АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 648/5091/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/351/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 cт. 185 КК України
У Х В А Л А
іменем України
05 квітня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду

Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000603 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кізомис Білозерського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у силу до ст.89 КК України, такого, що не має судимості

засуджено: за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 12 квітня 2016 року близько 15:00 години, перебуваючи на території господарського двору фермерського господарства Земля і воля, яке огороджено сіткою-рабицею та залізобетонними плитами та розташоване на контурі №71 на території Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих спонукань викрав два металеві сільськогосподарські катки, які були у використанні, вартість кожного з яких становить 1000 гривень, які обернув на свою користь та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про зміну вироку щодо ОСОБА_7 з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, обґрунтовуючи свої доводи тим, що Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» до статті 76 КК України внесено зміни, згідно з якими нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Застосування пробаційних програм набирають чинності з 01.01.2018 року.Однак судом першої інстанції в резолютивній частині допущено неправильне застосування кримінального закону. З цих підстав просить змінити резолютивну частину вироку суду першої інстанції та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції закону України № 1254-6 від 14.04.2009 року), такі як, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду першої інстанції не оскаржується.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора та просив їх задовольнити, доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку в їх сукупності, і ці висновки суду прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, суд першої інстанції при призначенні покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що стосується покладання на особу обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 від «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» змінено ст. 76 КК України та визначено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації. Однак указано, що застосування пробаційних програм набирають чинності з 01.01.2018 року.

З урахуванням того, що злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_7 12.04.2016 року, тобто до внесення змін зазначеним Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року до ст. 76 КК України, при цьому положення пробаційних програм набирають чинності з 01.01.2018 року, отже, судом при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме вимог ст. 76 КК України щодо конкретизації виконання обвинуваченим призначеного покарання в частині покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на викладене вище, у зв`язку з необхідністю виправлення цієї помилки суду, яка не погіршує становище обвинуваченого і не тягне за собою необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання підлягає зміні шляхом зазначення в резолютивній частині вироку про покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції закону України № 1254-6 від 14.04.2009 року), такі як, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання змінити.

Вказати в резолютивній частині вироку - покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України (в редакції закону України № 1254-6 від 14.04.2009 року):
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції(уповноваженого органу з питань пробації.
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації);
У решті цей вирок суд першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 05 квітня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 05 квітня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2