Справа № 755/1324/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
підготовчого судового засідання
"24" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ярмолинці Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачений та захисник отримали 16 січня 2017 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 січня 2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначений до підготовчого судового засідання на 24 січня 2017 року.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту, в тому числі посилається на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, який підлягає продовженню на два місяці, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що були враховані слідчим суддею при застосуванні щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявність яких продовжує існувати.
Потерпілий ОСОБА_6 , будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання в судове засідання не з`явився, а тому, відповідно до положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим проведення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні у відсутність потерпілого.
Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні поклалась на розсуд суду, при цьому послалась на порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування, оскільки стороною обвинувачення їй як захиснику ОСОБА_5 при виконанні вимог ст.290 КПК України було відкрито лише частину матеріалів досудового розслідування за розсудом сторони обвинувачення, разом з тим, незважаючи на неодноразові клопотання сторони захисту, їй як адвокату підозрюваного так і не було надано доступу до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі, що суттєво вливає на повноту захисту та істотно обмежує захисника у здійсненні належної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_5 , так як серед матеріалів кримінального провадження, до яких адвокату так і не було надано доступ можуть бути наявні докази, що можуть бути використані стороною захисту на спростування пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення. Крім того, адвокат просила суд визнати бездіяльність слідчого в ході досудового розслідування незаконною, оскільки нею неодноразово подавались слідчому клопотання 26 грудня 2016 року, 03 січня 2017 року та 10 січня 2017 року про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , а також на адресу керівника Київської місцевої прокуратури №7 клопотання від 10 січня 2017 року про необхідність забезпечення явки прокурора у кримінальному провадженні до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляції захисту щодо застосованого запобіжного заходу, однак ні слідчим, ні прокурором вказані клопотання в передбачені положеннями ст.220 КПК України строки розглянуті так і не були, станом на день проведення підготовчого судового засідання будь-які відповіді чи повідомлення про результати розгляду клопотань захиснику так і не надходили. Також, поряд з цим, адвокат заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що сторона обвинувачення не довела наявність ризиків, які б свідчили, що ОСОБА_5 буде переховуватись та ухилятись від явок до суду, здійснювати вплив на потерпілого та свідків, продовжить злочинну діяльність.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав в підготовчому судовому засіданні думку свого захисника та просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу.
Вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, вислухавши сторін кримінального провадження, в тому числі думку прокурора, який заперечив проти задоволення заявленого адвокатом клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.
Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складення та затвердження.
Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту.
Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Поряд з цим, ч.1 ст.11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Поряд з цим, вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 квітня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснення «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).
Разом з тим, в обвинувальному акті, як при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і при формулюванні обвинувачення, при зазначенні події злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, часу, місця, способу їх вчинення, наявні суперечності та неконкретність пред`явленого обвинувачення, так як, обвинувальний акт не містить конкретного обвинувачення ОСОБА_5 з чітким формулюванням обставин, які б відповідали зазначеній правовій кваліфікації закону України про кримінальну відповідальність.
Зокрема, зі змісту обвинувального акту вбачається, що у сформульованому ОСОБА_5 обвинуваченні не зазначено конкретну кількість ударів, завданих потерпілому, куди саме завдавались такі удари потерпілому, в тому числі, чим саме були завдані удари потерпілому після відкритого заволодіння його майном та відсутній виклад обставин в цій частині, які прокурор вважає встановленими як такі, що вказують на наявність в діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України, та на підставі яких в подальшому визначалась правова кваліфікація даного кримінального правопорушення.
Також, при формулюванні обвинувачення та правовій кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, органом досудового розслідування вказано таку кваліфікуючу ознаку, як застосування насильства до потерпілого, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, разом з тим відсутній виклад обставин, які б свідчили, що таке насильство було одночасно небезпечним як для здоров`я потерпілого, так і для його життя.
Відповідно до вимог ст.ст.91, 374 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні та у разі визнання особи винуватою підлягають зазначенню у мотивувальній частині вироку.
Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.
Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.
Також, обвинувальний акт не містить відомості про слідчого, який його склав, та уповноваженого прокурора, який його затвердив.
Поряд з цим, слід зазначити, що при зверненні до суду з обвинувальним актом до обвинувального акту додаються документи, зазначені в ч.4 ст.291 КПК України, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Згідно з положеннями ст.290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Також, про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитись з ними за правилами, викладеними в цій статті. Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Разом з тим, як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування у переліку процесуальних дій, проведених в ході досудового розслідування зазначено, що підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, при цьому у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про те, що потерпілому ОСОБА_6 було повідомлено про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів досудового розслідування та про можливість останнього ознайомитись з вказаними матеріалами.
Крім того, незважаючи на те, що у кримінальному провадженні захист підозрюваного здійснювала захисник ОСОБА_4 , відсутні відомості, що приймалось відповідне процесуальне рішення про залучення захисника у кримінальному провадженні, в тому числі в реєстрі матеріалів досудового розслідування у переліку процесуальних дій відсутні дані, що стороною обвинувачення захиснику було повідомлено при завершенні досудового розслідування про можливість відкриття зібраних стороною захисту матеріалів.
Поряд з цим слід зазначити, що у реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, містяться не повні відомості про окремі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, зокрема про склад групи слідчих та групи прокурорів, крім того відсутні відомості про слідчих та прокурорів, які приймали окремі процесуальні рішення, в тому числі відсутні посилання на процесуальні рішення ухвалені під час досудового розслідування слідчими суддями із зазначенням відповідних реквізитів судового рішення.
Вищенаведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору на підставі ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що є невід`ємною частиною обвинувального акту, як таких, що не відповідають вимогам закону.
Відповідно до вимог ст.315ч.3 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Щодо заявленого клопотання прокурора в частині необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з даних обвинувального акту ОСОБА_5 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України, яке за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років.
Враховуючи ступінь тяжкості вищезазначеного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, суворість, передбаченого законом покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не працює, не має постійного джерела доходів, не одружений, не має соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні корисливого злочину із застосуванням фізичного насильства до потерпілого, не має місця проживання у м.Києві, може продовжити злочинну діяльність, суд приходить до висновку, що наявність ризиків, передбачених положеннями ст.177 КПК України, продовжує існувати, а тому з метою запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_5 ухилитись від суду, перешкодити встановленню істини по справі шляхом впливу на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, вважає за доцільне збереження обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку останнього, та вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 2 місяця.
З наведених підстав, клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання не підлягає задоволенню
У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення застави обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.
Що стосується оскарження захисником бездіяльності слідчого, яка полягає у не розгляді слідчим, поданих нею клопотань у строки, визначені положеннями ст.220 КПК України, то згідно повідомлення прокурора в судовому засіданні, такі клопотання захисника в матеріалах провадження відсутні, в той час, як копії вищезазначених клопотань з відповідною відміткою канцелярії управління поліції про їх прийняття були надані адвокатом суду, що підлягає поряд з наведеним відповідній перевірці прокурором щодо відсутності в матеріалах даного кримінального провадження поданих стороною захисту документів.
Інші питання, визначені положеннями ст.ст.314-316 КПК України, підлягають з`ясуванню під час підготовчого судового засідання, після усунення прокурором недоліків, в тому числі і розгляд скарг на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 182, 183, 314, 315, 372, 376, КПК України, суд,-
Клопотання адвоката ОСОБА_4 захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на особисте зобов`язання відхилити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити на два місяці, тобто до 24.03.2017 року (включно).
У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення застави обвинуваченому у даному кримінальному провадженні.
Інші питання, визначені положеннями ст.ст.314-316 КПК України, підлягають з`ясуванню під час підготовчого судового засідання, після усунення прокурором недоліків, в тому числі і розгляд скарг на дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Повний текст ухвали буде проголошено 27.01.2017 року о 15 годині 40 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: