У Х В А Л А
26 липня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060 від 26.12.2016 року, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07.07.2017 року до суду із апеляційного суду Харківської області для судового розгляду надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060, відносно ОСОБА_4 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а також розписка від підозрюваної про вручення їй копії обвинувального акту та реєстру матеріалів.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення судового розгляду, так як обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Кримінальне провадження підсудне даному суду, судовий розгляд слід проводити у відкритому судовому засіданні із викликом обвинуваченого, потерпілого та повідомленням осіб, що беруть участь у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачена ОСОБА_4 передала слово своєму захиснику.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що обвинувальний акт слід повернути прокурору, так як він містить не чітке формулювання обвинувачення, не конкретизовано в обвинувальному акті: вчинила його підзахистна одиничний злочин чи множинність. Відсутність чітких критеріїв з визначення об`єму обвинувачення, який встановлений прокурором, з посиланням на фактичні обставини призводить до порушення права на захист ОСОБА_4 .

Представник потерпілого ОСОБА_6 погодився з думкою сторони захисту, та просив повернути даний обвинувальний акт прокурору.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.
У підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Тлумачення нормативного змісту інституту «обвинувачення», неоднакове застосування норм якого автоматично може потрапляти під дію статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) з огляду на недотримання гарантій права на справедливий суд.
Так, визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
У свою чергу, відповідно до частини другої статті 42 КПК, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу, а обвинувальний акт, згідно із пунктом 3 частини другої статті 283 КПК, є однією із форм закінчення досудового розслідування, тобто обвинувальний акт - це підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту.
Далі обвинувальний акт затверджується прокурором й одночасно з його переданням до суду вручається учасникам кримінального провадження під розписку (стаття 293 КПК). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для призначення підготовчого судового засідання, судового розгляду, визначення його меж. Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в його межах (частина перша статті 337 КПК).
Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК).
Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, формально-буквальне тлумачення пункту 5 частини другої статті 291 КПК свідчить про відповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_4 зазначеній нормі права, оскільки вказівка на те, що ОСОБА_4 , будучи начальником управління житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури міста Балаклійської міської ради, будучи службовою особою, діючи умисно та протиправно, переслідуючи мету розтрати бюджетних коштів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в період часу з 08.05.2015 по 25.09.2015, вчинила розтрату бюджетних коштів на загальну суму 305582 гривень, , чим спричинила управлінню житлово-комунального господарства, будівництва та розвитку інфраструктури міста Балаклійської міської ради матеріальні збитки на вщезазначену суму, яка відповідно до примітки до ст. 185 КК України є такою, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто у великих розмірах.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 ст.191 КК України - розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинений у великих розмірах є формулюванням саме обвинувачення.
Водночас, підстави для повернення обвинувального акту, зазначені у клопотанні сторони захисту, з безспірністю не доводять чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_4 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_4 не викликає сумнівів.
Таким чином, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.
Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.
Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.
Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у судове засідання.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.
Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді є наступним: прокурор, представник потерпілого обвинувачена.
Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Призначити у відкритому судовому засіданні судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002060 від 26.12.2016 року за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 191 КК України на 10-20 год. 03 серпня 2017 року.

Прийняти до судового розгляду цивільний позов прокурора Балаклійського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, заявленого в інтересах держави в особі Балаклійської міської ради Харківської області, визнавши його цивільним позивачем у даному кримінальному провадженні, а обвинувачену ОСОБА_4 - цивільним відповідачем.

У судове засідання викликати обвинувачену ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_6 , повідомити прокурора.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя -