233 Справа № 233/2293/16-к
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області

У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівки Донецької області, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
14.02.2017 року матеріали зазначеного кримінального провадження після повторного автоматизованого розподілу судової справи були передані в провадження головуючого судді ОСОБА_1 (судді, що входять до складу колегії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.
Кримінальне провадження підсудне Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, обвинувальний акт відповідає вимогам встановленим Кримінальним процесуальним кодексом України, підстави для закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України; повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України або для направлення обвинувального акту для визначення підсудності - відсутні.
Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді та призначенню справи до слухання не виявлено.
Відповідно до ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3ст.314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду, суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.
Вислухавши думку учасників судового провадження, щодо можливості призначення обвинувального акту до розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту.
Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні у складі колегії суддів.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про виклик для допиту в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .. Заперечень проти клопотання прокурора від учасників судового провадження не надійшло.
Крім того, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 01 квітня 2017 року на 60 днів, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ст.177 КПК України станом на теперішній час не перестали існувати.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, зазначені прокурором ризики не доведені. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу контролю.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та заперечував проти задоволення клопотанням прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2017 року ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів до 01.04.2017 року включно.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вимоги п. п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Так, Відповідно до п. 63. Рішення Європейського суду з прав людини у Справі «Доронін проти України» від 19.02.2009 р. суд зауважує, що, згідно з пунктом 3 статті 5 зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , є особливо тяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років.
Частина 1 ст. 183 КПК України вказує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
З урахування положень ч.3 ст. 315 КПК України суд вважає, що підстав щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою на більш м`який не вбачається, оскільки не припиненні ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, а саме: можливість останнього переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу та свідків; які були враховані при прийнятті рішення про обрання та продовження останньому запобіжного заходу. При цьому суд оцінює ступінь тяжкості кримінального правопорушення, суворість можливого покарання, у разі встановлення вини ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, про що свідчать наявні в матеріалах справи дані.
Тож суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, а клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу контролю таким, що не підлягає задоволенню. При цьому, враховуючи те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає, що в даному випадку продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою є доцільним та не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.314-316, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Костянтинівки Донецької області, громадянину України, у вигляді тримання під вартою у ДУ (№6) «Бахмутська установа виконання покарань» в Донецькій області строком на 60 днів, тобто до 26 травня 2017 року включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу контролю відмовити.
В судове засідання викликати прокурора, захисника, потерпілу, свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_7 - доставити конвоєм.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: Судді: