АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, повернуто прокурору військової прокуратури Київського гарнізону. Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено до 14 липня 2016 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті не вірно зазначено місце проживання обвинуваченого; в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано, в якому саме кримінальному провадженні його складено та не вказано реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 є неконкретним та нечітким; відсутній виклад фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Не погоджуючись із ухвалою суду прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

В обгрунтування наведеного прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено місце проживання та реєстрації ОСОБА_9 : АДРЕСА_1 , яке ОСОБА_10 повідомив під час проведення допиту, та яке вказане в паспорті ОСОБА_9 . Про те, що проживає за місцем проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_10 раніше орган досудового розслідування не повідомляв, а сказав про це лише в судовому засіданні. Крім того, прокурор наполягає на тому, що вказане в обвинувальному акті місце проживання ОСОБА_9 не вплинуло на присутність обвинуваченого під час підготовчого судового засідання.

Прокурор вважає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 чітко зазначено формулювання обвинувачення, а обґрунтування протилежної позиції суд в ухвалі не навів. Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до обвинувального акта щодо ОСОБА_9 , містить всі необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 109 КПК України.
Таким чином, враховуючи, що в обвинувальному акті не було допущено порушень вимог ст.ст. 291, 292 КПК України, чітко сформульовано обвинувачення ОСОБА_11 , а наведені судом зауваження є необгрнутованими, підстав для повернення обвинувального акта, на думку прокурора, у суду першої інстанції не було.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, серед іншого, такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неможливості призначення судового розгляду з підстав, викладених в ухвалі суду.

Так, суд першої інстанції з посиланням на практику Європейського суду з прав людини («Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Пелісьє та Сассі проти Франції»), оскільки судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом та основою для захисту обвинуваченого в суді, дійшов висновку про невідповідність обвинувального акта у провадженні щодо ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України необхідність повернення його прокурору.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в обвинувальному акті не вірно вказано місце проживання ОСОБА_11 , який на час вчинення кримінального правопорушення був військовослужбовцем та проживав на території військової частини НОМЕР_1 за місцем фактичного проходження військової служби.

Крім того, з долученого до обвинувального актареєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акта, убачається, що в ньому не зазначено, в якому саме кримінальному провадженні його складено та не вказано реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Також обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, даних щодо змісту об`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення, а також належного формулювання обвинувачення.

Зазначені істотні порушення вимог КПК України унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року про повернення обвинувального акта прокурору, без зміни.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних зв`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від органів судового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як впродовж досудового розслідування, так і судового розгляду - ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне подання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення Європейського суду з прав людини по справах «Єлоєв проти України, «Фельдман проти України», «Харченко проти України», «Ткачов проти України»).

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статусу остаточного 10 травня 2011 питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Керуючись вимогами ст. 331 КПК України, враховуючи, що 14.07.2016 року спливає дія обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а стороною обвинувачення не доведено доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, розглянувши можливість застосування альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло з 20.00 год. до 08.00 год. за місцем проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 05 липня 2016 року по 02 вересня 2016 року включно.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, прокурору військової прокуратури Київського гарнізону, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_8 - без задоволення.
Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло з 20.00 год. до 08.00 год. за місцем проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 05 липня 2016 року по 02 вересня 2016 року включно.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти у залі суду негайно.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 07 липня 2016 року о 14.00 год.

Судді:

_______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1205/2016 Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1