Номер провадження: 11-кп/785/541/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

власника вилученого майна ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу власника вилученого майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001468 від 30.05.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно вилучене 09.06.2017 року в ході огляду місця події по вул. Промисловій, 3-а в м. Ізмаїл, а саме на вантажний автомобіль (спецтехніка) марки «DAF» 47XS, номер шасі НОМЕР_1 ,р/н НОМЕР_2 2000 року випуску з ключами, контейнер (магазин) з надписом «Ковбаси», три кисневі балони з газовою горілкою,ломи, молотки, металевий ричав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна посилаючись не те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог закону. Висновок суду про відмову у накладенні арешту не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, так як відсутність арешту на майно може перешкодити кримінальному провадженню, так як зазначене у клопотанні майно є речовим доказом кримінального провадження, частина якого використовувалось, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 173 ч.ч. 1,2 п.5 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та спів розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, вилучене 09.06.2017 року в ході огляду місця події по вул. Промисловій, 3-а в м. Ізмаїл, а саме на вантажний автомобіль (спецтехніка) марки «DAF» 47XS, номер шасі НОМЕР_1 ,р/н НОМЕР_2 , 2000 року випуску з ключами, контейнер (магазин) з надписом «Ковбаси», три кисневі балони з газовою горілкою,ломи, молотки, металевий ричав, оскільки прокурор не довів правових підстав та необхідність його застосування, не надав належних доказів, які вказують, що вилучене майно є речовим доказом та знаряддям злочину.
Разом з тим, апеляційний суд дослідивши матеріали провадження та пояснення учасників апеляційного розгляду, вважає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про арешт, оскільки пришов до необґрунтованого висновку відмовляючи в задоволенні клопотання про арешт вказаного майна.
Так, в обґрунтування клопотання про арешт майна слідчий зазначив, що у провадженні СВ Ізмаїльському ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадженні, внесеного в ЄРДР №0001468 від 30.05.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст.388 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 30.05.2017 року до Ізмаїльського ВП надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що 27.05.2017 невстановлені особи, разом з ОСОБА_10 , вчинили незаконні дії, спроби знищення об`єкту нерухомого майна, цілісного майнового комплексу ковбасного цеху, розташованого по АДРЕСА_1 , який перебуває у майновій заставі (іпотеці) та на який накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії.
09 червня 2017 року, в ході огляду місця події по вул. Промисловій, За, в м. Ізмаїл, вилучено вантажний автомобіль (спецтехніка) марки «ІЗАР»47Х8, номер шасі НОМЕР_3 , державний знак НОМЕР_2 , 2000 р.в., з ключами, який належить ОСОБА_11 , на якому перебуває контейнер (магазин) з надписом «Ковбаси», який був незаконно переміщений на цей автомобіль з території комплексу ковбасного цеху, та який перебував в іпотеці, з накладенням арешту державним виконавцем.
Крім того, 09.06.2017 року в ході огляду місця події території цеху по АДРЕСА_1 вилучене наступне майно, за допомоги якого здійснено незаконне демонтування обладнання на вказаній території , а саме: три кисневі балони з горілкою, лом, молоток, металевий ричаг.
В клопотанні зазначено, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на те, що вилучене в ході огляду майно може мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню, оскільки є речовим доказом та частина майна є знаряддям злочину.
До клопотання слідчий додав копії протоколів огляду місця події, заяви та пояснень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,договору про надання транспортних послуг, заяви та пояснення ОСОБА_12 , рапорт, заяви та пояснення ОСОБА_13 , заяви ОСОБА_7 та відповіді з ДВС.
Згідно доданої до апеляційної скарги постанови державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції від 05.06.2012 року вбачається, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 на користь АТ «Райфайзен банк Аваль» борг в розмірі 784070,67 грн. - відкрито
Згідно копії витягу з державного Реєстру речових прав на нерухоме майно 01.06.2017 року, на промисловий комплекс (ковбасний цех), розташований за адресою по АДРЕСА_1 , накладений арешт та оголошена заборона його відчуження.
Однак, незважаючи на накладений арешт та заборону відчуження, невстановлені особи вчинили незаконні дії щодо промислового комплексу розташованого за адресою по АДРЕСА_1 , зокрема, здійснювали спроби знищення об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що зазначений промисловий комплекс є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженню, оскільки безпосередньо є предметом посягання невстановлених злочинців.
Крім того, апеляційний суд вважає, що тимчасове вилучене майно в ході огляду місця події 09.06.2017 року, зокрема, три кисневі балони з горілкою, лом, молоток, металевий ричав та вантажний автомобіль (спецтехніка) марки «ІЗАР»47Х8 номер шасі НОМЕР_3 , державний знак НОМЕР_2 2000 р.в., з ключами, є знаряддям злочину, так як за допомогою зазначених речей невстановлені особи намагалися демонтувати та вивезти промисловий комплекс.
Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, зазначено майно у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 цього Кодексу, так як на ньому збереглися сліди, які можуть бути використані як доказ під час кримінального провадження.

Також апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України, накладення арешту на майно необхідно для запобіганням ризикам, зокрема, його пошкодження, знищення та пересування, з урахуванням того, що вже були спроби демонтування та знищення промислового комплексу.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів,що вказують на вчинення кримінального правопорушення, щовилучене майно може бути речовим доказом кримінального правопорушення, а також про наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, так як її доводи знайшли підтвердження. Відповідно до вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, ухвала слідчого судді має бути скасована в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону, та постановлена нова ухвала, якою в клопотання слідчого про арешт майна має бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу власника вилученого майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2017 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001468 від 30.05.2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001468 від 30.05.2017 року, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 09.06.2017 року в ході огляду місця події по вул. Промисловій, 3-а в м. Ізмаїл, а саме на вантажний автомобіль (спецтехніка) марки «DAF» 47XS, номер шасі НОМЕР_1 ,р/н НОМЕР_2 2000 року випуску з ключами, контейнер (магазин) з надписом «Ковбаси», три кисневі балони з газовою горілкою,ломи, молотки, металевий ричав.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Ізмаїльського відділу поліції ГУНП в Одеської області ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 03.07.2017 року о 14:00 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2