Справа № 367/8750/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/421/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 19.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 червня 2016 року за № 0002014, за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Торчин, Луцького району, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат, а також задоволено цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_9 .

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

09 червня 2016 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи належним йому технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Інститутській в м. Буча, Київської області, на перехресті з вул. Вокзальна порушив вимоги дорожнього знаку 2.1 та п.16.11 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення автомобіля під його керуванням з автомобілем марки «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , який наближався до перехрестя по головній дорозі.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, виду та розміру призначеного йому покарання, вважає вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, прокурор вказує про те, що суд першої інстанції, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, необґрунтовано поклав на нього обов`язок щодо заборони виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. На переконання прокурора, обов`язок, передбачений ст.76 КК України, у виді заборони виїжджати за межі України, не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , так як редакція зазначеної статті кримінального закону від 07.09.2016, погіршує становище обвинуваченого, оскільки встановлює загальну заборону виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. При цьому, редакція ст. 76 КК України від 14.04.2009, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_6 злочину, та встановлювала заборону виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом лише на постійне проживання, не може бути застосована, так як була змінена на момент ухвалення вироку. Таким чином, прокурор просить змінити вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 та виключити з резолютивної частини вироку покладений на обвинуваченого обов`язок, передбачений п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу зі змінами та просив її задовольнити, доводи обвинуваченого, який не заперечував проти поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом за згодою учасників судового провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а відтак, апеляційному прегляду, згідно із ч.2 ст.394 КПК України, не підлягають.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо необхідності виключення з резолютивної частини оскаржуваного вироку, рішення суду про покладення на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, так як чинна на момент ухвалення вироку редакція ст.76 КК України, не містила зазначеного обов`язку, а вказаний у п.2 ч.2 ст.76 КК України обов`язок погіршує становище обвинуваченого ОСОБА_6 у порівнянні з редакцією ст. 76 КК України, чинною на час вчинення ним злочину.

Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зміни вироку Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2017 року та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 14 лютого 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку покладений на ОСОБА_6 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4