Провадження № 11-кп/792/790/16
Справа № 679/1153/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження №0000265 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року,
у с т а н о в и л а :
Вироком Нетішинського міського суду від 20 жовтня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Колом`є Славутського району Хмельницької області, житель АДРЕСА_1 , не працює, із середньою освітою, неодружений, громадянин України, раніше судимий Нетішинським міським судом:

- 06 листопада 2002 року за ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі; 10 липня 2003 року ухвалою Верховного Суду України вирок змінено, перекваліфіковано ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі;

- 04 жовтня 2010 року за ч.3 ст.296, ч.2 ст.162, ч.2 ст.345, ст.70 КК України на 2 роки 9 місяців позбавлення волі;

- 06 червня 2013 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 14 лютого 2014 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 10 липня 2015 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

- 02 березня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 березня 2016 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 9 місяців.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 20 жовтня 2016 року, зараховано в строк відбування покарання період його тримання під вартою з 25 липня 2016 року по 19 жовтня 2016 року включно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ухвалено зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2016 року по 20 жовтня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: мікрохвильову піч марки «Gruntik Imperial» моделі «GI 3500», яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів Нетішинського ВП Славутського ВП ГУ НП в Хмельницькій області, повернуто власнику ОСОБА_9 .

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 351,84 грн.

За вироком суду, близько 11-ї години 05 червня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю власника, викрав мікрохвильову піч марки «Gruntik Imperial» моделі «GI 3500» вартістю 570 грн., що належить ОСОБА_9 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 КК України на ст.356 КК України

Вказував, що обвинувачений ОСОБА_7 не мав наміру викрадати мікрохвильову піч у потерпілого ОСОБА_9 , бо був з останнім у дружніх стосунках. Піч заставив у ломбарді на своє ім`я та мав намір згодом викупити, тому і пред`явив свій паспорт, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , договором № 000161233 від 05 червня 2016 року між ПТ «Ломбард Гулевіч і компанія» та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Уважав, що обвинувачений ОСОБА_7 самоправно розпорядився майном без згоди його власника, вважаючи, що таку згоду він би отримав, якби власник був присутній під час вирішення питання про заставу такого майна до ломбарду. Сам факт передачі обвинуваченим ОСОБА_7 майна в заставу ломбарду на своє ім`я, на думку захисника, виключає фактор таємності викрадення такого майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 в умисному таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 у місцевому та апеляційному судах не визнав вини у вчиненому. Стверджував, що мікрохвильову піч не викрадав, а лише розпорядився нею без згоди потерпілого ОСОБА_9 . Уважав, що в разі присутності потерпілого у квартирі він би отримав його згоду на її продаж з метою придбання алкогольних напоїв.

Суд відхилив такі його пояснення та спростував сукупністю наступних доказів.
Так, потерпілий ОСОБА_9 у суді показав, що у його квартирі вони з обвинуваченим розпивали алкогольні напої. Оскільки він був хворий, то вирішив піти до матері, а ключі від квартири залишив ОСОБА_7 , попросив їх в подальшому повернути. Проте протягом трьох днів ключі обвинувачений не повернув. Повернувшись у квартиру, виявив у ній безлад і зникнення з кухні мікрохвильової пічки, в чому запідозрив обвинуваченого. Пояснив, що не давав ОСОБА_7 жодного дозволу розпоряджатися нею.

Аналогічні показання потерпілий давав в ході слідчого експерименту за його участю від 23 липня 2016 року.

Свідок ОСОБА_10 , яка працює касиром-оцінювачем в ПТ «Ломбард «Гулевіч і компанія», в суді підтвердила, що ОСОБА_7 періодично заставляє в ломбарді різні речі. Востаннє він приніс мікрохвильову піч та отримав за неї 60 грн., при цьому пред`явив оригінал свого паспорта, на підставі якого вона і склала договір застави.

Указані обставини підтверджені договором застави від 05 червня 2016 року, згідно якого ОСОБА_7 того ж дня здав у кредит до 15 червня 2016 року мікрохвильову піч та отримав за неї 60 грн.

Вартість викраденої ОСОБА_7 мікрохвильової печі марки «Gruntik Imperial» моделі «GI 3500» встановлена на підставі висновку товарознавчої експертизи №723т від 14 липня 2016 року в сумі 570 грн.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, в тому числі пояснення обвинуваченого, показання потерпілого, суд дав їм належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 в умисному таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з того, що таємне викрадення чужого майна (ст.185 КК України) потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Отже безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що такі дії обвинуваченого слід кваліфікувати як самоправство за ст.356 КК України

Відповідно до статей 50, 65 КК України при виборі заходу примусу суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має на меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, як останнім, так і іншими особами.

Учинений ОСОБА_7 злочин відноситься до злочинів проти власності, а за ступенем тяжкості згідно зі ст.12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення міри покарання.
Як обставину, що обтяжує покарання, судом обґрунтовано визнано рецидив злочинів.
Водночас місцевий суд зауважив, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, зокрема за злочини проти власності, має шість незнятих і непогашених судимостей, новий злочин учинив під час відбування іспитового строку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Відтак суд за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Таке покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в його інтересах без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 25 липня 2016 року по 07 грудня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2