АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3632/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 , яке погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , і накладено арешт на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власники майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, в яких ставлять питання про поновлення їм строку на оскарження ухвали слідчого судді, просять скасувати цю ухвалу і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначають, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без їх повідомлення, копію ухвали слідчого судді вони не отримували, а дізналися про її наявність з ЄДРСР.

Стосовно ухвали слідчого судді, то ОСОБА_8 і ОСОБА_9 вважають її незаконною та необґрунтованою. Зокрема, автори апеляцій зазначають, що до клопотання про арешт майна не було приєднано в якості додатку повноважень слідчого, тобто доручення у формі постанови начальника слідчого відділу на проведення досудового розслідування саме старшому слідчому, який подав клопотання до суду першої інстанції, а також не долучено постанову про створення групи прокурорів або іншої постанови, якою був призначений процесуальний керівник, який погодив клопотання. Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказують, що у клопотанні відсутні конкретні факти їх незаконної діяльності або діяльності інших осіб. При цьому апелянти звертають увагу, що право власності на земельну ділянку у них з`явилося 29 травня 2013 року, а відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень були внесені 06 березня 2013 року.

На думку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , клопотання старшого слідчого не відповідає вимогам, передбаченим п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, оскільки у ньому відсутні належні обґрунтування підстав та мети необхідності арешту майна і його відношення до кримінального провадження. Також апелянти вважають, що під час розгляду клопотання слідчим суддею та старшим слідчим не були дотримані вимоги ст. ст. 170, 171, 173 КПК України.

Крім того, власники майна вказують, що у клопотанні не доведено достатніх підстав вважати, що майно, яке належить арештувати, набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення або має будь-яке значення для розслідування кримінального провадження, а також не зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та не міститься посилання на докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди саме ОСОБА_8 або ОСОБА_9 .

При цьому апелянти зазначають, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 197-1; ч. ч. 1, 4 ст. 358; ст. 356; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190; ч. 1 ст. 194; ч. ч. 1, 3 ст. 185; ч. 5 ст. 191 КК України не є тяжкими та їх санкція не передбачає конфіскації майна.

Також автори апеляцій вказують, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя взагалі не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні скарги та просила їх задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді має бути поновлений власникам майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а їх апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки власників майна ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не було викликано до суду першої інстанції в судове засідання на розгляд клопотання старшого слідчого про арешт майна, а ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року не була направлена в адресу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то причину пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід визнати поважною, а власникам майна ОСОБА_8 і ОСОБА_9 необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001281, внесеному 06 березня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 197-1; ч. ч. 1, 4 ст. 358; ст. 356; ч. ч. 1, 3, 4 ст. 190; ч. 1 ст. 194; ч. ч. 1, 3 ст. 185; ч. 5 ст. 191 КК України.

15 травня 2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року клопотання старшого слідчого було задоволено та накладено арешт на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, із забороною розпорядження і користування вказаною земельною ділянкою.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001281, про накладення арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних частинах тобто по 1/2, із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_10 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави вважати, що земельна ділянка, на якій здійснюється самовільне будівництво, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, посилаючись у клопотанні, що земельна ділянка, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, та будівництво на ній, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001281, старший слідчий та прокурор повинні були зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку. Однак, в матеріалах, доданих до клопотання, міститься лише копія постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 від 26 квітня 2017 року про визнання самовільно забудованих двох 17 поверхових будинків із сірої силікатної цегли, які розміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001281, а даних про визнання самої земельної ділянки речовим доказом у кримінальному провадженні до суду не надано.

Оскільки у клопотанні старшого слідчого ставиться питання про арешт вищевказаної земельної ділянки саме з метою забезпечення її збереження як речового доказу, а відповідного процесуального рішення про визнання цієї земельної ділянки речовим доказом у кримінальному провадженні органом досудового розслідування не прийнято, то тим самим нівелюється мета накладення арешту на дану земельну ділянку забезпечення збереження речового доказу, і, як наслідок, правова підстава накладення на нею арешту, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України. Тому підстави для накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, на даний час у кримінальному провадженні відсутні.

Також слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завданням кримінального провадження.

На підставі приведених вище обставин, які свідчать про однобічність, неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Поновити власникам майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року.
Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 травня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , і накладено арешт на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_10 , погодженого із прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , про накладення у кримінальному провадженні № 0001281 арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється самовільне будівництво, площею 0,0913 га, кадастровий номер :03:328:0220, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у рівних частинах, тобто по 1/2, із забороною розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою, відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4