Справа № 128/3144/16-к
Іменем України
06 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
за ч. 1 ст. 190 КК України, -
29.07.2016 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Агрономічне, вул. Тімірязєва, 5-А, де планував взяти продукти харчування у борг, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, надав продавцю магазину ОСОБА_5 сувенірну грошову купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень, яка згідно висновку експерта № 306-п від 31.08.2016 року, не відповідає зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України, тобто, купюра виготовлена не підприємством виробником. Придбавши товар, ОСОБА_4 отримав здачу в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень та залишив приміщення магазину. Після цього , ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, розпорядившись незаконно отриманими коштами та майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 500 (п`ятсот) гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 29.07.2016 року, у вечірній час, повертаючись з роботи, він зайшов до магазину «Продукти», що в с. Агрономічне та мав намір придбати воду та цигарки. Немаючи при собі коштів, він звернувся до продавця з проханням відпустити йому продукти в борг, однак вона йому відмовила. Вийшовши з приміщення магазину, він згадав про те, що у нього в кишені є сувенірна купюра номіналом 500 грн., за яку і вирішив придбати воду та цигарки, повернувшись та надавши її продавцю ОСОБА_5 . Отримавши решту в сумі 425 грн., він залишив приміщення магазину та пішов додому. На слідуючий день, маючи наміри повернути продавцю справжні гроші в сумі 500 грн., був затриманий працівниками поліції в цьому ж магазині. Про скоєне ним він дуже жалкує, йому соромно перед потерпілою, у якої він вже попросив вибачення, також просив його суворо не карати, призначивши мінімальну міру покарання.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто, заволодіння чужим майном шляхом обману та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше в силу ст. 89 КК України несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілої, її думку щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої вона просить покарати ОСОБА_4 на розсуд суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті правопорушенню, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді штрафу.
З обвинуваченого підлягають до стягнення на користь держави судові витрати за проведення технічного дослідження документів.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення технічного дослідження документів в сумі 879 грн. 60 коп.
Речові докази, а саме: банкноту НБУ номіналом 500 гривень, що знаходиться при матеріалах обвинувального акта знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Суддя: