АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2016р, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресо: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.11.2003 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2004 року направлений для відбування покарання, 13.02.2009 року звільнений за актом амністії; 19.10.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки, звільнений 04.03.2014 року по відбуттю покарання,

-засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

__________________________________________________________________

Провадження № 11-кп/784/440/16 Головуючий у першій інстанції:

Категорія: ч.2 ст.187 КК України ОСОБА_7

Доповідач апеляційного суду:

ОСОБА_1

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

-засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_9

захисники: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2016 року в частині призначення покарання обвинуваченим із застосуванням ст. 69 КК України, а також в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, скасувати та ухвалити новий вирок яким призначити:

- ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі, строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю;

- ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, строком на 7 років, з конфіскацією ? частини майна, яке є його власністю;

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на чотири роки, без конфіскації майна; ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на чотири роки, без конфіскації майна. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки. На підставі ст.. 76 КК України ОСОБА_8 , зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинувачених у вчиненні правопорушень, вважає, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва, в частині застосування положень ст.69 КК України при призначені обвинуваченим покарання, та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст..75 КК України є незаконним, таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягав застосуванню, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, а також безпідставне звільнення від відбування покарання.

На думку апелянта, призначаючи ОСОБА_6 більш м`яке покарання ніж передбачено санкцією статті, та не застосовуючи додаткове покарання у виді конфіскації майна, судом враховано як обставини, що пом`якшують покарання відшкодування завданої шкоди, стан здоров`я, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, відсутність шкоди здоров`ю потерпілого, але у вироку судом не умотивовано, яким чином указані обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Апелянт також зазначає, що суд не врахував особу обвинуваченого а саме те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, та перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Крім цього апелянт вказав, що призначаючи ОСОБА_8 більш м`яке покарання ніж передбачено санкцією статті та не застосовуючи додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд зазначив, як пом`якшуючу обставину активне сприяння у розкритті злочину, проте судом не враховано те, що останній у ході судового розгляду кримінального провадження свою вину в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав.

Апелянт також оспорює застосування судом ст..75 КК України відносно ОСОБА_8 вказуючи, що неправильне застосування ст..69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 потягло безпідставне та не вмотивоване звільнення останнього від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
11 листопада 2014 року близько о 22 год. 00 хв., ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізуючи свій намір на заволодіння чужим майном, знаходячись біля будинку «Природа», що розташований по вул. Терасна, 16 м. Миколаїв, перегородили шлях потерпілому ОСОБА_13 , почали вимагати в потерпілого гроші. ОСОБА_6 , застосовуючи ніж, направлений сторону ОСОБА_13 , погрожував фізичною розправою. ОСОБА_13 побоюючись за своє життя, дістав з кишені своє куртки гроші в сумі 25 грн. та передав їх ОСОБА_8 .. Заволодівши грошима потеплілого ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядилися на свій розсуд, чим заподіяли потерпілому шкоду на суму 25 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Суд заслухав пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення обвинувачених та їх захисників, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши обставини, які досліджені судом першої інстанції, та нових щодо даних про особу обвинувачених, вивчив матеріали кримінального провадження та обговорив доводи апеляційної скарги і прийшов до таких висновків.

Висновки суду про винність ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в скоєнні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або з погрозою застосування такого насильства вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.69 КК України та роз`яснень у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України може мати місце лише за наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як вбачається з вироку суду, при призначенні ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції не в повній мірі були враховані вимоги закону, та не надана належна оцінка даним, що характеризують особу винних.

Так призначаючи ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті та не застосувавши додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд першої інстанції врахував як обставини, що пом`якшують покарання відшкодування завданої шкоди, стан здоров`я обвинуваченого та знаходження у нього на утриманні неповнолітньої дитини. Однак суд належним чином не обґрунтував як саме ці обставини знижують ступіть тяжкості вчиненого злочину. Крім того судом не досліджувались докази, які свідчать про відшкодування ОСОБА_6 шкоди потерпілому, як зазначено в рішенні суду.

Також судом не було враховано, що ОСОБА_6 був раніше судимий за корисливий злочин і після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив тяжкий корисливий злочин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризувався в 2014 році негативно (а.с. 146), в 2015 році задовільненно (а.с. 183), схильний до вживання алкогольних напоїв.

Отже суд першої інстанції неправильно застосував норму ст.69 КК України та безпідставно призначив ОСОБА_6 основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті та не застосувавши додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті, згідно ст. 69 КК України, суд першої інстанції врахував, як обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, проте судом не було зазначено, які саме дії ОСОБА_8 свідчать про його активне сприяння розкриттю злочину. Суд також врахував, що під час судового розгляду справи ОСОБА_8 частково визнав свою вину в скоєні правопорушення. Обставиною, що пом`якшує покарання суд першої інстанції зазначив і відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому, що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_14 від 27.11.2014 року.

Врахувавши особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується добре, раніше не судимий, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває, те, що шкода потерпілому відшкодована, здоров`ю та життю потерпілого шкода не завдана, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість застосування вимог ст. 69 КК України та обґрунтовано призначив йому покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті, та не застосував додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Однак застосування ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від покарання з випробовуванням, є не обґрунтованими. На думку суду, враховуючи те, що злочин є тяжким ОСОБА_8 скоїв його у стані алкогольного сп`яніння застосування ст.ст.75 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та не відповідає меті покарання якою є також попередження вчинення засудженим нових злочинів.

Таким чином апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині застосування вимог ст..69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 та вимог ст..75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 з постановлення нового вироку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 420, 424,532 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.03.2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ст. 69 КК України та ОСОБА_8 в частині застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання, скасувати.

- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі, строком на 7 років, з конфіскацією ? майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_6 для виконання вироку.

Зарахувати згідно ст.72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із зарахуванням один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 12.11.2014 року по 05.06.2015 року

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до виконання вироку, але на строк який не перевищує шістдесяти днів.

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, виді позбавлення волі, строком на 4 роки з конфіскацією ? майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_15 для виконання вироку.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3