Справа № 192/3091/16-к
Провадження № 1-в/192/1936/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2012 року за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до 6 років позбавлення волі, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2012 року по 25 січня 2013 року,
за участю учасників провадження:

прокурора - ОСОБА_5

представника СВК №21 ОСОБА_6 ,

адвоката засудженого ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 27.06.2012 року
Кінець строку: 28.11.2017 року
В С Т А Н О В И В:
Захисник засудженого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , в якому зазначив, що ОСОБА_3 відбув більше 2/3 частини строку призначеного судом покарання, а 03 березня 2016 року адміністративною комісією установи засудженому було відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення, посилаючись на те, що він не працює.
Однак, за станом здоров`я ОСОБА_3 протипоказана важка фізична праця, робота вночі, біля станків, вогню, води та на висоті, а також слід уникати переохолодження. Такі обмеження праці пов`язані з діагнозом: ІХС: кардіосклероз дифузний з порушенням ритму та типом одиночної шлункової екстросистодії. ГХ ІІ ст., 3 ст. кризовий перебіг. Ризик високий. Гіпертедзивне серце. Гіпертонічна ангіопатія обох очей. СР І ст. Хронічний холецистопанкреатит, стадії ремісії. Алергічний дерматит тулубу та кінцівок.
Незважаючи на певні обмеження щодо праці, засуджений ОСОБА_3 приймав активну участь у роботах по благоустрою приміщень на території установи, від його співмешканки надійшла гуманітарна допомога у вигляді 30 листів шиферу.
ОСОБА_3 допустив десять порушень режиму утримання, за що мав десять стягнень, які на теперішній час зняті та погашені у встановленому порядку, має одне заохочення, на заходи виховного та профілактичного впливу реагує правильно, вину в скоєних злочинах визнає повністю та розкаюється у вчиненому.
Також засуджений має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку бажає виховувати та приймати активну участь у її розвитку.
В судовому засіданні 01 грудня 2016 року захисник просив суд врахувати те, що на даний час ОСОБА_3 хоча і має 10 стягнень, які погашені, проте він стає на шлях виправлення. Просив також врахувати той факт, що засуджений за станом здоров`я не може працювати, а тому захисник вважає, що до ОСОБА_3 може бути застосовна норма ст. 81 КК України. Просив задовольнити подане ним клопотання.
Засуджений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав, просив його задовольнити. Пояснив що в 2013 році він працював на станках, а потім стан його здоров`я погіршився, і він перестав працювати. Проте взимку 2015-2016 років приймав участь у виготовленні дротів для АТО, а також приймав участь у ремонті відділенні. На даний час не працює, оскільки має підвищений тиск, а працювати сторожем чи днювальним він також не можу з огляду на стан його здоров`я.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши що ОСОБА_3 за весь час відсування покарання в СВК №м21 характеризувався негативно, на даний час характеризується посередньо, не працює за власним бажанням, хоча в колонії є можливість працювати на роботах, які не є важкими, протре обов`язку працювати засуджені не мають. Представник колонії вважав, що засуджений не довів своє виправлення, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання його захисника.
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що засуджений не довів свого виправлення, просив відмовити в задоволенні клопотання.
Суд, вислухавши захисника засудженого, засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 , який відбув 2/3 частини строку покарання, був працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з лютого 2013 року, працював два місці взимку 2015-2016 років на виробництві дротів ля АТО, проте не працевлаштований за власним бажанням з липня 2014 року (а.с.17,24).
Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 18), на даний період часу засуджений ОСОБА_3 має лише одне заохочення, яке застосоване до нього 11 травня 2016 року, а також 10 стягнень, допущених під час відбування покарання в СВК № 21. Крім того, під час дослідження особової справи засудженого, судом було встановлено, що в травні 2016 року засуджений також порушував режим під час перебування в СІЗО. Засуджений має відповідні захворювання, при яких йому які протипоказана важка фізична праця, робота вночі, біля станків, вогню, води та на висоті, а також слід уникати переохолодження (а.с.7,8). Проте в судовому засіданні було встановлено, що стан здоров`я засудженого не забороняє йому працювати днювальним, сторожем, проте він не бажає виконувати такі роботи за власним бажанням.
Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявне у засудженого заохочення має разовий, а не систематичний характер і є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Засуджений ОСОБА_3 за весь період відбування покарання має лише одне заохочення та допустив десять стягнень за порушення режиму утримання за період з грудня 2012 року до лютого 2015 року (а.с.18).
Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений за весь період відбування покарання характеризувався негативно, на даний час характеризується задовільно, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, відвідує лише одну програму виховного впливу останній місяць, посилаючись на неможливість відвідувати інші програми за станом здоров`я, а тому суд, не може визнати поведінку засудженого сумлінною.
Крім того, 03 червня 2016 року комісією установи було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_3 , як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення, як такий, що не довів свого виправлення (а.с.23).

Суд зазначає, що наявність у засудженого певних хвороб, неповнолітньої дитини, цивільної дружини, а також відбуття певного частини призначеного покарання не може бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки ст. 81 КК України не містить таких умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.
Головуючий: суддя ОСОБА_1