ОСОБА_13 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 2 липня 2016 року по 20 квітня 2017 року, кожному.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду як на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинення злочину повторно під час іспитового строку, а також обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 визнання ним своєї вини.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм її копії.

Судді