У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2017 року місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власників майна - адвоката ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в червні 2006 року ОСОБА_9 , з метою скоєння нападів на осіб, які займаються колекціонуванням предметів антикваріату, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 та двома невстановленими слідством особами.
Об`єктом нападу вказані особи обрали ОСОБА_11 , який проживав по АДРЕСА_2 .
ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та дві невстановлені слідством особи шляхом підбору ключів проникли до квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, де, висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, шляхом заклеювання липкою стрічкою ротових порожнин - блокуючи доступ кисню до нижніх дихальних шляхів, демонструючи ніж, за допомогою липкої стрічки та мотузків, повністю знерухомили зв`язавши ОСОБА_12 та її сина ОСОБА_13 ..
Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на скоєння нападів па осіб, які колекціонують предмети антикваріату, в вересні 2007 року, більш точну дату в ході досудового слідства встановити не представилось можливим, ОСОБА_9 вступив у злочинну змову з двома невстановлепими слідством особами.
Об`єктом нападу вказані особи обрали ОСОБА_14 , який мешкає по АДРЕСА_4 .
Далі, ОСОБА_9 та дві невстановлені особи зв`язали ОСОБА_15 та погрожуючи ножем почали вимагати від останньої віддати предмета антикваріату та інші цінності.
Враховуючи об`єктивні дані та докази встановлені в ході досудового розслідування 30.10.2015 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.187 КК України розбій, спрямований на заволодінпя майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.
Крім того, відомості про належність вилучених грошових коштів іншим (третім) особам органу досудового, як в ході обшуку, так і під час досудового розслідування кримінального провадження не надавались, а тому надання документів про належність цих грошових коштів іншим (третім) особам свідчитиме про намагання підозрюваного уникнути накладення арешту на його майно і відповідно можливої конфіскації майна.
В органу досудового розслідування наявні достатні, обґрунтовані підстави вважати належність вищезазначених вилучених коштів підозрюваному ОСОБА_9 ..
У зв`язку з неможливістю проведення огляду грошових коштів на місці проведення обшуку через їх значну кількість, слідчими слідчої групи Генеральної прокуратури України 10.06.2017 проведено детальний огляд вилучених грошових коштів.
З огляду на наведене, у відповідності до п. 1, 3 і 4 ч.2 ст.170 КПК з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та з метою перевірки законності походження вищевказаних грошових коштів у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти в сумі 301500 (триста одна тисяча п`ятсот) доларів США та 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) євро, які належать ОСОБА_9 та вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання його сина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 України, слідчий просив накласти арешт на вказані грошові кошти.
До початку судового розгляду адвокатом ОСОБА_4 , що діє в інтересах власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подано клопотання про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та повернення грошових коштів власникам.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та вважав, що існують законні підстави для задоволення клопотання про арешт грошових коштів що належать підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_9 . Так, вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 грошові кошти належать його батьку, підозрюваному у кримінальному провадженні - ОСОБА_9 , тому підлягають арешту, з метою збереження речових доказів, забезпечення конфіскації майна як виду покарання та забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення сторін, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про арешт грошових коштів не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В рамках даної справи, ОСОБА_9 , пред`явлено звинувачення у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за ч.4 ст.187 та ч.4 ст. 186 КК України.
Під час розслідування даної кримінальної справи проводився обшук, за місцем проживання гр. ОСОБА_19 , у житловому будинку за адресою АДРЕСА_5 , в ході якого вилучалися речі.
11 листопада 2012 року ст. слідчий СВ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області капітан міліції ОСОБА_21 закрив кримінальну справу стосовно ОСОБА_9 в частині усіх пред`явлених обвинувачень.
Слідчий обґрунтував своє рішення тим, що причетність ОСОБА_22 до вчинення вищевказаних злочинів, цілком і повністю базується на сумнівних доказах, а саме упізнанні останнього потерпілими. Також слідчим було встановлено, що вилучені за адресою АДРЕСА_5 , цінні предмети, в тому числі і антикваріату, а також гроші належать ОСОБА_19 , її родичам і знайомим, і не були викрадені ні у ОСОБА_11 , ні у ОСОБА_23 , тому повернуто власникам ОСОБА_19 та ОСОБА_6
Із обвинувального акту у даному кримінальному провадженні вбачається, що саме ОСОБА_24 , а не ОСОБА_9 вчинив насильницьке викрадення майна у ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , а також ОСОБА_20 та ОСОБА_13 . ОСОБА_24 визнав свою провину у скоєних злочинах, за місцем його мешкання вилучені належні потерпілим речі.
Під час судового засідання Приморського районного суду 19.02.2015 року, потерпілі ОСОБА_14 і ОСОБА_15 визнали неправдивість своїх показань стосовно участі у злочині ОСОБА_24 , що пояснили, бажанням отримати викрадені в них речі.
30.10.2015 року, у рамках кримінального провадження складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_9 за фактами насильницького викрадення майна ОСОБА_20 та ОСОБА_13 , а також майна ОСОБА_14 і ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 187 КК України.
05.11.2015 року, ОСОБА_9 оголошено в розшук.
01.06.2017 року, на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_25 від 18.05.2017 року, слідчими ГСУ Генеральної прокуратури України проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 (син підозрюваного) за адресою АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності останнього. В ході обшуку вилучені у тому числі грошові кошти в сумі 301500 доларів США та 2250 Євро.
13.06.2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 звернувся до Печерського районного суду м.Києва з клопотанням про грошових коштів в сумі 301500 доларів США та 2250 Євро, як на належні підозрюваному ОСОБА_9 .
Тому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_27 від 03 серпня 2017 року клопотання про арешт майна повернуто прокурору.
З урахуванням ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_27 від 03 серпня 2017 року та дати подання клопотання слідчого ОСОБА_7 - 04.08.2017 року, слід зробити висновок про поважність причин пропущення слідчим строків на подачу клопотання про арешт майна, тому зазначений строк підлягає поновленню.
В судовому засіданні встановлено, і не заперечувалось прокурором, що ОСОБА_19 та ОСОБА_9 мали спільних дітей: доньку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5 , 1986 року народження.
Прокурором не надано належних доказів та не спростований факт того, що діти мешкали разом з ОСОБА_19 . Підозрюваний ОСОБА_9 спільно не проживав з останньою, у тому числі останні 5 років, мешкав і був зареєстрований у іншому приміщенні за адресою АДРЕСА_6 , не підтримував матеріально та не знаходився з ОСОБА_19 у шлюбних відносинах, у тому числі не вів спільне господарство та не виховував дітей. Тому, грошові кошти вилучені в ході обшуку набуті власниками без участі та допомоги підозрюваного ОСОБА_9 .
Крім того, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , в якій в ході обшуку вилучені грошові кошти придбана особисто ОСОБА_5 , вже після того як його біологічний батько покинув межі України.
Зазначені обставини не спростовані слідчим та прокурором. Доказів іншого слідчим та прокурором не надано і матеріали кримінального провадження не містять.
Викладене свідчить про недостовірність тверджень слідчого та прокурора про нібито належність вилучених під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_7 , грошових коштів в сумі 301500 доларів США та 2250 Євро - підозрюваному ОСОБА_9 .
Крім того, слід зазначити, що рухоме майно , що зберігається у нерухомій власності відповідної особі, слід вважати власністю даної особи, за відсутності спору до нього або належних доказів іншого.
Тому, не є слушними посилання слідчого та прокурора на обов`язок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у рамках даного кримінального провадження, доказувати походження вилучених грошових коштів. Зокрема з підстав відсутності доказів їх походження від або завдяки ОСОБА_9 ..
Таким чином, безпосередньо дослідивши надані матеріали, вважаю, що крім пояснень власників майна факт належності вилучених грошових коштів ОСОБА_5 та його сестрі ОСОБА_6 підтверджується, у тому числі обставинами місця вилучення майна.
Також, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами, що грошові кошти вилучені під час обшуку у ОСОБА_5 є заощадженнями та спільною особистою власністю родини, тобто мають законне походження.
Доказів іншого стороною обвинувачення не надано.
Враховуючі викладене, органом досудового розслідування, прокурором, не надано належних доказів, що вилучені під час обшуку 01.06.2017 року грошові кошти у ОСОБА_5 є предметом будь-яких кримінальних правопорушень, одержані внаслідок злочинної діяльності або мають будь яке відношення до підозрюваного.
Тому власники, відповідно до ст. 41 Конституції України, вправі їми володіти, користуватися і розпоряджатися.
Слід взяти до уваги, що відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст.170 КПК України, накладення арешту на речові докази, обмежене наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч.1 ст.98 КПК України.
Враховуючи викладене, відсутня обов`язкова складова та підстава для арешту майна, а саме відсутні об`єктивні данні, що кошти вилучені у ОСОБА_5 мають значення для досудового розслідування і відомості, які містяться в них, можуть бути доказами під час судового розгляду розслідуваного злочину.
Таким чином, враховуючи приписи ч.2 та ч.4 ст.173 КПК України, вважаю відсутніми правові підстави для арешту майна 01.06.2017 року у даному кримінальному провадженні.
Викладений висновок дає право слідчому судді відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, зобов`язати орган досудового розслідування та прокурора негайно, повернути вилучене майно володільцям з метою недопущення порушення гарантованого Конституцією та законами України права власності.
Керуючись ст.ст.173-ст.174, 318-380 КПК України, -
Поновити старшому слідчому другого слідчого відділу прокуратури Одеської області юристу 2 класу ОСОБА_7 процесуальний строк на подання клопотання про арешт майна.
Копію ухвали направити сторонам кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Суддя: