Справа № 589/1045/16-к
Провадження № 1-кп/589/13/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказане клопотання захисник мотивував тим, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, а саме з 01.07.2016 року, при цьому прокурором не доведена наявність обґрунтованих ризиків, що обвинувачений буде ухилятись від суду, впливати на потерпілого чи свідків. Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, оскільки його мати та бабуся згодні підтримувати його матеріально та піклуватись про нього на період перебування під домашнім арештом, а тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав, прохав задовольнити. Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку:

Допитана в судовому засіданні в якості свідка по питанню заміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , показала, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , має належне їй на праві власності житло - квартиру АДРЕСА_1 , а також має стабільний дохід, оскільки працевлаштована, а тому може матеріально забезпечувати ОСОБА_5 під час його перебування під домашнім арештом.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, при цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з п.5 ч. 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Даний арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинення злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З реєстру матеріалів до обвинувального акту вбачається, що ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.07.2016 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого неодноразово продовжувався.

Вказаної ухвали слідчого судді від 02.07.2016 року, на яку посилався прокурор, суду надано не було, тому суд не має можливості визначити, які ж ризики стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зважаючи на те, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Суд враховує також правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Суд зважає на те, що після закінчення досудового розслідування та зібрання стороною обвинувачення доказів ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК, втратив актуальність. Крім того, на момент розгляду клопотання судом допитані потерпіла та майже всі свідки, тому ризик впливу обвинуваченого на останніх також втратив актуальність.

Таким чином, оцінивши викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідність обмеження права обвинуваченого на свободу, передбаченого Кримінальним процесуальним кодексом України, статтею 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження відпала, а тому вважає доцільним змінити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який буде достатнім й необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання певним ризикам та достатнім заходом забезпечення судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 201, 331 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 - цілодобово без дозволу суду, зобов`язавши прибувати до суду за першою вимогою.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступний обов`язок:

1) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з - під варти в залі судового засідання та зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали направити начальнику Сумського СІЗО УДПтСУ в Сумській області та до Шосткинського ВП ГУНП у Сумській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 24 -00 години 18 березня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1