Провадження № 1-кп/569/208/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне кримінальне провадження № 0002443 про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, раніше судимого, востаннє 13 серпня 2010 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.186 КК України до п`яти років позбавлення волі на підставі ст.71 КК України, звільненого умовно-достроково Рівненським районним судом Рівненської області 15 квітня 2014 року від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 21 день, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України,
В С Т А Н О В И В :
3 травня 2014 року біля 2 години 30 хвилин, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом злому вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки викрав мобільний телефон марки «Samsung s7500» вартістю 1319,95 грн. та ноутбук марки «Lenovo B590» вартістю 3756 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 5075,95 грн.

25 березня 2015 року близько 18 години 15 хвилин у квартирі АДРЕСА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_9 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT-S5610» вартістю 692,71 грн., плазмовий телевізор марки «Samsung 32H5500 вартістю 8543,69 грн., цифровий супутниковий ресивер марки «Evolution Evo 700S вартістю 314,96 грн. та золоте заручне кільце вагою 4,4 г вартістю 2246,20 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 11797,56 грн.

24 травня 2015 року біля 10 години в парку ім.Т.Г.Шевченка зі сторони вул..Кн.Ольги в м.Рівне ОСОБА_9 , будучи засудженим за вчинення розбою, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, вчинив напад на ОСОБА_6 . Під час нападу ОСОБА_9 , погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме - погрозі застосування ножа, та застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілої та виразилося у заподіянні їй середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді перелому верхнього кута правої лопатки, пред`явив ОСОБА_6 вимогу передати особисті речі та відкрито заволодів сріблястим ланцюжком вагою 3,2 г 925 проби вартістю 31,77 грн., двома срібними кулонами вагою 2 г 925 проби вартістю 19,86 грн. кожний, срібною сережкою вартістю 50 грн. та грошовими коштами в сумі 150 грн., чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 271,49 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні крадіжки майна з квартири потерпілого ОСОБА_7 та майна, документів, штампів і печаток Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи не визнав. Визнав вину у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_5 , однак заперечив факт проникнення до житла та вказав, що умисел на заволодіння майном виник у нього під час перебування у квартирі. Пояснив, що 3 травня 2014 року з 2 до 3 години ночі пішов у будинок АДРЕСА_4 . Двері у квартиру АДРЕСА_5 , де проживала його знайома, були відчинені, світло в помешканні не горіло. В кімнаті лежав телефон та ноутбук, які він забрав та вийшов з квартири. Викрадені речі віддав товаришу для реалізації. Вину по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 визнає, але не погоджується з кваліфікацією, оскільки фізичного насильства до потерпілої не застосовував. Пояснив, що 24 травня 2015 року біля 10 години ранку, прогулюючись парком у стані алкогольного сп`яніння, побачив незнайому жінку, схопив її за волосся та наказав віддати гроші. Потерпілу не бив, ніяких тілесних ушкоджень не завдавав, насильством не погрожував. ОСОБА_6 сама віддала йому гроші і якусь карточку. Сережок та ланцюжка не забирав. Ніж у нього був при собі, але так як був дуже п`яний, то не пам`ятає, чи діставав його з кишені. У вчиненому розкаюється.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини його вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що 2 травня 2014 року приїхав в гості до матері, яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 . З собою мав ноутбук, модем, зарядку та телефон. Після вечері біля 24 години ліг спати. Зранку о 6 годині 40 хвилин його збудила матір та повідомила, що вночі хтось вибив двері. Він виявив зникнення своїх джинсів, телефона та ноутбука. Двері в квартиру були відчинені і біля них лежала штукатурка. Претензій до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_11 показав, що навесні 2014 року познайомився з ОСОБА_9 , який певний період часу проживав у нього. Зранку обвинувачений ходив на роботу в магазин «Вопак», що розташований біля залізничного вокзалу, де працював, з його слів, вантажником. На прохання ОСОБА_9 продав на базарі ноутбук марки «Lenovo» за 800 грн. Телефон марки «Samsung s7500», який також просив продати обвинувачений, він залишив своїй доньці.

Свідок ОСОБА_12 показала, що в травні 2014 року купувала за 700 грн. у знайомого на ім`я ОСОБА_13 для сина ноутбук на ринку «Дикого», де вона працює продавцем. Через декілька місяців ноутбук вилучили працівники міліції.

Як вбачається із заяви ОСОБА_14 від 3 травня 2014 року, в період часу з 2.00 по 6.40 год. 3 травня 2014 року з квартири по АДРЕСА_6 невідомою особою було викрадено ноутбук Леново, мобільний телефон Самсунг та джинси, які належали її синові ОСОБА_5 ( а/с 34 ).

З протоколу огляду місця події від 3 травня 2014 року ( а/с 42-47 ) встановлено, що на дверній коробці вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 наявні пошкодження деревини, а на підлозі в квартирі наявна стружка.

В протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 червня 2015 року ( а/с 232-234 ) зазначено, що свідок ОСОБА_11 впізнав на фото № 1 ОСОБА_9 , який десь у кінці квітня 2014 року познайомився з ним на продуктовому ринку «Дикий» в м.Рівне та проживав у нього протягом одного місяця. В перших числах травня 2014 року у вечірню пору доби приніс до його дому мобільний телефон марки «Samsung s7500» та ноутбук марки «Lenovo», повідомивши, що ці речі йому потрібно продати.

Вартість викраденого майна ОСОБА_5 встановлена висновками судово-товарознавчих експертиз № 592 від 8 грудня 2014 року та № 3.2-447/15 від 22 червня 2015 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 6 жовтня 2003 року ОСОБА_9 засуджений за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до восьми років позбавлення волі.

Оцінивши за даним епізодом докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме - крадіжка, поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно.

Покликання обвинуваченого на те, що умисел на викрадення чужого майна виник у нього у квартирі суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні обставинами вчинення злочину. З показань обвинуваченого вбачається, що він не домовлявся про зустріч зі своєю знайомою, імені якої не зміг згадати у судовому засіданні, прийшов до квартири знайомої близько другої години ночі, у двері не стукав, а відчинив їх, міцно натиснувши, перебуваючи у квартирі ніяким чином не намагався привернути до себе увагу - не вмикав світло, не гукав господиню квартири, не перевіряв наявність мешканців у квартирі, після знайдення речей відразу покинув помешкання, що свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на заволодіння майном до моменту потрапляння у квартиру.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що в березні 2015 року його знайома ОСОБА_15 привела до нього додому ОСОБА_9 . Під час обіду та вживання спиртних напоїв він посварився з ОСОБА_16 та вигнав її з квартири. ОСОБА_9 попросив у нього дозволу залишитися на ніч, на що він погодився. Коли він пішов до ванної кімнати, в якій перебував біля 10 хвилин, ОСОБА_9 забрав телевізор, телефон, тюнер та золоте кільце і зник. Він лише почув як стукнули двері. Оскільки перед цим записав в зошиті анкетні дані ОСОБА_9 , після вчинення останнім крадіжки передав цю інформацію працівникам міліції. Зовні в квартиру потрапити не міг ніхто, бо двері зачинив на защіпку. Вважає, що покарання обвинуваченого має бути пов`язане з позбавленням волі.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 березня 2015 року вбачається, що біля 23 години потерпілий ОСОБА_7 повідомив про крадіжку особистих речей ( а/с 35 ).

Згідно із протоколом огляду місця події від 25 березня 2015 року ( а/с 36 ) під час огляду квартири АДРЕСА_3 вилучено аркуш зошита із особистими даними громадянина, який перебував у квартирі. На вказаному листку із зошита наявний виконаний потерпілим запис анкетних даних ОСОБА_9 ( а/с 60 ).

За повідомленням ПТ «Ломбард-Скарбниця» № 2455/4 від 9 квітня 2015 року ОСОБА_9 25 березня 2015 року о 22 годині 19 хвилин звертався до ломбардного відділення з приводу закладу обручки золотої 583 проби вагою 4,4 г.

Вартість викраденого майна потерпілого ОСОБА_7 встановлена висновками судово-товарознавчих експертиз № 235, № 237 та № 273 від 8 травня 2015 року та листом управління Національного банку України в Рівненській області № 123-005/134 від 27 квітня 2015 року.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 3 квітня 2015 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото № 3 ОСОБА_9 , якого 25 березня 2015 року привела до нього додому подруга ОСОБА_17 та який таємно викрав з його помешкання плазмовий телевізор, мобільний телефон, тюнер та золоте кільце ( а/с 235-237 ).

В протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 травня 2015 року зазначено, що свідок ОСОБА_16 впізнала на фото № 4 ОСОБА_9 , який 25 березня 2015 року познайомився з нею та цього ж дня з квартири АДРЕСА_3 таємно викрав плазмовий телевізор, мобільний телефон, тюнер та золоте кільце, які належать ОСОБА_7 ( а/с 238-240 ).

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2010 року ОСОБА_9 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до п`яти років позбавлення волі.

Оцінивши за даним епізодом докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме - таємного викрадення чужого майна ( крадіжка ), вчиненому повторно.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного злочину суд розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності. Покликання захисника на сумнівний характер показань потерпілого ОСОБА_7 та відсутність логіки у діях обвинуваченого є лише припущенням та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зазначеними вище.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 24 травня 2015 року біля 9 години 40 хвилин йшла на роботу через парк ім..Т.Г.Шевченка зі сторони кафе «Істамбул». Підійшовши до бетонних сходів побачила незнайомого чоловіка, яким являється обвинувачений. Коли порівнялася з ним ОСОБА_9 схопив її за волосся і приставив до горла ножа. Вона почала пручатися, впала на бетонний парапет. Обвинувачений потягнув її за волосся, вона встала і вони почали повільно спускатися по сходах. ОСОБА_9 сказав, щоб не кричала, бо буде гірше, на наказав віддати гроші, ланцюжок, який був у неї на шиї. Вона зняла з шиї ланцюжок з двома кулонами та одягла його на обвинуваченого, тоді зняла сережку, дістала з гаманця гроші, карточку на знижку і дала це все у руку ОСОБА_9 . Тоді вирвалася і побігла вверх по сходах на роботу, де повідомила працівників охорони про подію. Ударів обвинувачений їй не наносив, однак весь час тримав за волосся та приставляв ніж до горла. Впала плечем на сходи, коли почала вириватися з рук нападника. Претензій до обвинуваченого не має, тому що не хоче більше його ніколи бачити, так як до цих пір не може оговтатися від пережитого нападу.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що в травні 2015 року близько 10 години, перебуваючи на дільничному пункті міліції № 3, почув крики дівчини, які лунали з парку ім.Т.Г.Шевченка. Вийшов з пункту та побачив дівчину, яка втікала в сторону ву.Кн.Ольги. Невідомий чоловік, яким є обвинувачений, стояв і тримав в руках ніж, а інший перехожий вказував на нього рукою. Побачивши працівників міліції, ОСОБА_9 став втікати в сторону кафе «Ольга», по дорозі викинувши ніж та гаманець на газон. Далі порушник був затриманий та доставлений у міськвідділ. ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно.

Свідок ОСОБА_19 дав аналогічні показання. Крім того, показав, що на обвинуваченому був ланцюжок, який пізніше впізнала потерпіла та пояснила, що за вимогою ОСОБА_9 одягла його йому на шию.

В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24 травня 2015 року потерпіла ОСОБА_6 повідомила про обставини нападу на неї, який стався 24 травня 2015 року біля 10 години ( а/с 36 ).

З протоколу огляду місця події від 24 травня 2015 року вбачається, що біля клумби у дворі будинку по АДРЕСА_7 було виявлено предмет, зовні схожий на кухонний ніж ( а/с 62 ), який було приєднано до кримінального провадження як речовий доказ.

В протоколі огляду місця події від 24 травня 2015 року ( а/с 77-80 ) зафіксовано місце нападу на потерпілу ОСОБА_6 , а також зазначено про виявлення під бетонним бордюром сережку потерпілої у формі кулі, яка була вилучена та приєднана до кримінального провадження як речовий доказ.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 червня 2015 року ( а/с 246-248 ) вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала на фото № 4 ОСОБА_9 , який 24 травня 2015 року біля 10 години у парку ім.Т.Г.Шевченка вчинив щодо неї розбійний напад із застосуванням ножа.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 600 від 30 червня 2015 року ( а/с 230-231 ) у потерпілої ОСОБА_6 виявлене тілесне ушкодження у вигляді перелому верхнього кута правої лопатки: вказане тілесне ушкодження виникло не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету та могло утворитися у вказаний в обставинах термін 24 травня 2015 року і відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 6 жовтня 2003 року ОСОБА_9 засуджений за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.3 ст.185, ст.15 ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України до восьми років позбавлення волі.

Оцінивши за даним епізодом докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а саме - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій.

Клопотання захисника про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушеня з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України до задоволення не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 погрожував потерпілій застосуванням ножа, тримав біля її шиї, що остання сприйняла як реальну загрозу її життю. Про те, що тримав ніж перед горлом потерпілої, обвинувачений особисто ствердив в судовому засіданні. Також про наявність під час нападу ножа в обвинуваченого підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Крім того, обвинувачений дав показання, що не усвідомлював в момент нападу на ОСОБА_6 своїх дій, тому що був дуже п`яний. Суд також вважає, що отримання потерпілою середньої тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді перелому верхнього кута правої лопатки перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого, який утримува потерпілу ОСОБА_6 за волосся.

Органами досудового слідства ОСОБА_9 також було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України в тому, що він в період часу з 22 травня 2015 року по 25 травня 2015 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, шляхом злому вікна проник до приміщення реєстратури комісії Рівненської міжрайонної спеціалізованої МСЕК по вул..Курчатова, 6 в м.Рівне, звідки викрав ноутбук «Lenovo B570» вартістю 4175,23 грн., 5 печаток «Рівненської міжрайонної спеціалізованої онкологічної МСЕК», бланки з виписок з акту огляду медико-соціальною експертною комісією в кількості 456 шт., акт прийому-передачі від 15 липня 2013 року, акт прийому-передачі від 1 серпня 2013 року, бланки довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого в кількості 91 шт.

Обвинувачений вини у вчиненні цього злочину не визнав.

Суд вважає, що вказане обвинувачення під час судового розгляду свого підтвердження не знайшло.

Так, свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_9 в кінці травня 2015 року проживав у нього 5-6 днів. Зранку біля 7 години виходив на роботу та повертався вже ввечері. В квартирі були дві сумки з речами обвинуваченого, вміст сумок йому не відомий. На прохання працівників міліції, які зустріли його на вулиці, він показав їм речі ОСОБА_9 , які знаходились у квартирі. Через декілька днів працівники міліції прийшли ще раз з понятими та вилучили речі обвинуваченого. Постанови на проведення обшуку у його квартирі не показували, лише службові посвідчення. При огляді бачив, що в тих сумках були одяг, печатки, якісь папери, бланки. З проханням реалізації будь-яких речей обвинувачений до нього не звертався.

Заява, якою ОСОБА_20 надає дозвіл на проведення обшуку у його квартирі ( а/с 112 ) не містить дати написання, а тому суд не може прийняти її до уваги як належний та допустимий доказ. Відтак, огляд квартири ОСОБА_20 , оформлений протоколом місця події ( а/с 113 ), проведений з порушенням ст.235 КПК України, а тому суд визнає його недопустимим.

Інших доказів на підтвердження того, що обвинувачений вчинив крадіжку майна та документів Рівненського обласного центру медико-соціальної експертизи не надано та в судовому засіданні не здобуто.

За таких обставин, ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України слід виправдати за недоведеністю його вини.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкі злочини, раніше неодноразово судимий, злочини вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, інвалід ІІІ групи, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-гематолога КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» з діагнозом «хвороба Ходжкіна».

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає часткове визнання своєї вини та наявність інвалідності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статтей, якими передбачено покарання за вчинені обвинуваченим злочини.

На підставі ч.1 ст.70 КК України суд, призначивши покарання за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання - один рік двадцять один день - за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2010 року.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не пред`являлися.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого документально підтверджені судові витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного та керуючись ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.2 ст.187 КК України, і призначити йому покарання :

за ч.2 ст.185 КК України - у виді трьох років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі;

за ч.2 ст.187 КК України - у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України міру покарання визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 13 серпня 2010 року і остаточне покарання призначити у виді восьми років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування ОСОБА_9 покарання рахувати з моменту фактичного затримання - 10 годин 10 хвилин 24 травня 2015 року.

ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, та виправдати.

Речові докази : металевий ніж ( а/с 75 ) - знищити; інші речові докази залишити у власності потерпілих.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1866 ( одну тисячу вісімсот шістдесят шість ) грн.. 42 коп. витрат на проведення судових експертиз.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :