АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1103/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/301/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - з участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8 ,

при секретарі ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області на вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 р. стосовно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель с. Коцюбинчики Чортківського району Тернопільської обл., не одружений, не працює, студент першого курсу Гусятинського коледжу ТНТУ ім. Пулюя, не судимий

визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і звільнений від кримінального покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

На підставі п.п. 1 та 3 ч.2 ст.105 КК України до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження і передано під нагляд матері - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки с. Коцюбинчики Чортківського району Тернопільської обл. строком на один рік.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи висновок суду про доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, просить вирок місцевого суду скасувати у звязку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 80 годин громадських робіт та звільнити його на підставі ст.105 КК України від призначеного покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі обвинуваченого під нагляд матері строком на 1 рік.

Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно застосував до неповнолітнього обвинуваченого примусові заходи виховного характеру без застосування кримінального покарання, керуючись при цьому ст.497 КПК України, оскільки, згідно даної статті, застосовувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру без застосування кримінального покарання можливо лише у разі, якщо він обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, в той час, як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою ст. 53 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш мяким, а також помякшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або помякшення покарання на підставі Закону України про амністію чи акта помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 р. Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру зобовязано суди в кожному випрадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості обговорювати можливість застосування до нбого примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.Таким чином, на думку прокурора, особу можна звільнити від покарання лише після його призначення.

Однак, в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд, застосувавши ст.105 КК України до неповнолітнього ОСОБА_6 , не призначив йому покарання, яке передбачене санкцією статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, як зазначено в апеляційній скарзі прокурора, відповідно до п.3 ч.1 ст. 407, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України апеляційний суд має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок в звязку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

Так, згідно з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 29 січня 2016 року близько 12 год. 30 хв., перебуваючи на ринку в смт. Гусятині, що розташований по вул. Тернопільській, 5, вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, діючи умисно вчинив крадіжку мобільного телефону марки Samsung Galaxy Star Plus, GT S7262MKASEK, чорного кольору, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , що знаходився на прилавку в продавця ОСОБА_10 , який здійснював реалізацію даного телефону, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 1200 грн.

Викрадений телефон ОСОБА_6 віддав своєму товаришу ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу і просить її задовольнити з наведених у ній обґрунтувань, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника та законного представника ОСОБА_8 , які не заперечують щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не переглядає судове рішення в цій частині.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 409 КПК України визначені підстави для скасування чи зміни вироку. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:

1)незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до вимог ч.1 ст.374 КПК щодо змісту вироку вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

У ч.4 ст.374 КПК зазначено,що у резолютивній частині вироку зазначаються:

2)у разі визнання особи винуватою: прізвище, імя та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у предявленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними та остаточна міра покарання, обрана судом.

Враховуючи, що всупереч вимогам закону покарання за вироком суду обвинуваченому призначене не було, вирок суду не може бути визнаним законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з постановленням нового вироку, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 80 год громадських робіт.

Разом з тим, відповідно до вимог статті 497 КПК щодо порядку застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду. З підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують. Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 внаслідок щирого каяття та бездоганної поведінки не потребує застосування покарання, на підставі ст. 105 КК України про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру його слід звільнити від призначеного покарання та застосувати примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, ОСОБА_8 , строком на один рік.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 105, 497 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області на вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 р. задовольнити.

Вирок Гусятинського районного суду від 16 травня 2016 р. в частині звільнення його від покарання на підставі ст.105 КК України без призначення покарання з застосуванням до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, ОСОБА_8 , 1 рік скасувати.

Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 год громадських робіт.

На підставі ст. 105 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері, ОСОБА_8 строком на 1 рік.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2