Провадження № 1-кп/127/399/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2016 м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006545 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Никифорівці Немирівського р-ну Вінницької обл., громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого водієм КП ВТК, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2015 року близько 15:10 годин водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним тролейбусом марки «ЗіУ 9» № 334, рухався по проїзній частині площі Героїв Сталінграду в м. Вінниці в напрямку Залізничного вокзалу. В районі електроопори № 2 ОСОБА_5 наблизився до розмітки нерегульованого пішохідного переходу та зупинився, оскільки в той час на ньому перебували пішоходи. В подальшому, не переконавшись у безпеці, не надавши перевагу в русі пішоходові ОСОБА_7 , що перетинала проїзну частину справа-наліво по ходу руху тролейбуса, ОСОБА_5 розпочав рух, внаслідок чого, з необережності допустив наїзд на ОСОБА_7 .
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеню, перелому кісток склепіння черепа (потиличної кістки) з переходом на основу черепа, внутрішньочерепних крововиливів (субарахноїдальні і в мозкову речовину лобної і скроневої ділянки зліва), забійної рани і гематоми м`яких тканин потиличної ділянки голови справа, закритої травми грудної клітки забою нижньої частки лівої легені. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1574 від 28.10.2015 р. дані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 належать до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.5, 4.16 (а), 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 4.16 (а) пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;
п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочині не визнав, надав суду наступні показання. того дня він їхав за кермом тролейбуса по вул. Коцюбинського. Біля залізничного вокзалу він зупинився перед пішохідним переходом, оскільки там були люди. Коли люди пройшли, то він розпочав рух. При цьому удару він не чув. Коли він проїхав пішохідний перехід, то побачив лежачу жінку та зупинився. Він не може пояснити звідки з`явилася жінка.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила наступне. 30.09.2015 року приблизно о 15 годині біля залізничного вокзалу вона переходила дорогу по пішохідному переході. В неї була сумка на плечі та два пакети у руках. По пішохідному переході також йшли інші люди. Вона точно не може сказати, що відбувалося, але пам`ятає, що на неї наїхав тролейбус, і вона втратила свідомість.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_8 , який суду повідомив наступне. Того дня він з сім`єю перебував на ринку, а потім їхав тролейбусом № 334 біля вокзалу. Перед пішохідним переходом тролейбус зупинився, пропускаючи пішоходів. Коли тролейбус розпочав рух, він побачив як з-за припаркованого автомобіля марки «Газель» вибігла жінка та сама набігла на тролейбус. При цьому вона набігла на передню частину тролейбуса, а не збоку. Зіткнення відбулося за пішохідним переходом. Він не підходив до того місця, а спостерігав за всім збоку. Він був на тротуарі, біля передньої частини автомобіля марки «Газель».

В судовому засіданні була допитані свідок ОСОБА_9 , яка суду повідомила наступне. В той час вона переходила дорогу по пішохідному переході від стоянки до магазину на залізничному вокзалі. На пішохідному переході було більше десятка людей, вона йшла перша, потім стала останньою. Коли вона, пройшовши «зебру» та виходила на тротуар, то на пішохідному переході нікого уже не було.

Перед переходом стояв тролейбус, а позаду нього позашляховик, який, пропустивши людей, різко рушив з місця. Вона почула звук автомобіля та обернулася. Потім вона почула глухий звук удару. На дорозі вона побачила, жінку, яка лежала без свідомості перед передньою частиною тролейбуса. Водій тролейбуса ОСОБА_5 , вийшов до жінки. Вона не знає звідки з`явилася жінка.

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який суду повідомив наступне. Він стояв на пішохідному переході, що біля залізничного вокзалу. Коли автомобілі проїхали він почав рух через проїжджу частину дороги. Перед ним по пішохідному переході йшла жінка. Пройшовши 3-4 метри від бордюрного каменю, він побачив, що тролейбус, який стояв перед переходом, розпочав рух. Потім водій тролейбуса почав гальмувати, однак йому не вдалося зупинити тролейбус вчасно, і він збив жінку. Після цього тролейбус зупинився. Жінка впала на дорогу, до неї підбігли перехожі. Жінка намагалася встати, однак люди сказали їй не робити цього, оскільки в неї з волосяної частини голови текла кров.

В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2015 року зі схемою та фототаблицею, згідно якого тролейбус «ЗІУ-9» № 334 розташований так, що відстань від центру переднього правого колеса до правого бордюру складає 10,3 м. Відстань від центру заднього правого колеса тролейбуса до правого бордюру складає 9,4 м;

- витяг з кримінального провадження від 27.05.2016 року;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ;

- страховий сертифікат № 318-000001;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння від 30.09.2015 року, згідно якого у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено;

- висновок експерта № 1574 від 23.11.2015 року, відповідно до якого, згідно наданих медичних документів у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми забою головного мозку легкого ступеню, перелому кісток склепіння черепа (потиличної кістки) з переходом на основу черепа, внутрішньочерепних крововиливів (субарахноїдальні і в мозкову речовину лобної і скроневої ділянки зліва), забійної рани і гематоми м`яких тканин потиличної ділянки голови справа, закритої травми грудної клітки забою нижньої частки лівої легені. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають строку ДТП 30.09.2015 року, за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння;
- висновок експерта № 574а від 06.11.2015 року, згідно якого у дорожній ситуації, що склалася, з технічної точки зору, дії водія тролейбуса «ЗіУ-9» № НОМЕР_2 ОСОБА_5 регламентувалися вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху України, можливість попередження виникнення ДТП полягала у виконанні вищевказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_5 . В діях водія тролейбуса ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 ПДР України, яка з технічної точки зору стоїть в причинному зв`язку з виникненням події ДТП;
- карта виїзду швидкої медичної допомоги від 30.09.2015 року, згідно якої ОСОБА_7 знайдена в лежачому положенні на проїжджій частині дороги на площі Героїв Сталінграду;
- протокол огляду (прослуховування) предмету від 27.11.2015 року, згідно якого прослуховувався диск із звукозаписом телефонного дзвінка по телефону спецлінії «102».
Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена досудовим розслідуванням та була підтверджена в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_5 не заперечував факт того, що він дійсно проїжджав нерегульований пішохідний перехід на площі Героїв Сталінграду у м. Вінниці. Він пропустив всіх пішоходів, які переходили проїжджу частину дороги по переході, а коли пішоходів не було продовжив рух. Але при цьому обвинувачений також зазначив, що потерпілу він не бачив, на переході її не було, він не знає звідки вона з`явилася.

Такими своїми діями ОСОБА_5 порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, а саме перед наближенням до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_10 , водій тролейбуса - ОСОБА_5 , спочатку зупинився перед пішохідним переходом, а потім, не переконавшись, що всі пішоходи пройшли, продовжив рух, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу. При цьому потерпіла йшла по пішохідному переході та, згідно ПДР України, мала перевагу у русі.
Також винуватість ОСОБА_5 підтверджується документами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2015 року зі схемою та фото таблицею, з яких вбачається, що тролейбус перебував на пішохідному переході та наїзд на потерпілу відбувся саме на ньому, а також висновком експерта № 574а від 06.11.2015 року, де зазначено, що в діях водія тролейбуса ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 ПДР України, яка стоїть в причинному зв`язку з виникненням події ДТП.
Суд не бере до уваги показання свідка захисту ОСОБА_8 , оскільки вважає їх неправдивими. Так свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджував, що потерпіла вибігла на проїжджу частину поза пішохідним переходом та набігла на передню частину тролейбуса. Однак потерпіла ОСОБА_7 , яка є жінкою похилого віку, з двома пакетами у руках, не мала фізичної змоги «набігти» на тролейбус спереду, перетинаючи проїзну частину справа-наліво по ходу руху тролейбуса. Крім того, такі показання свідка ОСОБА_8 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які стверджували, що потерпіла, після наїзду, лежала на пішохідному переході.
Суд вважає, що невиконання ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України призвело до ДТП та спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесне ушкодження.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, за місцем роботи характеризується позитивно.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає за не доцільне призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки його робота пов`язана з керуванням транспортним засобом, тому в такий спосіб він буде позбавлений єдиного джерела доходу.

Суд вважає, що процесуальні витрати по проведенню експертизи слід покласти на обвинуваченого, оскільки вони були зумовлені розслідуванням вчиненого ним злочину.

Суд також вважає, що речовий доказ у кримінальному провадженні, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, слід залишити там же.

Потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов до ОСОБА_5 , ПАТ Страхової компанії «Місто», КП «Вінницької транспортної компанії» про стягнення майнової шкоди в сумі 9903,10 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. Свої вимоги вона мотивувала наступним. Внаслідок наїзду на неї тролейбусу, яким керував ОСОБА_5 , вона отримала тілесні ушкодження та тривалий час лікувалася, крім того одяг, що був на неї під час ДТП був пошкоджений, а продукти, які вона купила та несла в руках, зіпсовані. Таким чином майнова шкода в сумі 9903,10 грн. складається із витрат на ліки в сумі 8995,10 грн., витрат на продукти в сумі 128 грн. та вартості одягу в сумі 780 грн. Також потерпіла зазнала моральних страждань які полягають у перенесених нею фізичному болю та стражданнях., а також стражданнях її чоловіка та доньки, які змушені були за нею доглядати.
В судовому засіданні потерпіла позов підтримала, просила його задовольнити.
Прокурор також наполягав на задоволенні позову потерпілої повністю.
Представник відповідача ПАТ Страхова компанія «Місто» заперечувала проти задоволення позову, мотивуючи свою позицію тим, що потерпіла не зверталася із відповідною заявою про відшкодування заподіяної шкоди до страхової компанії, не надала жодного документу про настання страхового випадку. Крім того відповідно до умов договору страхування (п. 10.2.3) розмір страхового відшкодування розраховується в залежності від кількості днів втрати працездатності потерпілим, а не від фактичних витрат потерпілого, потерпілою документів, які б підтверджували нею втрату працездатності суду не надавалося. Також позивачем не надано доказів вартості втраченого майна, а саме одягу та продуктів харчування. Щодо відшкодування моральної шкоди, позивачем також не надано жодних доказів, в підтвердження понесених моральних страждань, проте зазначено, що моральні страждання понесли її чоловік та донька.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 позов не визнали, вважають, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину відсутня.
Представник відповідача КП «Вінницька транспортна компанія» в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що майнова шкода, заподіяна потерпілій має бути відшкодована страховою компанією, а моральна шкода є завищеною та не обгрутнованою, та має бути відшкодована в сумі 5000 грн.
Суд дослідивши надані сторонами докази, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З доказів у справі вбачається, й це не оспорюється сторонами, що ОСОБА_5 під час вчинення злочину перебував в трудових відносинах з КП «Вінницька транспортна компанія», тролейбус належить вказаному підприємству, злочин вчинено під час виконання трудових обов`язків.
Разом з тим із матеріалів провадження вбачається, що цивільно-правова відповідальність КП «Вінницької транспортної компанії» застрахована, що підтверджується договором № 318-000001 комплексного добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.02.2015 року. Згідно вказаного договору страхова сума (ліміт відповідальності) встановлено по кожному окремому забезпеченому транспортному засобу у розмірі 70000,00 гривень. Цим договором встановлена безумовна франшиза в сумі 500 грн.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
За правилами Закону України «Про страхування» страхове відшкодування здійснюється страховиком. При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.
Згідно п. 1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих,становить 100000 гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Вимогами ст. 1194 ЦК України, якою врегульовано відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Потерпілою надано медичні документи та чеки на придбання ліків, які підтверджують, що нею було понесені витрати на лікування внаслідок отриманих в ДТП травм на суму 8588,26 грн. За виключенням франшизи в сумі 500 грн., яку слід стягнути з КЗ «Вінницька транспортна компанія», ця сума підлягає стягненню зі страхової компанії, оскільки вона не перевищує страхової суми. Разом з тим суд вважає недоведеними вимоги про відшкодування майнової шкоди в частині стягнення вартості продуктів харчування та одягу, в якій потерпіла була одягнена в момент ДТП, оскільки така шкода жодним доказом, крім слів самої потерпілої не підтверджена, тому в цій частині позову щодо вирішення майнових вимог слід відмовити.
При вирішенні позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з приписів п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно яких,суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Потерпілою на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що на сьогоднішній день вона продовжує відчувати біль, часто відвідує лікарню, внаслідок ДТП вона отримала численні ушкодження, наслідки від яких будуть супроводжувати її протягом всього життя. Всі ці події спричинили тяжку психічну травму, яка стала джерелом постійних негативних емоцій і хвилювань, що потребує тривалого відновлення.
Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнала потерпіла та ступень вини обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_11 в сумі 5000 грн. Оскільки цей розмір перевищує визначений ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно суму, яка складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю має бути стягнуто з страхової компанії, решту суми з КП «Вінницька транспортна компанія».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України та ст. 65 КК України, ст.ст. 1177,1195 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі чотириста дев`яносто одна гривня 04 копійки на користь держави.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме диск зі звукозаписом повідомлення про подію ДТП на площі Героїв Сталінграду від 30.09.2015 року № «400bri» який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Місто» на користь ОСОБА_7 вісім тисяч вісімдесят вісім гривень 28 копійок майнової шкоди. Стягнути з комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь ОСОБА_7 п`ятсот гривень майнової шкоди.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Місто» на користь ОСОБА_7 чотириста двадцять дев`ять гривень 17 копійок у відшкодування моральної шкоди. Стягнути з комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» на користь ОСОБА_7 чотири тисячі п`ятсот сімдесят гривень 58 копійок відшкодування моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: