справа № 462/1453/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000792 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 27.02.2017 року близько 12.00 год., знаходячись в загальному коридорі тринадцятого поверху будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, наніс останньому кулаками правої і лівої руки по одному удару в обличчя, відповідно в ділянку носа і верхньої губи, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, а саме: синець та поверхневу рану в ділянці носа, садна на губах, які згідно висновку судово-медичної експертизи №276 від 28.02.2017 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, визнав частково, а саме в нанесенні ОСОБА_4 ударів кулаками, проте причиною конфліктної ситуації, яка призвела до спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень вважає протиправні дії самого ОСОБА_4 . Так, 27.02.2017 року близько 11.00 год. він замовив по телефону для себе і своєї дівчини ОСОБА_7 в кур`єрській службі «Екіпаж-сервіс», послугами якої до цього тривалий час користувався, страви із ресторану «Аля-мінуте». Підтвердження замовлення довгий час не було, а коли йому зателефонувала диспетчер, то сума замовлення, яку вона озвучила, відрізнялась від цін на інтернет-сайті. Його це обурило, оскільки такі ситуації попередньо виникали неодноразово. Відтак, з`ясувавши все, його запевнили, що потрібно сплатити меншу суму. Кур`єр, як йому пізніше стало відомо, - ОСОБА_4 доставив замовлення вчасно. Він розрахувався, а також дав кур`єру «чайові». Повернувшись в квартиру, з`ясувалося, що вартість замовлення завищена, порівняно з даними сайту, на 37 грн. Він почав з`ясовувати у диспетчера, в чому справа і вимагав покарати працівника, внаслідок некомпетентності якого виникла така ситуація. Повернувшись, кур`єр поклав гроші на поличку, проте його повернення коштів не цікавило, він вимагав компенсації за такі непрофесійні дії і покарання винних. Почалася словесна перепалка на підвищених тонах. З`ясувалося, що винним у даному випадку є кур`єр, так пояснило його керівництво. Під час суперечки він взяв у ОСОБА_4 його телефон і розмовляв по ньому з логістом. При цьому, потерпілий потягнув його за халат, а також зробив спробу забрати телефон чи то вдарити, він не розібрав, але сприймаючи це як загрозу для себе і своєї дівчини, захищаючись, наніс ОСОБА_4 два удари кулаками в обличчя. Коли потерпілий зайшов у кабіну ліфта, він кинув йому мобільний телефон. Вважає, що в цій ситуації повів себе надто агресивно, але на заподіяння ударів його спровокував сам потерпілий. Цивільний позов потерпілого не визнав.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання, що підробляє кур`єром в кур`єрській службі «Екіпаж сервіс». 27.02.2017 року перед 12.00 год. він доставив замовлення їжі з ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 . Замовник ОСОБА_6 розрахувався з ним. Проте, за 15 хв. після того, як він від`їхав, зателефонував диспетчер і повідомив, що сталася помилка в сумі замовлення і потрібно повернути 37 грн. замовнику. Для цього він повернувся за вказаною адресою. Обвинувачений був дуже агресивний, кричав, ставив претензії. Попри це він поклав 37 грн. на поличку в коридорі. ОСОБА_6 став вимагати компенсацію, казав, що він залишиться там на місці доки не отримає відшкодування за клопоти. Під час словесної перепалки ОСОБА_6 , коли він розмовляв із диспетчером, вихопив у нього мобільний телефон і сказав, що не поверне. а також, що візьме його в заручники. Коли він став відходити від квартири, ОСОБА_6 , погрожуючи, вдарив його кулаком в живіт, після чого кулаками двох рук в лице. В нього пішла кров з губи, одяг був у крові. Також ОСОБА_6 , опинившись позаду, намагався йому стиснути шию. Тоді він вирвався, побіг до ліфта. Коли зайшов у кабіну, обвинувачений кинув йому мобільний телефон. Вийшовши з будинку, він побачив патруль поліції, якому повідомив про те, що сталося. Щодо його цивільного позову, то просив такий задовольнити в повному обсязі, стягнути з обвинуваченого завдану йому моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки він як зазнав фізичного болю, отримавши тілесні ушкодження, так і моральних страждань, оскільки відчував образу, приниження гідності, було порушено нормальний спосіб його життя, він не міг протягом близько тижня після події працювати, також довгий час відчував страх можливого повторення подій.

Свідок ОСОБА_8 , допитана в судовому засіданні, показала суду, що 24.05.2017 року уклала шлюб із ОСОБА_6 27.02.2017 року вранці перебувала з обвинуваченим в його квартирі на АДРЕСА_1 . Вони замовили їжу з ресторану із доставкою додому. Кур`єр приїхав вчасно, до нього виходив і розраховувався за замовлення ОСОБА_6 . Коли хлопець повернувся, виявилося, що вони переплатили за замовлення. ОСОБА_6 зв`язався телефоном із диспетчером, яка визнала помилку і запевнила, що кур`єр поверне гроші. Коли повернувся кур`єр, з ним розмовляв в коридорі ОСОБА_9 , вимагав пояснити, чому виникла така ситуація. Під час розмови ОСОБА_9 взяв у кур`єра телефон і розмовляв з кимось із служби кур`єрської доставки. Як з`ясувалося помилку допустив кур`єр, тому почався конфлікт між обвинуваченим і потерпілим. ОСОБА_4 шарпнув ОСОБА_9 за халат, порвав його, намагався вдарити. У відповідь ОСОБА_9 , щоб її захистити, наніс потерпілому два удари кулаками в обличчя.
Відповідно до телефонного повідомлення АРМ 102 (матеріали кримінального провадження, арк.7), 27.02.2017 року о 12.06 год. надійшло повідомлення диспетчерської служби «Екіпаж сервіс» про те, що на вул.Виговського, 67/75 клієнт компанії на ім`я « ОСОБА_9 » спричинив тілесні ушкодження працівнику компанії ОСОБА_10 .

Із протоколу про прийняття заяви від 27.02.2017 року вбачається, що о 12.50 год. 27.02.2017 року ОСОБА_4 звернувся у Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, де повідомив, що особа на ім`я « ОСОБА_9 » АДРЕСА_2 близько 12.00 год. наніс йому тілесні ушкодження, в тому числі удари кулаками в обличчя (матеріали кримінального провадження, арк.9-11).

Згідно даних висновку судово-медичної експертизи № 276 від 28.02.2017 року у ОСОБА_4 виявлено: синець та поверхневу рану в ділянці носа, садна на губах. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, могли виникнути від ударів кулаком 27.02.2017 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження (матеріали кримінального провадження, арк. 19).

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 23.03.2017 року і фото-таблиці до нього (матеріали кримінального провадження, арк. 43-48) вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 добровільно розповів про обставини події, яка сталась 27.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , та показав, як все відбувалось. Показання потерпілого під час проведення даної слідчої дії відповідають тим показанням, які він дав в ході судового розгляду, зокрема, що ОСОБА_6 завдав йому кілька ударів кулаками, в тому числі обома руками два удари в обличчя, в ділянку носа і верхньої губи.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.03.2017 року і фото-таблиці до нього (матеріали кримінального провадження, арк. 62-67) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно розповів про обставини події, яка сталась 27.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , та показав, як все відбувалось. Зокрема, під час вказаної слідчої дії ОСОБА_6 повідомив, що потерпілий смикнув його за халат та порвав його, а також в нього склалось таке враження, що ОСОБА_4 хоче його вдарити, тому він завдав потерпілому удари кулаками в обличчя, в ніс і верхню губу.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою, а тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності.
З врахуванням досліджених доказів, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 умисно цілеспрямовано завдав двох ударів кулаком по обличчю потерпілому ОСОБА_4 .

Наведеними дослідженими судом доказами підтверджуються ті обставини, які свідчать про нанесення ударів потерпілому саме ОСОБА_6 , що він сам визнає. При цьому, обвинувачений поводився агресивно, між ним і потерпілим була словесна суперечка, під час якої він взяв у ОСОБА_4 телефон і не віддавав.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він наніс потерпілому удари, захищаючи себе і свою дівчину, оскільки вони є суперечливими та спростовуються вказаними дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності, зокрема, сам обвинувачений стверджує, що йому видалось і він не може стверджувати, що ОСОБА_4 хотів нанести йому удар, а до його дівчини потерпілий агресії взагалі не проявляв. Також згідно показань свідка ОСОБА_8 потерпілий до неї навіть не наближався, тому її твердження, що обвинувачений хотів її захистити є суб`єктивними. При цьому, послідовними і такими, що узгоджуються з дослідженими протоколами слідчих експериментів, даними судово-медичної експертизи є показання потерпілого щодо розташування учасників події, механізму нанесення ударів і ділянки тіла, куди було завдано ударів.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що легке тілесне ушкодження спричинене потерпілому саме ударами ОСОБА_6 та перебуває в прямому причинному зв`язку з діями останнього.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення концентрованих ударів безпосередньо в обличчя потерпілого.

Вказані факти свідчать про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином, сукупність наведених доказів дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_6 у заподіянні легкого тілесного ушкодження доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Зокрема, судом не може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Основною формою прояву щирого каяття суд вважає повне визнання особою своєї вини та правдиву розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини скоєного злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, щирого каяття в обвинуваченого щодо скоєного суд не вбачає, оскільки він, беручи до уваги дані під час судового розгляду показання і його виступ в судових дебатах, не усвідомив суспільної небезпеки свого діяння, зосереджений і вважає головним в цій події завдані йому незручності і неналежне надання послуг по доставці їжі, про що в основному і давав показання, не аналізуючи при цьому факт і наслідки заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, яка виконувала певну соціальну функцію, надавала йому послуги, виконуючи свою роботу. Крім цього обвинувачений навіть не вибачився перед потерпілим. За таких обставин посилання обвинуваченого на часткове визнання вини суд вважає формальним, оскільки ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, фактично не визнає.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно, конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.73), одружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.69, 70), згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується задовільно, скарг відносно нього не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.72).

Суд також бере до уваги думку потерпілого ОСОБА_4 і його представника адвоката ОСОБА_5 , які повідомили, що обвинувачений не вибачився за вчинене, жодної компенсації за заподіяну шкоди потерпілому не сплатив, веде себе зверхньо.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування 10000 грн. моральної шкоди, то такий підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, який спричинив легкі тілесні ушкодження, що призвело до моральних страждань потерпілого, у судовому засіданні доведена.

В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, потерпілий обґрунтовує тим, що така шкода завдана йому внаслідок отримання тілесних ушкоджень та полягає у переживаннях, душевному болю та моральних стражданнях у зв`язку із цим, відмічає, що оскільки він як зазнав фізичного болю, отримавши тілесні ушкодження, так і моральних страждань, оскільки відчував образу, приниження гідності, було порушено нормальний спосіб його життя, він не міг протягом близько тижня після події працювати, також довгий час відчував страх можливого повторення подій.

За встановлених обставин вчинення обвинуваченим злочину, з врахуванням його поведінки і позиції щодо потерпілого після подій 27.02.2017 року, суд вважає наведені доводи ОСОБА_4 такими, що знайшли підтвердження під час судового розгляду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких зазнав потерпілий, зазнавши тілесних ушкоджень і приниження, їх тривалість, та приходить до висновку про задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 в розмірі 2500 грн., задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_4 частково.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В решті цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1