В И Р О К
іменем України
м. Київ "12" травня 2017 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

законного представника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 08.02.2005 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст . 185 КК України 3 років до позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 04.07.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 26.05.2009 року постановою Богунського районного суду м. Житомир змінено покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі строком на 2 роки 2 місяці 4 дні; 03.02.2011 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі; 22.11.2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 12.09.2016 року, приблизно о 16-00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 21 по вул. Кібальчича в м. Києві, побачив раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_9 , який катався на велосипеді. В цей момент у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме велосипеда.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи те, що його дії носять відкритий характер ОСОБА_11 підійшов до малолітнього ОСОБА_9 , який на той момент їхав на велосипеді біля буд. АДРЕСА_2 та застосувавши до нього насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, а саме своєю рукою штовхнув малолітнього ОСОБА_9 у плече, внаслідок чого останній впав з велосипеда та відкрито викрав велосипед «Ардіс», вартістю 3500 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на вище вказану суму.

В подальшому ОСОБА_11 сів на викрадений велосипед за з місця скоєння зник, однак невдовзі був затриманий а викрадене майно в нього було вилучено.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 12 вересня 2016 року повертаючись з роботи він випив пляшку пива 1,5 літра. По дорозі додому побачив дитину, яка стояла з велосипедом біля будинку і йому захотілось проїхатись на велосипеді, тому він попросив проїхатись. Хотів покататись пару хвилин та віддати велосипед. Дитина дала йому велосипед і він поїхав, але як потім з`ясувалось, дитина за ним бігла та плакала, але він цього не бачив. Умислу на викрадення велосипеду у нього не було. Заперечує, що застосовував фізичну силу та погрожував потерпілому. Зазначає, що не розумів що викрадає велосипед, хоч він і вживав алкогольні напої, але вважає, що не був у стані сп`яніння.
Винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами зібраними та дослідженими в в ході судового слідства:

показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який був допитаний в судовому засіданні, за правилами ст. 354 КПК України в присутності педагога ОСОБА_12 , згідно яких батьки йому подарували велосипед, та того дня, коли все трапилось, він разом із старшою сестрою ОСОБА_13 пішли на вулицу гуляти, де він вчився їздити. Велосипед нікому не давав, оскільки батьки заборонили. Коли старша сестра ОСОБА_14 пішла додому, він залишився з велосипедом біля будинку її чекати. В цей час до нього підійшов чоловік, який знаходиться в на лаві підсудних, зіштовхнув його з велосипеда, підняв велосипед, забрав його та поїхав. Він - ОСОБА_9 піднявся та почав бігти за ОСОБА_11 та кричав, щоб той віддав велосипед. Це помітив дядько з шиномонтажу та викликав поліцію. Він - ОСОБА_9 добіг за ОСОБА_11 до дороги, але через дорогу не пішов бо було багато машин.

Коли ОСОБА_11 штовхнув його, він впав та сильно вдарився. На коліні та лікті були подряпини. Стверджує, що ОСОБА_11 підійшов і штовхнув його мовчки, він нічого не казав та не просив дати покататись на велосипеді. Велосипед у нього забрав саме обвинувачений ОСОБА_11 , він його добре запам`ятав.

Педагог ОСОБА_12 , за участю якої проводився допит малолітнього потерпілого на запитання суду зазначила, що працює у загальноосвітній школі вчителем початкових класів. Має вищу педагогічну освіту та стаж педагогічної роботи - 26 років. Після допиту малолітнього ОСОБА_9 може пояснити, що останній надавав правдиві покази, без будь-якого тиску. Вважає, що хлопчик не брехливий і говорив правду в суді.
Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка суду повідомила, що того дня, коли трапилась подія вона була на роботі та їй зателефонувала з незнайомого номеру донька та повідомила про те що сталось. Зі слів сина ОСОБА_15 , вона дізналась, що ОСОБА_14 , старша донька пішла до дому а ОСОБА_16 лишився сам біля будинку, де катався на велосипеді. В цей час підійшов чужий дядя у червоній футболці, спихнув його, забрав велосипед і поїхав. Ілля побіг за велосипедом та добіг до дороги. Потерпіла ОСОБА_8 зазначає, що дуже вдячна людині з шино монтажу, він крикнув охороні в кафе, щоб вони зупинили його. Не дали дитині вибігти на дорогу. Потім потерпіла написала заяву до поліції.
Показаннями свідка ОСОБА_17 , згідно яких 12 числа, місяця не пам`ятає, він знаходився на роботі на СТО по проспекту Ватутіна в м. Києві, де орендує приміщення Почув крик дитини, та повернувшись побачив, що через дорогу біжить дитина, у якої була істерика та кричить:«Віддай велосипед!». Одночасно він побачив чоловіка, який їхав на дитячому велосипеді, намагаючись втікти від дитини. Цього чоловіка він сьогодні впізнає на лаві підсудних та стверджує, що це був саме обвинувачений. Біля кафе стояла машина охорони, працівникам якої він крикнув щоб спинили чоловіка, а сам пішов забирати дитину, бо той вже хотів самостійно переходити дорогу, що було дуже небезпечно. Підійшовши до хлопчика він намагався його заспокоїти, так як у ннього була істерика. При цьому хлопчик розповів, що велосипед у нього забрав дядя, який і поїхав на ньому.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив суду, що за адресою по АДРЕСА_3 , він в день події був на роботі. Працює водієм-охоронцем в охоронній фірмі «Безпека Ком-сервіс». До них із напарником підійшов працівник СТО, і попросив про допомогу, повідомивши, дитина плаче, так як у неї чоловік забрав велосипед.

ОСОБА_18 запитав прикмети чоловіка, який наче був у червоній футболці, він одразу сів у машину і проїхавши невелику відстань, побачив чоловіка на велосипеді, який їхав по трамвайним шляхам. Він зупинився і наздогнав цього чоловіка, якого впізнає в залі суду на лаві підсудних. Підвівши його до машини, він викликав поліцію.

Зазначає, що при затриманні обвинувачений говорив, що дитина дала йому покататись, алехлопецт стояв поруч та зі сльозами на очах сказав що він нічого не давав. Дитина була перелякана, заїкався, казав що у нього забрали велосипед. Це був середній велосипед темного кольору. Вважає, що обвинувачений тіквав, так як їхав у протилежну від події сторону.
Від допиту свідка ОСОБА_19 прокурор в судовому засіданні відмовилась.

Крім того вина ОСОБА_20 підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження та дослідженими судом:

-протоколом огляду місця події від 12.09.2016 року ( том 2 а.с. 10-14), відповідно до якого місцем огляду являється ділянка місцевості з асфальтним покриттям біля будинку по вул. Закревського в м. Києві, на даній ділянці знаходиться чоловік одягнений в сині джинси, закатані до колін, червону футболку з синім малюнком, на ногах білі носки та резинові тапочки. Представитись данний громадянин відмовився, при собі документів у нього не було. Біля нього лежав дитячий велосипед чорного кольору марки «ARDIS». Велосипед було вилучено та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_8 ;

-фотознімкамаи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 (том 2 а.с. 31-33);
речовими доказами у кримінальному провадженні (том 2 а.с. 15-16).
Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів узгоджуються з показаннями потерпілих та свідків у справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового слідства.

На підставі досліджених в ході судового слідства доказів, суд вважає доведеною винність ОСОБА_20 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Дослідивши наведені захисником та обвинуваченим доводи щодо недоведеності вини ОСОБА_20 та оцінивши їх у сукупності із доказами, зібраними при розгляді справи, суд вважає, що позиція сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України є безпідставною, необгрунтованою та вважає, що кваліфікація органом досудового розслідування дій обвинуваченого є вірною та повністю знайшла своє підтвердження в суді.
Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_20 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий судимий за анологічні злочини проти власності, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. За місцем постійного проживання характеризується, формально, посередньо, не працює, не одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хворіє на туберкульоз та гепатит «С», його майновий стан.

Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до довідки КМНКЛ «Социотерапія» (том. 2 а.с. 63) та вчинення злочину щодо малолітнього.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин кримінального правопорушення, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_20 з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, до покарання за даним вироком підлягає частковому приєднанню невідбута частина покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК, ст. 71 КК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року 2 роки позбавлення волі, призначивши ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю вироків 6 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_20 обчислювати з 12.09.2016 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в межах даного кримінального провадження відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_11 залишити без змін тримання під вартою.

Речовий доказ: велосипед «Ардіс» - залишити у володінні потерпілої ОСОБА_8 ..

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя: