Справа № 344/8104/17
Провадження № 1-кс/344/2347/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000060 від 22.02.2017р.,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 16.06.2017 ОСОБА_5 переслідуючи корисливу мету особистого збагачення від незаконного переправлення осіб через державний кордон, вступив у злочинну змову із ОСОБА_6 з метою незаконного переправлення через державний кордон в країни Європейського союзу ОСОБА_7 , якому ухвалою Рожнятівського районного суду від 21.10.2016 обмежено право виїзду за межі України.

Матеріалами клопотання зазначено, що 16.06.2017 ОСОБА_5 діючи умисно, з метою наживи, реалізовуючи спільний злочинний умисел, шляхом надання вказівки за допомогою засобів стільникового зв`язку, організував прибуття ОСОБА_7 в м. Ужгород де його зустрів ОСОБА_6 , який здійснив необхідні приготування та залучив ОСОБА_8 для переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 у пунктах пропуску на території Закарпатської області за грошову винагороду в сумі 2 500 євро. Після цього, діючи згідно спільного злочинного плану, 17.06.2017 в м. Ужгород по вулиці Станційна, на території залізничного вокзалу ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_8 та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 зустріли ОСОБА_7 , якого поселили у готель м. Ужгород з метою очікування найбільш вдалого моменту для незаконного переправлення через державний кордон України. Після цього надали вказівки ОСОБА_7 з приводу дій по незаконному перетину державного кордону України, місця та часу його перетину в пункті пропуску та запевнили останнього про усунення усіх перешкод для здійснення незаконного перетину державного кордону України.

20 червня 2017 року, о 16.10 годин, ОСОБА_6 спільно з

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 на автомобілі

«Mitsubishi outlander», д.н.з. НОМЕР_1 привезли ОСОБА_7 до міжнародного пункту пропуску «Лужанка» в с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області. Перебуваючи поблизу пункту пропуску ОСОБА_6 діючи спільно з ОСОБА_8 та за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 діючи умисно, з метою реалізації намірів на незаконне перетинання кордону, знову поінформували ОСОБА_7 про спосіб незаконного перетину державного кордону України, шляхом здійснення домовленості із працівниками Державної прикордонної служби України в міжнародному пункті пропуску «Лужанка».

ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 вчинили усі дії спрямовані на незаконне переправлення через державний кордон України, шляхом проведення інструктажу щодо виконання фактичних дій, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, та усуненням перешкод в пішому порядку направили ОСОБА_7 до міжнародного пункту пропуску «Лужанка», що поблизу с. Астей, Берегівського району, Закарпатської області де останній був затриманий працівниками СБ України в Івано-Франківській області на відстані 357 метрів від державного кордону України.

Встановлено, що для організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_6 використовував транспортний засіб автомобіль «Mitsubishi outlander», д.н.з. НОМЕР_1 . Зокрема за допомогою вказаного транспортного засобу ОСОБА_6 зустрів та перевіз ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у готель на території м. Ужгород, у якому останні очікували до моменту переправлення через державний кордон ОСОБА_7 .. Окрім того, 20.06.2017 за допомогою вказаного транспортного засобу ОСОБА_6 доставив ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у с. Астей Берегівського району, Закарпатської області, безпосередньо до місця вчинення злочину. Під час огляду місця події, ОСОБА_6 видав із вказаного транспортного засобу сумку з особистими ОСОБА_10 та файл з його документами на польській мові, що підтверджує факт знаходження ОСОБА_7 у салоні вказаного транспортного засобу.

Слідчий суду подав заяву про слухання клопотання без його участі. Клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив таке задоволити.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль «Mitsubishi outlander», д.н.з. НОМЕР_1 може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім цього, постановою слідчого від 22.06.2017р. визнано речовими доказами.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить дружині підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , заборонивши його використання розпорядження ним.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1