Справа № 367/4630/13-к
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27 червня 2013 року Ірпінський міський суд Київської області в складі :

слідчого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі Павленко Л.Я.,

прокурора Величка Д.С.,

слідчого Жалдак І.А.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2, який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України;

клопотання слідчого СВ Ірпінського ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_3 про продовження строків тримання під вартою у відношенні ОСОБА_2, який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

, -

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Ірпеня в якому просить продовжити строки тримання під вартою ОСОБА_4, який обвинувачюється в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_2 є громадянином іншої держави, а саме республіки ОСОБА_5, то виникає ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, як переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього на вказаний ризик вказує і те, що ОСОБА_2 вчинив саме тяжкий злочин покарання за який передбачено саме позбавлення волі на строк від 7-10 років, що може провокувати підозрюваного на залишення місця проживання на території України, так як останній не обтяжений сімейними відносинами, немає постійного місця роботи та джерел для існування, тому його нічого не утримує за місцем свого проживання.

Крім того, аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворіші запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків, так як підозрюваний ОСОБА_2 схильний до вживання спиртних напоїв на грунті яких виникають конфліктні ситуації як з членами родичами так і з іншими особами, що в свою чергу може призвести до вчинення нових кримінальних правопорушень, тому жоден із більш мяких запобіжних заходів, крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам.

У даному кримінальному провадженні виконано всі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку доказів у ньому, разом з тим, закінчити розслідування у двомісячний строк не має можливості, оскільки на теперішній час не завершено проведення судових дактилоскопічної та імунологічної експертиз, які призначені по предмету схожому на ніж та речах підозрюваного, а саме штанах на яких виявлені плями бурого кольру. Окрім цього, в подальшому виникає необхідність у проведенні додаткової судово-медичної експертизи за результатами відтворення з підозрюваним ОСОБА_2, та призначення експертизи холодної зброї по предмету схожому на ніж, який на даний час знаходиться на судово-дактилоскопічній експертизі. Вказані висновки мають значення для встановлення істини по вказаному кримінальному провадженню.

Тому застосування більш мяких заходів, ніж продовження тримання під вартою, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків.

Крім того 26 червня 2013 р. захисник пыдозрюваного ОСОБА_1 подав клопотання про зміну запобіжного заходу у відношенні свого підзахисного ОСОБА_2, який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Своє клопотання захисник аргументує тим що, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою,

ОСОБА_6 перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обовязків та не займеться злочинною діяльністю.

Ризики, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів , які мають істотне значення дял встановлення обставин кримінального правопорушення тане законно впливати на потерпілого, свідка, відсутні.

Прокурор не заперечував проти подання і вважав, що є достатньо підстав для продовження строків тримання під вартою, відносно клопотання захисника, заперечував у задоволенні даного клопотання.

Слідча підтримала подане нею клопотання, в задоволені клопотання захисника, просила відмовити.

Захисник заперечував у задоволенні даного клопотання, мотивуючи це тим, що матеріалами клопотання, не надано обґрунтування наявності того, що підозрюваному потрібно продовжувати строк тримання під вартою.

Обвинувачений підтримав подане захисником клопотання, та заперечував в задоволенні клопотанні відносно продовження строків тримання під вартою.

Суд, вислухавши слідчого, думку прокурора,захисника, підозрюваного вивчивши матеріали, вважає подання про продовження строку тримання під вартою таким, що підлягає до задоволення, в задоволенні клопотання захисника суд відмовляє, виходячи з наступного, ОСОБА_2, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КПК України, а саме, нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Беручи до уваги те, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків, а також що підозрюваний ОСОБА_2 є громадянином іншої держави, а саме республіки ОСОБА_5, виникає ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, як переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього на вказаний ризик вказує і те, що ОСОБА_2 вчинив саме тяжкий злочин покарання за який передбачено саме позбавлення волі на строк від 7-10 років, що може провокувати підозрюваного на залишення місця проживання на території України, так як останній не обтяжений сімейними відносинами, немає постійного місця роботи та джерел для існування, тому його нічого не утримує за місцем свого проживання.

Крім того, аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворіші запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків, так як підозрюваний ОСОБА_2 схильний до вживання спиртних напоїв на грунті яких виникають конфліктні ситуації як з членами родичами так і з іншими особами, що в свою чергу може призвести до вчинення нових кримінальних правопорушень, тому жоден із більш мяких запобіжних заходів, крім тримання під вартою не забезпечить запобігання цим ризикам.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п'ять років.

Відповідно до статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров'я підозрюваного; міцність соціальних зв'язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, а саме підозрюваний не має постійної роботи , являється громадянином ОСОБА_5, в україні проживає на підставі посвідки на постійне проживання, скоїв тяжкий злочин.

Обставини, зазначені в ухвалі суду від 30.04.2013 року не змінилися, інших обставин, котрі давали б підстави до зміни запобіжного заходу окрім продовження строків тримання під вартою суд не вбачає.

Керуючись ст.176-178, 199,201 КПК України, суд, -

У х в а л и в :

В задоволення клопотання ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2, 27.05.1980 р. н., який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України відмовити.

Клопотання слідчого слідчого СВ Ірпінського ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_2, 27.05.1980 р. н., - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_2 продовжити з 27.06.2013 р.

Строк дії ухвали 30 днів.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_8