АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1456/16 Справа № 212/7050/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисниківОСОБА_11 , ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не маючого судимостей, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року було задоволено клопотання слідчого Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 КК України. Строк запобіжного заходу ухвалою суду визначено до 22 січня 2017 року.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя вказав на наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме про те, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому з метою запобігти впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, слідчий суддя вважав доцільним застосувати щодо ОСОБА_10 виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки саме він спроможний запобігти ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення слідчого судді та обрати щодо їхнього підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.
В обґрунтування своєї апеляції, захисники посилаються на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, оскільки була постановлена із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що слідчий та прокурор не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважають вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким. Вважають, що слідчий суддя виходив лише з тяжкості пред`явленої підозри та зі свідчень потерпілого ОСОБА_12 звертають увагу колегії суддів, що слідчий суддя не надав належної оцінки даним про особу підозрюваного, зокрема, не враховано те, що їхні підзахисний має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину, має постійне місце роботи, позитивну характеристику за місцем мешкання та те, що підозрюваний підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення середньої тяжкості. На думку захисників утримання ОСОБА_10 під вартою є незаконним, а затримання та підозра не обґрунтованими, оскільки жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, доводи захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_10 , які підтримали вимоги апеляційної скарг і просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а вимоги скарг без задоволення, пояснення слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження та заслухавши доводи осіб у судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 183 КПК України визначений вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зі змісту ст. 178 КПК України видно, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Зазначених положень діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не було дотримано.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001131 від 16 вересня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

24 листопада 2016 року ОСОБА_10 було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України .

25 листопада 2016 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Як видно з підозри, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_14 15.09.2016 року приблизно о 16:30 приїхали на пункт збору виловленої риби, який використовувався ТОВ «ВЕЛІНГТОН», що знаходиться на території санітарної зони Південного водосховища, розташованого поряд із с. Вільне Апостолівського району Дніпропетровської області (42 перегородка), на місці впадання каналу Дніпро-Кривий Ріг у вказане водосховище, де начальником юридичного відділу ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» ОСОБА_15 їм в усній розмові було роз`яснено, що працівниками вищевказаного підприємства буде здійснюватися охорона вказаної санітарної зони Південного водосховища.
Після цього ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що він з ОСОБА_14 приїхали на місце, де працівники ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» здійснювали охорону санітарної зони, не пускаючи його з ОСОБА_14 до майна ТОВ «ВЕЛІНГТОН», мотивуючи це тим, що ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» розірвало в односторонньому порядку договір №88 від 18.03.2014 року про біологічну меліорацію Південного водосховища. В ході розмови ОСОБА_10 отримав вказівку від ОСОБА_16 збирати всіх осіб, які пов`язані з ТОВ «ВЕЛІНГТОН», та чекати на його приїзд.
В період часу з 17:00 години до 21:00 години 15.09.2016 року ОСОБА_10 , перебуваючи на пункті збору виловленої риби, який використовувався ТОВ «ВЕЛІНГТОН», по телефону викликав всіх осіб, які пов`язані з ТОВ «ВЕЛІНГТОН» та ТОВ «АФОК», та постійно в проміжки часу між телефонними розмовами здійснював психологічний тиск на працівників ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» з метою виконання ними його вимог, які виражалися у тому, що б працівники ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» припинили виконувати свої обов`язки по забезпеченню охорони санітарної зони Південного водосховища та покинули вказану зону.
Приблизно о 21:00 годині того ж дня на вказаний пункт збору виловленої риби, приїхав ОСОБА_16 , разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . При цьому, ОСОБА_16 підійшов до паркану, за яким знаходилися працівники ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ», де останньому начальником юридичного відділу вказаного державного підприємства ОСОБА_15 в усній розмові було роз`яснено те, що стороннім особам на території санітарної зони Південного водосховища знаходитися заборонено, а також показав документи, на підставі яких ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» зобов`язане забезпечувати охорону санітарної зони Південного водосховища.
Після цих слів ОСОБА_10 побачив, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 почали лізти на паркан, намагаючись проникнути на територію санітарної зони Південного водосховища, яка перебувала під охороною працівників ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ», і слідуючи їх прикладу, діючи з прямим умислом, з метою встановлення власного порядку на вказаній території, даючи всім присутнім зрозуміти, що для нього не має значення дотримання діючих законів України та підзаконних актів, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, з використанням висловів, що принижують людську гідність, завищуючи своє положення в суспільстві, спільно з ОСОБА_16 та ОСОБА_19 почали перелазити через паркан, за яким знаходились працівники ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ», чим показував приклад та підбурював на вчинення тих самих дій інших осіб, які перебували за межами санітарної зони, тобто грубо порушуючи громадський порядок, почав вчиняти хуліганські дії по відношенню до працівників ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ», які здійснювали свої обов`язки по охороні вищевказаної санітарної зони.
Побачивши незаконні дії з боку ОСОБА_10 , працівники ДПП «КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ», виконуючи свої службові обов`язки по забезпеченню підтримання встановленого порядку з охорони санітарної зони, намагалися припинити хуліганські дії останнього шляхом тримання паркану, та вчиняли спроби запобігання проникненню ОСОБА_10 на територію санітарної зони.
Через декілька хвилин ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими особами, які перебували на боці ОСОБА_16 , але активних хуліганських дій не вчиняли, проникли на територію санітарної зони Південного водосховища, де ОСОБА_10 продовжив вчиняти хуліганські дії, направлені на заволодіння територією санітарної зони Південного водосховища, встановлення власного порядку на вказаній території.
В рамках вказаного кримінального провадження слідчий СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК). Слідчому судді необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції, що зазначено у п.п. 111, 112 рішення ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії"; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України".

У рішенні ЄСПЛ у справі «Биков проти Росії» суд зазначив, що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу, щоб вона доводила наявність причин, які б виправдовували її звільнення з-під варти.

Колегія суддів зауважує, що в рамках кримінального провадження №0001131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, до ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості та є особою раніше не судимою, слідчий суддя безпідставно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим.

Під час апеляційного розгляду, також встановлено, що слідчий суддя при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чиномне врахував дані про його особу, його сімейний стан, наявність малолітньої дитини.

Перевіркою наявних матеріалів, колегія суддів встановила, що слідчий суддя вийшов за межі клопотання слідчого, та вказав в ухвалі при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ОСОБА_10 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України. З цього приводу ОСОБА_10 в апеляційній скарзі пояснив, що підозра за останніми злочинами є безпідставною, він вказаних правопорушень не скоював, а наркотичні засоби, гранату та набої, йому в машину завчасно підкинули працівники поліції. Як видно з матеріалів провадження, звинувачення ОСОБА_10 у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296 КК України та за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України відбуваються в рамках різних кримінальних проваджень.

Крім цього колегія суддів зауважує, що ОСОБА_10 по ч. 3 ст.296 КК України, як видно із підозри, не спричиняв, потерпілому тілесних ушкоджень, а слідчий суддя в ухвалі безпідставно вказав в ухвалі про застосування ним насильства, та про неможливість із-за цього застосування застави.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарг захисників стосовно істотних порушень кримінального процесуального закону та невмотивованих висновків суду, знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді не може бути визнана законною і тому підлягає скасуванню з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_10 , підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, яке відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, та є достатні підстави вважати, що є наявний ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України є реальним.

В той же час, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_10 раніше не судимий, має постійне місце проживання, постійне місце роботи, де характеризується позитивно, що підтверджується наданою характеристикою, а також має на утриманні малолітню дитину та вагітну дружину.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаного клопотання слідчого, та про необхідність застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 - скасувати.
Постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 22 січня 2017 року, звільнивши з-під варти в залі суду, негайно.
Покласти на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8, 9 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою:АДРЕСА_1 , цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду: