Єдиний унікальний номер 225/792/14-к
Номер провадження 11-кп/775/840/2016

У Х В А Л А
Іменем України
22 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючогосудді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті
за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2016 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкав АДРЕСА_2 , раніше судимого:
20 липня 2006 року Апеляційним судом Донецької області за ст.ст.15 ч.1, 115 ч.2, 186 ч.2, 289 ч.3, 296 ч.2, 70 ч.1 КК України до 12 років позбавлення волі, 15 лютого 2007 р. вирок змінено Верховним судом України, та призначено покарання за ст.ст.15-115 ч.2, п.9, 69 КК України, ст.ст.15-289 ч.3, 69 КК України, ст.ст.186 ч.1, 15-186 ч.2, 296 ч.2, 70 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, звільнений 06.08. 2013 року за постановою Первомайського міськрайсуду Харківської області по УДО на 6 місяців 5 днів,
визнано винним у вчинені злочинів передбачених за ч.2 ст.186, ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.186 КК України 6 років позбавлення волі, за ч.3 ст.187 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності. На підставі ст.70 КК України, призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності. Згідно ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , мешкає АДРЕСА_4 , раніше судимого:
19 березня 1992 року Дзержинським міським судом за ст.ст.81 ч.3, 81 ч.2, 140 ч.2. 89 ч.1, 85 ч.3, 42 КК України (1960р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 07 жовтня 1994 року по відбуттю терміна покарання;
22 лютого1996 року Дзержинським міським судом за ст.ст.86-1, 142 ч.3, 42 КК України (1960р.) до 10 років позбавлення волі, 14 січня 2002 року Кіровським міським судом Донецької області, вирок переглянуто у відповідності до КК України 2001 року, його вважати засудженим за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.3 КК України (2001р.) до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 11 вересня 2003 за ухвалою Кіровського міського суду від 11 вересня 2003 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 28 днів;
09 липня 2004 р. Ясиноватським міським судом Донецької області за ст.ст.186 ч.3, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 03 грудня 2007 року за ухвалою Селидівського міського суду від 23 листопада 2007 року, з заміною покарання на виправні роботи, на 1 рік 11 місяців 17 днів,
07 жовтня 2010 року Дзержинським міським судом за ст.ст.185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки, звільнений 28 вересня 2012 року за постановою Селидівського міського суду від 20 вересня 2012р. умовно - достроково на 1 рік 3 місяці 10 днів,
17 квітня 2013 року Микитівським райсудом м.Горлівка Донецької області за ст.186 ч.2 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки 1 місяць,
визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності. Згідно ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Дзержинська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , мешкає АДРЕСА_4 , раніше судимого:
16 вересня 2004р. Апеляційним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.3, 96 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки, звільнений 03 березня 2006 року за ухвалою Торезького міського суду Донецької області від 24 лютого 2006 умовно - достроково на 11 місяців 22 дня;
17 березня 2011 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 15 квітня 2013 року за ухвалою Селидівського суду Донецької області від 05 квітня 2013 року умовно-достроково на 11 місяців 12 днів,
визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності. Згідно ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності.
Вироком встановлено, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вчинили злочин за таких обставин.

18 грудня 2013 року приблизно о 17-30год., ОСОБА_9 , знаходячись в районі аптеки «Арніка», розташованої в м. Дзержинську с. Новгородське вул. Волі 1-Б, побачив раніше незнайомого ОСОБА_13 . Діючи у результаті раптово виниклого наміру, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_9 крикнув потерпілому ОСОБА_13 , щоб той зупинився. Останній, заходячись біля стіни намету території ринку с. Новгородське м. Дзержинська, за вищевказаною адресою зупинився. Тут ОСОБА_9 , діючи навмисно, повторно, з корисливих мотивів з метою незаконного не законного заволодіння чужим майном, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 схопив його за руку та від штовхав до стіни, щоб останній не мав змоги чинити опір, тобто застосував насилля яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме - спричинив ОСОБА_13 фізичний біль. Далі діючи з корисливих спонукань, та бажаючи незаконно, відкрито заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 став вимагати у потерпілого ОСОБА_14 віддати йому гроші. Коли останній відмовив, ОСОБА_9 показав кулак останньому, при цьому пояснив що його поб`є у разі, відмови віддати гроші, тим самим ОСОБА_9 виразив загрозу застосування насилля небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого. Продовжуючи діяти противоправно, ОСОБА_9 відкрито викрав з правого бокового карману куртки потерпілого 25грн. з товарним чеком, та з лівого бокового карману куртки - сигарети марки «LD» вартістю 10 грн., запальничку вартістю 5грн., з внутрішнього карману тієї ж куртки - мобільний телефон «LG» GS290, імеі НОМЕР_1 вартістю 500грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «LIFE» вартістю 15грн., з грошима на рахунку у розмірі 17грн., картку пам`яті на 4 Гб вартістю 40грн., сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10грн., грошима на рахунку у сумі 17грн., а також чохол для телефону вартістю 15грн., навушники для телефону вартістю 25грн., після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник і викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму 662грн.

28 грудня 2013 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою в групі осіб з метою незаконного заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу пройшли на територію ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство», в м. Дзержинську с. Новгородське пр. Пролетарський, 43 і підійшли до приміщення ремонтного цеху.

З метою заволодіння чужим майном, спрямованого на напад на сторожа підприємства ОСОБА_15 , про знаходження якого у приміщенні ремонтного цеху підприємства їм було заздалегідь відомо, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 демонтували скло, розташоване в воротах цеху, та через отвір який утворився проникли у приміщення. Знаходячись у приміщені ремонтного цеху останні, попередньо розподіливши між собою ролі, пройшли до кімнати №1, де на порозі кімнати №2 знаходився ОСОБА_15 , під охороною якого зберігалися матеріальні цінності підприємства. Діючи раптово для особи яка зазнала нападу, відкрито, несподівано, ОСОБА_11 завдав удар потерпілому кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , виконуючи намічене, взявши за руки лежачого потерпілого ОСОБА_15 відтягнули його в кімнату №2, де кинули на підлогу обличчям вниз, наказавши мовчати і не кликати на допомогу.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 залякуючи потерпілого і придушуючи його волю до опору, завдали близько чотирьох ударів по тілу лежачого потерпілого ОСОБА_15 в грудну клітину, обличчя обутими ногами, заподіявши останньому тілесні ушкодження: забої м`яких тканин голови, синці та садни обличчя, що супроводжуються струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. Потім ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, заламали руки потерпілого за спиною, максимально стягнули зап`ястя рук знайденими в приміщенні брюками, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_15 фізичний біль в області ключиці і не реагуючи на його скаргу на біль та на прохання про звільнення, продовжуючи насильство, яке мало характер мордування, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , напавши на ОСОБА_15 , висловлюючи словесні погрози фізичною розправою та вимагаючи беззаперечного підпорядкування і мовчання, чим оказали на потерпілого психічне насильство, виражене в погрозі розправою в разі опору, бажаючи разом з тим, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він буде протидіяти їм і підніме шум, ця загроза буде реалізована. Дані погрози потерпілий ОСОБА_15 сприймав реально, боячись за своє життя та здоров`я, тим самим нападники виконуючи намічене, придушили волю потерпілого до опору.

Далі, ОСОБА_9 , діючи умисно, із корисливих спонукань, в межах загального злочинного наміру, спрямованого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, скориставшись пригніченим психічним і безпорадним фізичним станом потерпілого, заволодів належними йому грошима в сумі 10грн., з кишені штанів потерпілого, зі столу мобільним телефоном «Siemens С-72» імеі НОМЕР_2 вартістю 80грн., сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10грн. № НОМЕР_3 , на рахунку якої були гроші в сумі 13грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 103грн.

Також з приміщення кімнати №2 ремонтного цеху ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» вищевказані особи заволоділи майном, а саме: бензопилою «Кедр» вартістю 1200грн., електродрил вартістю 920грн., електро ножицями «ИЭ 5407У2» вартістю 870грн., фотоапаратом «mini Lux» 120грн., електро дрилю «Стартекс» вартістю 370грн., ключем ріжковим 41x36 вартістю 50грн., ключем ріжковим 24x22 вартістю 20грн., ключем розвідним вартістю 100грн., молотком вартістю 30грн., болгаркою марки «STERN» модель AG 2310 вартістю 990грн., грошима в сумі 600грн., після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли, розпорядилися цим майном на власний розсуд, причинивши ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство» матеріальну шкоду на загальну суму 5270грн.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 з урахуванням внесених змін вказує, що суд допустив порушення вимог кримінального процесуального законодавства, а саме в порушення вимог ст.416 КПК при новому розгляді справи суд першої інстанції після скасування раніше винесеного вироку призначив обвинуваченим більш тяжке покарання, ніж за попереднім вироком, у той час як попередній вирок був скасований не у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. Просить вирок змінити, ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. З ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.07.2006 остаточно призначити покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Микитівського райсуду м. Горлівки від 17 квітня 2013, остаточно призначити покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Дзержинського міського суду від 17.03.2011 остаточно призначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обвинувачений ОСОБА_9 у апеляційній скарзі не погодився з вироком та вважає його незаконним, та таким що підлягає скасуванню, у зв`язку з суттєвим порушенням норм кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та при судовому розгляді. Стверджує, що за вчинення розбою засуджений неогрунтовано, на підставі недостовірних доказів, у дійсності у вчиненні злочину участі не приймав. Вказує на те що судом було відмовлено обвинуваченому в ознайомлені з матеріалами справи. Що ОСОБА_16 та інші обвинувачені були позбавлені права на останнє слово. Суд проявляв необ`єктивність і при дослідженні доказів та розгляді клопотань віддавав перевагу стороні обвинувачення. Вказує на неповноту судового розгляду посилаючись на те що суд прийняв до уваги недопустимі докази від сторони обвинувачення та проігнорував докази захисту Також вказує на те що судом без достатніх підстав було призначено покарання вище ніж при першому розгляді справи. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_11 у апеляційній скарзі не погодився з вироком та вважає не законним, та таким що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на неповноту судового розгляду посилаючись на те що суд прийняв до уваги недопустимі докази від сторони обвинувачення та проігнорував докази захисту, а саме на те що обшук у квартирі яку він орендував був проведений без його участі. Що впізнання було проведено з порушенням, та без присутності свого захисника. На те що до судового засідання не були викликані усі свідки які були причетні по даній справі. Вказує що потерпілий не звертався до лікарні, та у матеріалах справи відсутні документи підтверджуючі протилежне, а також немає характеристики з місця роботи та проживання. Зазначає про те що суд першої інстанції позбавив права обвинуваченого на суд присяжних. Також обвинувачений вважає що його дії не можуть бути кваліфіковані за ст. 187 КК України, так як ніде не згадувалося про насильство або загрози життю. Просить обвинувачення стосовно ОСОБА_11 змінити, вирок скасувати, справу направити до суду першої інстанції для повторного розгляду у новому складі суддів.

Обвинувачений ОСОБА_10 у апеляційній скарзі не погодився з вироком та вважає не законним, та таким що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує на те що висновки суду засновані на припущеннях і здогадках. Вказує на неповноту судового розгляду посилаючись на те що суд прийняв до уваги недопустимі докази від сторони обвинувачення та проігнорував докази захисту, а саме на те що впізнання було проведено з порушенням, та без присутності свого захисника. На те що до судового засідання не були викликані усі свідки які були причетні по даній справі. Вказує що потерпілий не звертався до лікарні, та у матеріалах справи відсутні документи підтверджуючі протилежне, а також немає характеристики з місця роботи та проживання. Просить вирок скасувати, справу направити до суду першої інстанції для повторного розгляду у новому складі суддів.

Заслухавши доповідача, обвинувачених, які підтримували доводи своїх апеляцій, захисників, які підтримали доводи апеляцій обвинувачених, прокурора яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги обвинувачених частковому задоволенню за такими підставами.

Висновки суду, що ОСОБА_16 вчинив грабіж, а ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та Король вчинили розбійний напад за обставин, як вони встановлені вироком, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про неповноту судового розгляду, врахування судом першої інстанції недопустимих доказів неврахування доказів, наданих стороною захисту, безпідставні.

Так, потерпілий ОСОБА_15 впевнено вказав, що 28 грудня 2013 року о 23 годині саме ОСОБА_18 і Рукавиця, яких він знає як братів ОСОБА_18 , здійснили на нього напад, почали бити, збили на підлогу. В побитті приймав участь і ОСОБА_16 . Всі троє наносили удари руками і ногами, погрожували розправою, потім міцно зв`язали руки за спиною. Він реально побоювався реалізації погроз про позбавлення його життя. Вони викрали його мобільний телефон. Пізніше йому стало відомо, що після його побиття ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 викрали майно ВАТ «Новгородське спеціалізоване ремонтне підприємство»: обладнання та інструменти. У результаті побиття йому були заподіяні тілесні ушкодження, він проходив стаціонарне лікування у лікарні.

Згідно висновків судово-медичної експертизи потерпілий ОСОБА_19 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: забої м`яких тканин голови, синці та садна обличчя, струс головного мозку.

Вказані докази спростовують доводи апеляційних скарг обвинувачених, що вони не вчиняли нападу і що до потерпілого не застосовувалось насильство.

Протоколами огляду підтверджено, що за місцем проживання ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , та при особистому огляді ОСОБА_17 та ОСОБА_16 були знайдені і вилучені обладнання та інструменти, якими вони заволоділи під час розбою з приміщення ремонтного цеху, а у ОСОБА_16 мобільний телефон, що належить потерпілому ОСОБА_19 .

У сукупності з іншими доказами, яким дана належна оцінка у вироку, суд прийшов до правильного висновку, що саме ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вчинили розбійний напад.

З пояснень потерпілого ОСОБА_20 вбачається, що 18 грудня 2013 року о 17 год 30 хвилин на вулиці раніше не знайомий йому чоловік, якого він потім впевнено впізнав, як ОСОБА_16 , з застосуванням насильства відкрито забрав з карманів його одежі сигарети, запальничку, мобільний телефон, навушники.

Згідно протоколу впізнання потерпілий ОСОБА_14 впевнено впізнав ОСОБА_16 , як особу, що відкрито заволоділа його майном.

Згідно протоколу огляду у ОСОБА_16 біли вилучені мобільний телефон, чехол та навушники, що належать ОСОБА_14 .

Докази, які були досліджені при судовому розгляді, і яким суд дав оцінку у вироку, були отримані під час проведення досудового розслідування стороною обвинувачення у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку і відповідно до вимог ст. ст. 85, 86 є належними і допустимими.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за ч.3 ст.187, а дії ОСОБА_16 також за ч.2 ст.186 КК.

Безпідставними є доводи апеляційних скарг обвинувачених про те, що судом першої інстанції були допущені суттєві порушення їх процесуальних прав.

Так, доводи апеляційної скарги ОСОБА_18 , що він був позбавлений права на розгляд справи судом присяжних, не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до вимог ч.3 ст.31 КПК судом присяжних може розглядатися тільки кримінальне провадження щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_16 , що він був незаконно позбавлений можливості виступити з останнім словом, також безпідставні. Згідно з ч.1 ст.330 КПК якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду. З журналу судового засідання, з аудіо та відеозапису на засобах технічного фіксування вбачається, що обвинувачений ОСОБА_16 у судовому засіданні 25 лютого 2016 року порушував порядок у судовому засіданні, не підкорявся розпорядженням головуючого у судовому засіданні, за що був попереджений головуючим, що може бути видалений з зали судового засідання. Після цього ОСОБА_16 став голосно кричати, виражаючи своє невдоволення ходом судового розгляду, а потів умисно з значною силою став бити по склу загородження для обвинувачених, в результаті чого скло загородження було розбито. Відповідно до вимог ч.1 ст.330 КПК головуючий обґрунтовано видалив обвинуваченого ОСОБА_16 з зали засідання на весь час судового розгляду.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_16 про те, що він не мав можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 19 лютого 2014 року сторона обвинувачення у відповідності з вимогами ст.290 КПК відкрила матеріали кримінального провадження ОСОБА_9 та його захиснику. Після скасування вироку Дзержинського міського суду від 2 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2015 року з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_16 клопотання про ознайомлення його з матеріалами справи не заявляв, матеріали кримінального провадження такої заяви не містять. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що право ОСОБА_16 на ознайомлення з матеріалами справи судом першої інстанції не порушувалось.

Доводи апеляційних скарг обвинувачених про порушення їх права на захист також безпідставні. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в суді першої інстанції захист обвинувачених здійснювали захисники у відповідності з вимогами ст. ст. 49, 52 КПК.

За таких обставин підстави для скасування вироку відсутні.

У той же час суд при призначенні усім обвинуваченим покарання не врахував вимоги ст. 416 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.416 КПК при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

По цій справі вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 2 грудня 2014 року ОСОБА_9 було призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. З ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, було призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.07.2006 остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_10 було призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Микитівського райсуду м. Горлівки від 17 квітня 2013, остаточно було призначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_11 було призначено покарання за ч. 3 ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Дзержинського міського суду від 17.03.2011 остаточно було призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2015 року вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 2 грудня 2014 року було скасовано і призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Підставою для скасування вироку стало істотне порушення вимог кримінального процесуального закону порушення права на захист. Вирок не скасовувався у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора про зміну вироку є обґрунтованою, вирок підлягає зміні у частині призначеного обвинуваченим покарання з пом`якшенням покарань до меж, які були визначені вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 2 грудня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити, апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 змінити.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. З ст. 187 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 20.07.2006 остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Микитівського райсуду м. Горлівки від 17 квітня 2013, остаточно призначити покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_11 призначити покарання за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання частково не відбутого покарання за вироком Дзержинського міського суду від 17.03.2011 остаточно призначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 строк їх попереднього ув`язнення з 29 грудня 2013р. по 22 серпня 2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_9 строк його попереднього ув`язнення з 30 грудня 2013р. по 22 серпня 2016р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті частини вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_21 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: