Єдиний унікальний номер 235/3192/16-к
Номер провадження 11-кп/775/1102/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника в режимі

відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті, у залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000820 від 12 квітня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Гродівка Красноармійського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 28 квітня 2015 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; зареєстрований та мешкає мешкає АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2015року у вигляді 3 років позбавлення волі, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , вирок відносно якого оскаржено не було,

в с т а н о в и л а:

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у тому, що вони в ніч з 11 квітня 2016 року на 12 квітня 2016 року прийшли на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де через ворота проникли до приміщення гаражу, який належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки таємно, за попередньою змовою групою осіб, викрали три металеві кутки 90 на 90, довжиною 3 метри кожний, вартістю 60 гривень кожний, два металеві кутки 90 на 90, довжиною 2 метри кожний, вартістю 50 гривень кожний, після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 280 гривень.

Крім того, в ніч з 12 квітня 2016 року на 13 квітня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження полотна вхідних дверей, проникли до приміщення домоволодіння, таємно, повторно за попередньою змовою групою осіб викрали телевізор марки «JVC» №14840445, АV - 2135 ЕЕ, серійний номер NO - 14840445V вартістю 469,65 гривень, DVD - плеєр «bbк92оs» вартістю 127,79 гривень, музичний центр марки «SONY» №3169378 «compact disc desc receiver» вартістю 1365,15 гривень, праску марки «SANUSY, model N0: SN - 3939 DS» вартістю 62,91 гривень, обігрівач марки «ВЕКО» вартістю 500 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_10 , після чого з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2525,50 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом порушені норми кримінального процесуального закону, допущена неповнота судового розгляду. Також зазначає, що журнали судового засідання від 24 травня 2016 року; 19 липня 2016 року; 03 серпня 2016 року не відповідають інформації, зафіксованій на технічному записі. Вважає, що суд не вірно застосував закон про кримінальну відповідальність, оскільки в його діях вбачається не ч.3 ст.185 КК України, а ч.1 ст.185 КК України, а також було порушено його право на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 оскаржено не було.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд належно дослідив і правильно оцінив.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і з приводу обставин давав показання, зміст яких не суперечив наведеним у вироку доказам і зводився до того, що він за попередньою змовою з ОСОБА_7 здійснили крадіжку майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на такі докази.

Із показань потерпілої ОСОБА_10 видно, що з домоволодіння АДРЕСА_2 , де проживають її батьки, в ніч з 12 на 13 квітня 2016 року обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було викрадено належне їй майно, яке пізніше було повернено, окрім обігрівача.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила суду, що будинок АДРЕСА_2 належить їй та її донці ОСОБА_10 . В ніч з 11 на 12 квітня 2016 року з гаражу, який знаходиться на території подвір`я були викрадені металеві кутки, які пізніше були їй повернуті.

Встановлені судом першої інстанції обставини підтверджуються також наведеними у вироку іншими доказами: рапортом старшого інспектора Красноармійського відділу поліції від 12 квітня 2016 року (т.1 а.п.15), заявою потерпілої ОСОБА_9 від 12 квітня 2016 року (т.1 а.п.16), протоколами огляду місця події від 12 квітня 2016 року та огляду місця події від 21 квітня 2016 року (т.1 а.п.18-21, 26, 27), протоколом огляду предметів від 21 квітня 2016 року (т.1 а.п.28, 29).

Показання ОСОБА_6 щодо обставин викрадення майна потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 узгоджуються з поясненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , який у суді першої інстанції також визнав свою вину повністю і з приводу обставин давав показання, зміст яких не суперечив наведеним у вироку доказам.

Таким чином, проаналізувавши наявні у провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому вироком злочині і правильною кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, а також з наведеними у вироку на обґрунтування такої кваліфікації переконливими мотивами.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 185 КК України, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення нового розгляду у суді першої інстанції з підстав невідповідності журналів інформації, зафіксованій на технічному записі, колегія суддів вважає їх не слушними з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в матеріалах провадження в наявності знаходяться журнали судового засідання, а також зберігається оригінальний примірник носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження.

Колегія суддів звертає увагу на те, що журнали судових засідань відповідають вимогам ст.108 КПК України, а тому доводи апеляції про відсутність тестового запису, є необґрунтованими.

Крім того, ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 вересня 2016 року були розглянуті та відхилені зауваження ОСОБА_6 на журнал судового засідання (т.2 а.п.61).

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляції про порушення права обвинуваченого на захист, оскільки ОСОБА_6 з правами та обов`язками обвинуваченого був ознайомлений (т.2 а.п.27), будь-яких клопотань з приводу призначення йому захисника в суді першої інстанції не заявляв, підстави для визнання обов`язкової участі захисника у відповідності до вимог ст.52 КПК України відсутні.

Будь-яких інших доводів в апеляції обвинуваченого, які б вказували на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і які б були підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а також дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, спосіб життя, сімейний стан, а також те, що він раніше судимий, злочин вчинив під час відбування покарання з випробуванням, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Отже на переконання колегії суддів, істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування вироку, судом першої інстанції припущено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: