АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/151/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №619/3826/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185,
ч.4 ст.296 КК України
У Х В А Л А
18 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.4 ст.296 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Мерефа Харківського району Харківської
області, українець, громадянин України, з середньою
освітою, розлучений, непрацюючий, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 , раніше
судимий:
- 05 червня 2009 року Дзержинським районним судом
м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення
волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від
призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 22 червня 2010 року Дзержинським районним судом
м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 7 місяців
позбавлення волі, -
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.4 ст.296 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вказаним вироком встановлено, що 12 квітня 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, у вечірній час доби, особа №1 та особа №2, матеріали у відношенні яких виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_7 , на автомобілі приїхали до будинку АДРЕСА_2 в пошуках ОСОБА_9 , де зустріли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, які повідомили, що ОСОБА_9 знаходиться у квартирі АДРЕСА_3 , матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_7 на порозі входу до будинку зустріли ОСОБА_13 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування з ОСОБА_13 , особа №2, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, навмисно вдарив зі значною силою ОСОБА_13 головою в обличчя, вразі чого останній впав, та наніс йому декілька ударів ногами по тулубу й кінцівкам, спричиняючи йому тілесні ушкодження, а коли ОСОБА_12 намагався допомогти ОСОБА_13 піднятися, то особа №2, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, діставши з куртки предмет, зовні схожий на пістолет, завдав ним ОСОБА_12 удар по голові, спричинивши фізичний біль.
Після чого, діючи в групі, ОСОБА_7 та особи №1, №2, матеріали у відношенні яких виділені в окреме провадження, зайшли до квартири АДРЕСА_4 , де знаходилися ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_9 .
ОСОБА_16 запропонувала залишити помешкання, після чого особа №1, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, навмисно вдарив її кулаком в обличчя, спричинивши фізичний біль, та підставив викрутку до її грудей, вимагаючи в неї щоб та не рухалася. В цей час, ОСОБА_7 разом з особою №2, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи особливу зухвалість, побили ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , завдавши їм зі значною силою декілька ударів руками та ногами, спричинивши тілесні ушкодження, при цьому особа №2, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, для нанесення ударів використовував предмет, зовні схожий на пістолет. При цьому хуліганські дії тривали на протязі 30 хвилин.
Крім того, 12 квітня 2015 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, біля порогу до входу в квартиру АДРЕСА_4 , таємно викрав мобільний телефон «Нокіа 200», завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 708 грн.
Прокурор в апеляційній скарзі просив вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, застосування закону про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.185 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст.296 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Суд першої інстанції при розгляді справи допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою скасування вироку.
Згідно вироку, допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище, а тому, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи.
Разом з цим, із технічного звукозапису судового засідання вбачається, що під час допиту обвинувачений ОСОБА_7 зазначив тільки, що він визнає свою вину, щиро кається та просить вибачення у потерпілих, а про обставини вчинення злочинів пояснень не дав ніяких, пояснивши суду, що «була бійка і вони були не праві».
В судовому засіданні апеляційного суду Харківської області обвинувачений ОСОБА_7 оспорював фактичні обставини справи, вказав, що він не вчиняв дій, як це зазначено у вироку суду, а саме йому невідомо про застосування співучасниками злочинів предметів спеціально пристосованих або заздалегідь заготовлених тілесних ушкоджень - предмета схожого на пістолет та викрутку.
Наступне свідчить про те, що суд першої інстанції не з`ясував добровільність позиції обвинуваченого, чи він правильно зрозумів зміст обставин обвинувачення, чи не оспорює їх.
Також, із матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду даної справи був відсутній потерпілий ОСОБА_17 , думка якого не була з`ясована про доцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.
За відсутності одного з потерпілих та неналежного з`ясування позиції обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд безпідставно розглянув справу в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, чим порушив право обвинуваченого на захист.
Поновити ці права обвинуваченого під час апеляційного розгляду неможливо.
За таких обставин, слід дійти до висновку, що судом першої інстанції було порушено вимоги процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, вирок підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.
При цьому колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень ст.219 КПК України, досудове слідство повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Як убачається із реєстру матеріалів досудового розслідування, підозра ОСОБА_7 була пред`явлена 22 червня 2015 року, строк досудового розслідування не продовжувався.
Отже строк досудового слідства закінчився 23 серпня 2015 року, і за межами цього строку сторонам було надано доступ до матеріалів досудового розслідування та складено обвинувальний акт 5 вересня 2015 року, який затверджено прокурором 1 вересня того ж року, тобто ще до його складання (т.1 а.с.108).
Зазначені обставини слід врахувати при новому судовому розгляді.
Згідно із вимогами ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: