Справа № 548/706/17
Провадження №1-кп/548/86/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня, не працюючого, інвалідності не має, на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб немає, не судимого порядку ст.89 КК України
у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.1 КК України,
ОСОБА_4 у м.Хорол Полтавської областіскоїв кримінальне правопорушення при слідуючих обставинах.
Так, ОСОБА_4 09.05.2017 року близько 17.00 год. перебуваючи разом із ОСОБА_5 в кафе-барі «Планета Спорт», що в м.Хорол Полтавської області,вул. Небесної Сотні, 77в, вживали спиртні напої. Близько 18.00 години, ОСОБА_5 пішов із вказаного кафе, а через декілька хвилин за ним вийшов ОСОБА_4 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Побачивши неподалік даного бару ОСОБА_5 , ОСОБА_4 підійшов до останнього та реалізовуючи раптово виниклий умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого хрестика із застібкою, ривком правої руки зірвав із шиї ОСОБА_5 каучуковий шнурок із золотим хрестиком із застібкою, вагою 3,84г., вартістю 4992 грн. ( згідно довідки, вартість 1 граму золота 1300 грн) та втік від потерпілого, незважаючи на прохання останнього повернути хрестик. В цей же вечір, ОСОБА_4 на автомобільному таксі поїхав до м. Миргород, де в ломбарді «Скарбничка» здав вказаний хрестик із застібкою, чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисним діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму 4992 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю, прохав суд суворо його не карати, в скоєному щиро розкаявся.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про розгляд справи відповідно до вимог ст.349 КПК України, тобто не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений вину свою визнав повністю, розкаявся і обставини ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 також вважає, що не слід досліджувати фактичні обставини справи, так як він свою вину визнає повністю та згоден з обвинуваченням, і усвідомлює, що не зможе їх оскаржити в апеляційному суді.
Учасникам судового процесу роз`яснено, що суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. А тому суд за клопотанням і згодою учасників судового провадження обмежився дослідження доказів: допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Отже, своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.186 КК України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, яка обтяжує відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не є тяжким злочином, та те що потерпілий ОСОБА_5 не наполягав на суворій мірі покарання для обвинуваченого, а наявність таких обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого слід призначити йому покарання у виді штрафу.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого не було застосовано запобіжного заходу і на даний час немає ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу може ухилятися від виконання вироку, тому до нього не слід застосувати запобіжний захід.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та за цією статтею призначити йому покарання у виді штрафу на прибуток держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню золотий хрестик із застібкою, який знаходиться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області передати у власність потерпілому ОСОБА_5 , - анулювавши квитанцію №94/17.
Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.
Головуючий: