У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зняття арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:
Представник ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про зняття арешту на майно, накладене ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на той факт, що 07.09.2016 р. Приморським районним судом м. Одеси в межах кримінального провадження №0005312 від 16.08.2013 р. накладено арешт на автомобіль марки Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_6 за реєстраційним номером НОМЕР_2 .
Представник ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_4 вважає, що вищевказаний арешт, накладений рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2016 року підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, жодній особі не оголошено, натомість орган досудового розслідування постійно змінюється.

В судове засідання представник ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_4 не з`явився, надав до суду письмову заяву, згідно якої просив розглядати його клопотання за його відсутністю.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов, дане майно є предметом вчинення злочину, згідно ст. 98 КПК України дане майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку заявника, який просив клопотання задовольнити, вважаю вимоги представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_4 такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваних, обвинувачений, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського ОП Приморського УП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0005312 від 16.08.2013р., за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, в зв`язку із заволодінням майном ТОВ ВКФ «Юніол».
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2016 р. задоволено клопотання директора ТОВ ВКФ «Юніол» ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_6 за реєстраційним номером НОМЕР_2 , шляхом заборони користування та розпоряджання даним майном.
Під час ухвалення вказаного рішення судом ураховано той факт, що 22.05.12.2008 р. ВКФ «Юніол» ТОВ прийняло від ТОВ «Толиман ЛТД» за дилерським договором б/н від 01.02.2008 р. автомобіль Mitsubishi Pajero, кузов № НОМЕР_1 . У жовтні 2008року під час проведення інвентаризації ВКФ «Юніол» ТОВ була встановлена ??недостача зазначеного автомобіля вартістю 197 802 грн. Таким чином, розмір матеріального збитку, нанесеного ВКФ «Юніол» ТОВ становить 197 802 грн. ВКФ «Юніол» ТОВ визнано цивільним позивачем. В органах ДАІ автомобіль марки Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_1 зареєструвала на своє ім`я ОСОБА_6 .
Підставою для винесення судом ухвали про накладення арешту також слугував той факт, що зазначений транспортний засіб, щодо якого були вчинені протиправні дії, знаходився в експлуатації, що могло привести до зменшення його товарної вартості і втрати.
Таким чином,в ході судового розгляду підтвердився факт того, що автомобіль Mitsubishi Pajero кузов № НОМЕР_1 , - відповідав критеріям, встановленим ч.1 ст.170 КПК України. Таким чином, слідчим суддею встановлено існування достатніх підстав вважати, що арештоване майно є предметом вчинення злочину та в подальшому може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту від 07.09.2016 року. Однак, відомостей про зміну ризиків, зазначених в ухвалі Приморського районного суду від 07.09.2016 року, до суду, станом на момент розгляду клопотання, заявником не надано.
З огляду на викладене суд приймає клопотання представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_4 до розгляду та приходить до висновку що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що заявником в клопотанні не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, а також те, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту, накладеного на вказане майно, відпала потреба.
Крім того, станом на момент розгляду клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005312,- триває. Остаточне рішення, відповідно до ст. 283 КПК України, стороною обвинувачення не прийнято.

Вказане підтверджує законність та обґрунтованість накладення арешту на майно від 07.09.2016 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження у задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_4 про зняття арешту від 07.09.2016 року,- необхідно відмовити.

Одночасно суд роз`яснює, що згідно до вимог ст. 174 КПК України, клопотання про арешт майна можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Таким чином, у разі зміни потреби в подальшому у застосуванні заходу, а саме арешту, накладеного на майно та при наявності підстав, передбачених ст. 174 КПК України, особа, яка звернулась до суду із клопотанням, має право надати до суду відповідне клопотання.

Керуючись ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1
07.12.2016