Справа № 343/688/17
Провадження № 11-кп/779/291/2017
Категорія ст. 81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що відбуваючи, призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення, а наявність лише формально-юридичних підстав (факт відбуття засудженим більше 3/4 строку покарання) не свідчить про його виправлення та не дає право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Дані про особу засудженого та неодноразові судимості за вчинення злочинів проти власності, свідчать про зловживання ОСОБА_7 та зневагу довірою суду до нього, який неодноразово давав йому шанс на виправлення, застосовуючи до нього УДЗ, звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном, нехтування наданим йому шансом на зміну кримінального способу життя, що не дає суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Долинського районного суду від 22 травня 2017 року та звільнити його умовно-достроково.

Вказує, що згідно оскаржуваної ухвали підставами відмови йому в умовно-достроковому звільненні є наявність у нього судимостей, дисциплінарних стягнень та непогашеної заборгованості за цивільними позовами потерпілих. Разом з тим, засуджений зазначає, що з часу накладення останнього стягнення вже минуло 4 роки, а згідно відповіді Галицької виконавчої служби, наданої на його запит виконавчих листів про стягнення з нього боргу немає.

Вважає, що суд передчасно позбавив його можливості довести суспільству, що він став на шлях виправлення, має чіткі позитивні плани на майбутнє, шкодує про вчинене в минулому, хоче попросити вибачення у потерпілих за вчинене.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого, просив залишити без змін ухвалу суду;

- представник Долинського виправного центру ДПтСУ в Івано-Франківській області №118 підтримав доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та просив його умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_7 , представника Долинського виправного центру ДПтСУ в Івано-Франківській області №118 та прокурора, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням матеріального права та дотриманням вимог процесуального закону.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_7 востаннє засуджений вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області 06.02.2007 року за ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2, 187 ч. 4, 121 ч. 2, 70, 71 КК України до 13 років 6 місяців позбавленні волі з конфіскацією майна. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.02.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2007 року, строк попереднього ув`язнення з 19.04.2006р. по 25.05.2007р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 1 рік 1 місяць 6 днів. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2016 року замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання більш м`яким обмеженням волі на 2 роки 5 місяців 5 днів. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання за правилами, епердбаченими у ст.72 КК України, час слідування його під вартою до Долинського ВЦ №118 з 08.04.2016 року по 07.06.2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання рахується з 19.04.2006 року, кінець -14.07.2018 року.

З характеристики на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він неодноразово був судимий за умисні корисливі злочини проти власності. В установах відбування покарань перебуває з 20.04.2006 року. Під час тримання в СІЗО м. Івано-Франківська допускав порушення вимог режиму тримання під вартою, за що було накладено три дисциплінарні стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувались. З 18.06.2007 року відбував покарання в Городищенській ВК (№96). Не був працевлаштований, не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Заохочення не оголошувались. З 27.03.2008 року відбував покарання в Львівській ВК (№48). Був працевлаштований на виробництві установи, за добросовісне відношення до праці оголошувались сім заохочень правами начальника установи. Допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що було накладено шість дисциплінарних стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. 07.06.2016 року ОСОБА_7 прибув в Долинський виправний центр (№118). Був працевлаштований старшим днювальним відділення СПС, та в майстерні установи, де і працює по даний час. Не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались. Оголошувались два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи ставиться дбайливо. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. На профілактичних обліках не перебуває. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Фізкультура і спорт». Зв`язок з родичами підтримує шляхом телефонних розмов та побачень. Вину у скоєному злочині визнав частково. Згідно вироку суду значиться позов на суму 76200 гривень 76 копійок, виконавчі листи на адресу установи не поступали (а.п.2)

Згідно з довідкою від 04 квітня 2017 року виконавчі листи про сплату позовів та аліментів в бухгалтерію установи на виконання не поступали (а.п. 3).

Відповідно до протоколу № 4 засідання спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації від 25.04.2017 р. члени комісії утрималась від спільного подання клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 у зв`язку з вчиненням ним важкого злочину з особливою жорстокістю (а.п.12).

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, на думку колегії суддів, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання, оскільки сукупність досліджених судом першої інстанції даних, які характеризують особу засудженого, його поведінка та ставлення до праці безпосередньо перед настанням строку, який дає право на застосування УДЗ, його значний злочинний досвід, суд розцінив як штучне намагання засудженого створити враження про своє виправлення та отримати чергове умовно-достроково звільнення.

Крім того, зі змісту мотивувальної частини ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2016 року вбачається, що рішення про заміну покарання було прийнято в зв`язку з тим, що засуджений режим утримання більшу частину відбування покарання не порушував, позитивно характеризується, дев`ять разів заохочувався адміністрацією установи за сумлінну поведінку та ставлення до виконання своїх обов`язків, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Таким чином, сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 отримали належну оцінку судом у виді заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що з часу прийняття такого рішення пройшов доволі нетривалий строк, під час якого засуджений ОСОБА_7 отримав тільки два заохочення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 належним чином врахував умови, що передбачені ст. 81 КК України для такого звільнення, та погоджується з висновками суду першої інстанції в частині того, що за такий період часу засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_2

Судді: підписи ОСОБА_3

ОСОБА_4