н/п 1-кп/640/188/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2017 року Київський районий суд м.Харкова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
пр-ка потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.В.Балаклія, Шевченківського району, Харківської області, громадянки України, яка перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дочку, офіційно не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Під час руху в районі будинку № 307 по вул. Ак.Павлова ОСОБА_6 грубо порушила вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
п.12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася справа наліво відносно напрямку її руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 200 Ат/16 від 22.07.2016, отримала тяжку сочетану травму з забиттями внутрішніх органів, перелому кісток скелету та розвинуту внаслідок цього ускладнення гостру легенево-серцеву недостатність, лівосторонню посттравматичну пневмонію, що стало причиною її смерті. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 померла у лікарні.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що вона, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувалася у дорожній обстановці, при виникненні небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася справа наліво відносно напрямку її руху та яку вона об`єктивно могла виявити, не прийняла заходи до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу і допустила на неї наїзд, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .
Винність ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами:
Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 , яка загинула внаслідок наїзду автомобіля, є її матір`ю. Мати проживала окремо від неї. Протягом дня 26.06.2016 вона не змогла зателефонувати матері, оскільки остання на дзвінки не відповідала. Після чого вона пішла до матері додому, але вдома її не було. Вона зателефонувала на номер»102» і дізналася, що на матір наїхав автомобіль і вона знаходиться у лікарні. Вона приїхала у відділення політравми ХГКБСМП де їй повідомили, що мати знаходиться у реанімації. Внаслідок ДТП мати отримала чисельні травми несумісні з життям. ІНФОРМАЦІЯ_2 мати померла. ОСОБА_6 29.06.2016 р.,30.06.2016 р. приїжджала у лікарню до матері, купляла ліки.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.07.2016 р. за участю ОСОБА_6 в ході якого обвинувачена розповіла про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.06.2016 та показала місце де вона наїхала на потерпілу.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №200-Ат/16 від 08.07.2016 р., у ОСОБА_8 мало місце тяжка сочетана травма у виді тяжких ушкоджень:
- крововиливи м`яких тканин голови з боку внутрішньої поверхні в тім`яно-височної області зліва, садна лобної області зліва;
- закрита травма грудної клітини: переломи 2-9 ребер зліва по заднім відрізкам, з порушенням цілісності плеври в області перелому 9-го ребра, забій легень, крововиливи в околосерцеву сумку, забій серця, лівосторонній гемо пневмоторакс;
- закритий перелом обох кісток лівого передпліччя, три забійні рани розташовані на поверхні лівого передпліччя , садна в області лівого локтівого суглобу, садна і крововиливи лівої кісті;
- дві забійні рани, розташовані на передній поверхні лівого стегна;
- закритий перелом обох кісток лівої голені в середній третині зі зміщенням.
Причиною смерті ОСОБА_8 явилась вказана вище тяжка сочетанна травма з забіями внутрішніх органів і переломів кісток скелета і розвинуті внаслідок цього ускладнення гостра легенево-серцева недостатність, лівостороння посттравматична пневмонія.
Мається причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями, встановленими у ОСОБА_8 , які явились її причиною смерті і дорожньо-транспортною пригодою від 26.06.2016 р. по ступені тяжкості травма ОСОБА_8 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм загрози для життя.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 601/16 від 20.07.2016 р., в даній дорожні обстановці водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_12 повинна була діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_6 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася у діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною подією.
Таким чином, суд вважає доведеним винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч.2 ст.286 КК України, оскільки вона порушила правила безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 »Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, особу винної, її молодий вік, те, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виховує дочку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно характеристики начальника поштамту ЦПЗ №1 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_6 з 17.07.2007 р. по 15.04.2016 р. працювала оператором поштового зв`язку відділення поштового зв`язку №3. За період роботи зарекомендувала себе дисциплінованим, відповідальним, чесним працівником, добросовісно виконувала посадові обов`язки.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої суд встановив щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженої та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкість вчиненого нею злочину, позицію потерпілої та державного обвинувача, які вважають, що виправлення обвинуваченої можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, прохання сторони захисту щодо несуворої міри покарання обвинуваченій, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 не представляє підвищену суспільну небезпеку та її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення вона може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з застосуванням ст.76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості.
Крім цього до обвинуваченої ОСОБА_6 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції статті обвинувачення, з врахуванням наслідків дорожньо-транспортної пригоді, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 .
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходив із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винною нових злочинів заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи воно має бути законним (несвавільним), пропорційним ( не становить надмірного тягаря для особи), що викладено у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Бакланов проти Росії від 09.06.2005 р., «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р., «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007р.
У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів…
Відшкодування моральної шкоди проводиться відповідно до правил ст.1167 ЦК України. Потерпілій була спричинена моральна шкода, вона перенесла моральні страждання у зв`язку зі смертю матері, було порушено її звичайне життя , що вимусило їй докласти зусиль для поновлення її душевного стану та яку вона оцінює у розмірі 250000 грн. Суд цивільний позов в частині компенсації моральної шкоди задовольняє частково, виходячи з того, що в результаті дій ОСОБА_6 померла мати потерпілої, що привело до її душевних страждань та враховуючи матеріальний стан, можливість обвинуваченої до відшкодування шкоди, а також виходячи з принципів справедливості, розумності та співмірності, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди у сумі 100000 грн.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта по даному кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави у сумі 1055,52 грн.
Вказаний автомобіль повернути власнику ОСОБА_13 .
Керуючись ст.ст.128,369,370,373,374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст.75 КК України від призначеного основного покарання звільнити з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: без дозволу органу з питань пробації не виїжджати за межі України на постійне проживання, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 1055(одна тисяча п`ятдесят п`ять ) грн.52 коп..
Вказаний автомобіль повернути власнику ОСОБА_13 .
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківськоїобласті через Київський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя