Справа № 145/1591/16-к
УХВАЛА

"29" листопада 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей Тиврівської РДА ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 30.06.2016 року по факту вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:
В ході судового розгляду справи захисником обвинуваченого ОСОБА_10 подано клопотання про відвід прокурора ОСОБА_3 .

Підставою для відводу зазначено, що 26 вересня 2016 року ст. слідчим СВ Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_11 було повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Дане повідомлення погоджено прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

В цьому повідомленні про підозру слідчий і прокурор не говорять, що особу підозрюють у скоєнні кримінального правопорушення, що забезпечувало б дотримання принципу презумпції невинуватості, а навпаки, зазначають: "досудовим розслідуванням встановлено... ", "наніс декілька ударів вказаною палицею останній в голову...", "спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді...".

Аналогічні категоричні твердження містяться і в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 05 вересня 2016 року, яке також було погоджено прокурором ОСОБА_3 .

Крім цього, в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 05 вересня 2016 року категорично стверджується, що "підозрюваний ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України...", "намагається заплутати слідство...", що є порушенням ст. 17 КПК України і ст. 62 Конституції та намаганням прокурора зобов`язати ОСОБА_5 доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

28 вересня прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 затверджено обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні. В обвинувальному акті також наявні вищевказані категоричні твердження, які є порушенням принципу презумпції невинуватості, а також інші, зокрема: "Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_5 .. вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України."

Крім цього, 15 липня 2016 року ОСОБА_5 намагався подати прокурору Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання про зміну місця проживання відповідно до ст. 181, 194 КПК України. Однак, всупереч вимогам КПК України, прокурор ОСОБА_3 взагалі відмовилася отримати дане клопотання.

Все вище викладене свідчить про неефективне здійснення прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування, порушення принципу презумпції невинуватості та викликає обгрунтовані сумніви в неупередженості під час здійснення нею процесуального керівництва в кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та при розгляді даного кримінального провадження в суді.

Просить задовольнити відвід прокурора Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 30.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_7 заяву про відвід прокурора підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 заперечує в задоволенні клопотання про відвід та пояснила, що в заяві про відвід відсутні підстави для його задоволення передбачені ст.. 77 КПК України. Також заява про відвід подана всупереч ст.. 80 КПК України після початку розгляду справи по суті, посилання ж захисника ОСОБА_6 стосуються обставин, викладених в обвинувальному акті, тобто дані обставини були відомі стороні захисту до початку розгляду справи по суті. Вона приймала участь в якості прокурора при підготовчому засіданні в даній справі, відвід їй не заявлявся.

Представник потерпілої ОСОБА_8 заперечує в задоволенні клопотання про відвід, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 77 КПК України, а обвинувальний акт відповідає вимогам ст.. 291 КПК України.

Суд, вислухавши учасників процесу, вважає що в задоволенні клопотання про відвід слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Вказані обставини викладені в обвинувальному акті і затверджені прокурором ОСОБА_3 , також дані обставини були відомі стороні захисту як при підготовчому засіданні так і до початку розгляду справи по суті.
Інших підстав для відводу не заявлено, а тому підстав для задоволення даної заяви немає.
Керуючись ст.ст.77, 80, 81, 291 КПК України,

ухвалив:
В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 відмовити.

Ухвалаа остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_13