Номер провадження: 11-сс/785/1208/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря с/з: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 19.08.2016 року, у рамках кримінального провадження за №0003172 внесеному до ЄРДР 04.05.2016 року за ознаками ч. 4 ст. 296 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою,-

встановив
Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003172 від 04.05.2016 року про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, строком до 18.09.2016 року.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 04.05.2016 року, у нічний час, на вул. Канатній в м. Одеса, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зустріли раніше невідомого їм ОСОБА_12 та використовуючи малозначний привід, зупинили останнього та почали з ним розмову.
Під час розмови, останні територіально перемістились до магазину «Віртус», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 32 (ріг вул. Канатної), де продовжили спілкування. Піля цього ОСОБА_11 з квартири, де він мешкав, виніс та передав ОСОБА_10 два кухонних ножі та балончик зі слізьогінним газом.

04.05.2016 приблизно о 03:03 годині, знаходячись біля магазину «Віртус», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на грубе порушення громадського порядку, під час словесної суперечки, яка переросла в бійку, ОСОБА_10 , діючи з особливою зухвалістю, вийняв із карману брюк кухонний ніж про наявність якого у нього знали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , та умисно наніс його клинком декілька (не менше 4) ударів в область лівого стегна ОСОБА_12 , в результаті чого, згідно висновків судово-медичної експертизи № 437-1448/2016 від 30.06.2016 потерпілому спричинені множинні рани лівого стегна з ушкодженням судин лівого стегна, які у свої сукупності за критерієм небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовило значну зовнішню кровотечу. Після цього, ОСОБА_10 попрямував навздогін свідку ОСОБА_13 , який в цей час втікав по вул. Канатній в напрямку вул. Успенської, а ОСОБА_12 , намагаючись уникнути подальше зіткнення з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 намагався покинути місце пригоди.
При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , маючи намір на грубе порушення громадського порядку, наздогнали ОСОБА_12 , який перебував у небезпечному для життя та здоров`я стані, потребував невідкладної медичної допомоги та не мав можливості активно захищатися і почали одночасно та почергово наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла, збили його з ніг та продовжили наносити удари вже лежачому потерпілому, а після його побиття покинули місце пригоди.
З отриманими тілесними ушкодженнями 04.05.2016 ОСОБА_12 був доставлений до медичного закладу, де в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.
Як вбачається з оскарженої ухвали, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, його відношення до вчиненого та дані про особу підозрюваного.

При цьому слідчий суддя прийняв до уваги необхідність проведення відповідних процесуальних дій, які викладені у клопотанні слідчого та для виконання яких необхідно певний час.

Також слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу 20.05.2016 року - не зменшилися.

Крім того слідчий суддя послався на надання прокурором достатніх матеріалів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та на відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і прийшов до висновку про необхідність продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисником підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді була подана апеляційна скарга, в якій він вказав, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

На обґрунтування своїх доводів адвокат вказав, що клопотання слідчим надано у порушення строку, передбаченого ч.1 ст.199 КПК України. Крім того послався на відсутність ризику можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду та невірну на його думку кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі і за ч.4 ст.296 КК України (з застосуванням предмета, тобто ножа).
При цьому захисник зазначив, що слідчим суддею не в повній мірі були враховані дані про особу підозрюваного та не обґрунтовано необхідність обрання самого суворого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний надає всебічну допомогу у розкритті злочину і не допустив жодного порушення своїх процесуальних обов`язків.
Також, на думку адвоката, слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до квітня 2016 року навчався у Одеському державному університеті внутрішніх справ та за місцем навчання характеризувався позитивно.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 04.05.2016 року до ЄРДР зареєстровано провадження №003172 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2 та 296 ч.4 КК України.

20.05.2016 року ОСОБА_7 , в рамках зазначеного кримінального провадження,було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

20.05.2016 року Приморським районним судом м. Одеси відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

30.06.2016 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців.

15.07.2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 3 (трьох) місяців.

02.08.2016 року постановою заступника прокурора Одеської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 5 (п`яти) місяців.

10.08.2016 року старший слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно до чотирьох місяців у межах досудового розслідування.

19.08.2016 року оскарженою ухвалою слідчого судді продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 18.09.2016 року.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.199 КПК України, та прийняв рішення, яке не в повній мірі є обґрунтованим.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 , на даній стадії досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України яке є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном від 3 до 7 років.

При цьому апеляційний суд констатує, що доводи захисника щодо невірної кваліфікації дії ОСОБА_7 , є непереконливими, оскільки під час апеляційного розгляду, на стадії вирішення питання про продовження строків застосування запобіжного заходу, суд не вирішує питання щодо доведеності вини підозрюваного, і це питання вирішується за результатами судового розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 у разі його затвердження прокурором та передачі до суду, тобто за умови оцінки всіх доказів по кримінальному провадженню у сукупності.

Доводи захисника про порушення слідчим та прокурором строку звернення до слідчого судді з клопотанням знайшли своє підтвердження, однак беззаперечно не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухзвали.

Що стосується доводів захисника про невмотивованість рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу, то вони заслуговують на увагу, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причинили тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.
У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

У справі «Гавула проти України» (2013р.) Європейський суд з прав людини висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності …вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

У рішенні у справі «Самойлович проти України»(2013р.) Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо обґрунтування тривалого попереднього ув`язнення заявника, який не мав судимостей в минулому і обвинувачувався у вчиненні одного епізоду пограбування: «у випадку особливої тривалості тримання під вартою заявника підстави для цього мали б бути виключно серйозними» і визнав недостатність підстав для виправдання утримання заявника під вартою.

Положення ст.199 КПК України та наведена практика Європейського суду з прав людини були залишені поза увагою слідчого судді. Суддя продовжив строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, незважаючи на те, що у клопотанні слідчий та під час судового розгляду прокурор, не навели обґрунтування того, що ризики, які існували на момент затримання підозрюваного, не зменшилися та існують на даний час, а послалися виключно на первісні підстави взяття підозрюваного під варту.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п.3 ст.194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування на даній стадії досудового розслідування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

В судовому засіданні апеляційного суду, прокурор заявив суду, що на даний час слідство не має доказів існування реальних ризиків, які б вказували на можливість підозрюваного ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів та спеціалістів або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, та які б унеможливлювали застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Посилання прокурора на те, що підозрюваний може ухилитися від слідства також є непереконливими, оскільки прокурор також не надав суду жодного доказу в обґрунтування наведеного ризику.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ризики, які були заявлені органом досудового слідства при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , з урахуванням об`єму виконаних слідчих дій, якими, за твердженням прокурора, зафіксовані майже всі обставини кримінального правопорушення, на даний час значно зменшилися.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги надані у цій частині пояснення захисника, щодо своєчасної та першочергової явки підозрюваного на виклик до слідчого безпосередньо після вчинення правопорушення, які також були підтверджені в апеляційному суді прокурором.

Таким чином, наведені дані свідчать про те, що ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 не має належного обґрунтування доцільності продовження строків тримання під вартою в контексті обставин зазначеної кримінальної справи, як цього вимагає національне та міжнародне законодавство.

За таких підстав ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, з підстав невмотивованості клопотання слідчого щодо обґрунтування наявності ризиків, які б могли бути підставами для подальшого втручання у право підозрюваного на свободу.

На переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам, може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

На думку апеляційного суду, адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При цьому апеляційний суд враховує те, що захисником надано договір позички від 29.08.2016 року, згідно до якого ОСОБА_7 має місце проживання у АДРЕСА_3 , а в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про намір підозрюваного виїжджати за межі зазначеного місця проживання або переховуватись від органів слідства, або будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Крім того підозрюваний та його захисник запевнили апеляційний суд про те, що ОСОБА_7 буде проживати саме за вказаною адресою.

За повідомленням прокурора по даному кримінальному провадженню допитані всі свідки та проведенні всі необхідні слідчі дії, а для завершення розслідування, залишилося отримати висновки двох експертиз.

Наведені обставини свідчать про те, що більшість ризиків, які були заявлені в клопотанні слідчого фактично відсутні, окрім ризику того, що підозрюваний може вчинити спроб недотримуватися покладених його обов`язків, що в свою чергу може бути забезпечено без утримання підозрюваного під вартою.

За таких підстав клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з застосуванням до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж просив слідчий у клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час доби за місцем проживання, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.176, ч.6 ст.181, ч.6 ст.194 КПК України строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, тобто з 29.08.2016 року, але не більше строку досудового розслідування по кримінальному провадженню №003172.

Керуючись ст.ст. 181, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2016 року по кримінальному провадженню №0003172 від 19 серпня 2016 року, якою продовжений строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погоджене з прокурором ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з забороною залишати житло в період часу з 20 години до 07 години наступного дня, звільнивши його з під варти у залі суду.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , та не залишати його в зазначений в ухвалі апеляційного суду період доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по справі та у разі вимушеного спілкування, дотримуватися правил належної поведінки та спілкуватися з цими особами лише у присутності захисника та інших відповідальних осіб правоохоронного органу;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження та керівника групи прокурорів по даному кримінальному провадженню.

Строк дії ухвали апеляційного суду обчислюється з моменту її проголошення, тобто з 30 серпня 2016 року та закінчується 18.09.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4