Справа № 398/178/16-к
Провадження № 1-кп/390/103/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" травня 2016 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000011 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білозерне, Новогородківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утримані трьох неповнолітніх дітей, працюючого начальником радіовузла групи радіозв`язку вузла зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення польотів військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 422 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він вчинив втрату документа, що містить відомості військового характеру, які становлять державну таємницю, особою, якій вони були довірені, якщо втрата стала результатом порушення встановлених правил поводження із зазначеними документами, тобто скоїв злочини, передбачений ч.2 ст. 422 КК України, за наступних обставин.

Наказом т.в.о. командира ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) №28 о/с від 11.11.2014 року, прапорщик ОСОБА_5 призначений на посаду начальника радіовузла групи радіозв`язку центру зв`язку вузла зв`язку та радіотехнічного забезпечення польотів даної військової частини. Згідно з функціональними обов`язками ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати вимоги режиму секретності, додержуватися вимог законодавства про державну таємницю та має допуск до державної таємниці за формою 3.

25.11.2014 року ОСОБА_5 отримав в режимно-секретній групі

військової частини зброшуроване видання «Керівництво з радіозв`язку ЗС України»,

частина 1 Організація радіозв`язку, на 36 аркушах, гриф обмеження доступу

«Таємно», Прим. №180, зареєстроване відповідно до Книги обліку цілком таємних

та таємних видань та креслень в/ч НОМЕР_1 інв. №6, під № 6065 (далі - «Керівництво»),

про що зроблений запис у його особовому рахунку № НОМЕР_2 . Вказане керівництво

ОСОБА_5 зберігав у закріпленому за ним сейфі № НОМЕР_3 , що знаходиться в кімнаті

чергових по зв`язку групи радіозв`язку військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу т.в.о. командира Гвардійської авіаційної бази Національної гвардії України №10 від 20.01.2015 року прапорщику ОСОБА_5 було надано щорічну відпустку за 2015 рік терміном 24 календарні дні з 06 лютого по 02 березня 2015 року. На час відпустки тимчасове виконання обов`язків начальника радіовузла групи радіозв`язку центру зв`язку вузла зв`язку та радіотехнічного забезпечення польотів було покладено на військовослужбовця вказаної військової частини старшого сержанта ОСОБА_6

05.02.2015 року, перед виходом у відпустку, прапорщик ОСОБА_5 , в

порушення своїх службових обов`язків та п. 116 Порядку організації та забезпечення

режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на

підприємствах, в установах і організаціях та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. №939 (далі -Порядок-939), не передав закріплені за ним згідно з особовим рахунком № НОМЕР_2 як за відповідальним виконавцем секретні документи, в тому числі «Керівництво», через режимно-секретну групу військової частини за підписом у внутрішньому описі за формою згідно з додатком 18 до Порядку-939, а залишив ключі від сейфа з таємною документацією черговій зміні радистів в тумбочці бойового посту № НОМЕР_4 в/ч НОМЕР_1 , понадіявшись на порядність особового складу підрозділу.

03 березня 2015 року ОСОБА_5 вийшов з відпустки та приступив до виконання своїх службових обов`язків, при цьому ключі від сейфа № НОМЕР_3 , в якому зберігалось «Керівництво» залишив на бойовому посту № НОМЕР_5 та не перевірив наявність секретної документації, яка зберігалась в цьому сейфі.

12 березня 2015 року ОСОБА_5 виявив відсутність у сейфі №23 зброшурованого видання «Керівництво з радіозв`язку ЗС України», частина 1 Організація радіозв`язку, на 36 аркушах, гриф обмеження доступу «Таємно», Прим. №180, зареєстрований відповідно до Книги обліку цілком таємних та таємних видань та креслень в/ч НОМЕР_1 інв. №6, під № 6065, яке було отримане ним в режимно-секретній групі військової частини 25.11.2014 року.

Про вказаний факт ОСОБА_5 негайно доповів начальнику вузла зв`язку військової частини ОСОБА_7 та в подальшому командиру частини.

Проведеними у військовій частині пошуками втраченого таємного документу встановити його місцезнаходження не видалось за можливе.

Відповідно до акту перевірки стану охорони державної таємниці від 17.03.2015 року №61/ОДТ/349/Т, проведеної сектором охорони державної таємниці УСБУ в Кіровоградській області, на підставі повідомлення командування вищевказаної військової частини «Про втрату матеріального носія секретної інформації» від 12.03.2015 року №10дск/рсо, зафіксовано, що діяльність, яка пов`язана з державною таємницею, здійснюється з порушенням вимог законодавства у цій сфері, а саме: Закону України «Про державну таємницю» (ст.ст. 37, 39), «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року № 939 (далі Порядок-939), зокрема в частині організації та стану секретного діловодства, що призвело до втрати матеріального носія секретної інформації (МНСІ). В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки втрати документів або матеріалів, що містять відомості військового характеру, які становлять державну таємницю, особою, якій вони були довірені, якщо втрата стала результатом порушення встановлених правил поводження із зазначеними документами, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.422 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до листа Державного експерта з питань таємниць ЗСУ -начальника військ Збройних сил України - начальника ГУ зв`язку та інформаційних систем Генерального штабу ЗСУ, під час проведення експертизи по визначенню секретності «Керівництва з організації радіозв`язку ЗС України», частина 1 Організація радіозв`язку, з`ясовано, що воно містить відомості, що становлять державну таємницю, які відповідають пунктам наказу Служби безпеки України від 12.08.2005 №440 «Про затвердження Зводу відомостей, що становлять державну таємницю» (зі змінами). У відповідності до вище зазначеного керівного документу таємною є наступна інформація :

розділ 2 «Керівництва» - відомості за окремими показниками про плани застосування систем або засобів зв`язку для управління військами (п.1.7.2 ЗВДТ);

розділ 3 «Керівництва» - відомості про зміст або побудову документів ручного кодування ЗС (п. 1.5.6);

розділ 4-7 «Керівництва» - відомості про організацію прихованого управління військами (п. 1.5.5);

розділ 9 «Керівництва» - відомості про необхідність захисту від засобів технічної розвідки (п. 1.6.3) та відомості про організацію прихованого управління військами (п. 1.5.5);

додатки до «Керівництва» - містять відомості про зміст або побудову документів ручного кодування ЗС (п.1.5.6).

У період з 06.03.2015 року по 12.03.2015 року та по теперішній час «Керівництво з організації радіозв`язку ЗС України», частина 1 Організація радіозв`язку має гриф таємно. Розголошення відомостей, що містяться у вищевказаному документі, могло спричинити шкоду інтересам національної безпеки України у сфері державної безпеки.

Таким чином, ОСОБА_5 , через свою злочинну недбалість, не виконавши вимоги п. 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 р. №939, не передавши закріплені за ним згідно з особовим рахунком № НОМЕР_2 як за відповідальним виконавцем секретні документи, в тому числі «Керівництво», через режимно-секретну групу військової частини за підписом у внутрішньому описі за формою згідно з додатком 18 до Порядку-939 та залишивши ключі від сейфа з таємною документацією черговій зміні радистів в тумбочці бойового посту № НОМЕР_4 в/ч НОМЕР_1 , в період з 05 лютого по 12 березня 2015 року втратив документ, що містив відомості військового характеру, які становлять державну таємницю - «Керівництво з радіозв`язку ЗС України», частина 1 Організація радіозв`язку, на 36 аркушах, гриф обмеження доступу «Таємно», Прим. №180, зареєстрований відповідно до Книги обліку цілком таємних та таємних видань та креслень в/ч НОМЕР_1 інв. №6, під № 6065, будучи особою якій він був довірений, втрата якого стала результатом порушення ним встановлених правил поводження із зазначеними документами.

18 січня 2016 року між прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно із цією угодою обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину ч. 2 ст. 422 КК України, та погодився з прокурором щодо призначення йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 58 КК України замість вказаного покарання призначити йому службове обмеження на той самий строк, встановивши розмір відрахування в дохід держави із грошового забезпечення ОСОБА_5 10 відсотків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю за обставин викладених у обвинувальному акті та пояснив, що обставини вчиненого ним злочину не оспорює, згодний з кваліфікацією його дій, щиро кається у скоєному, пояснив, що угода була укладена за ініціативою прокурора, який і забезпечив його захисником. Підтвердив добровільність укладення угоди з прокурором та просить її затвердити.

Оцінюючи угоду та зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що умови угоди не відповідають закону, а тому, відповідно до п.п. 1,6 ч.7 ст.474 КПК України така угода не може бути затверджена судом.

Такого висновку можна дійти виходячи з того, що згідно санкції ч.2 ст.422 КК України передбачено єдиний вид покарання, а саме позбавлення волі на певний строк, а угодою запропоновано суду затвердити покарання, яке не передбачене статтею, за якою обвинувачується ОСОБА_5 .

Суд вважає, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, як це роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму ВСС України № 13 від 11.12.2015р. При цьому, згідно роз`яснень, що містяться у вказаній постанові Пленуму сторони мали можливість при визначенні покарання, за наявності необхідних умов, узгодити застосування ст.69 КК України, проте цього не зробили, що в силу ч.3 ст.475 КПК України позбавляє суд можливості призначити покарання, яке не відповідає закону (санкції ч.2 ст.422 КК України), або, в разі затвердження угоди із застосуванням ст.69 КК України за ініціативою суду, покарання, яке не узгоджене сторонами угоди.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ст.58 КК України призначення такого покарання можливе лише щодо засудженої особи, а ОСОБА_5 такого статусу не має, а є обвинуваченим.
Відповідно до ч. 2 ст. 422 КК України, втрата документівабо матеріалів, що містять відомості військового характеру, які становлять державну таємницю, предметів, відомості про які становлять державну таємницю, особою, якій вони були довірені, якщо втрата стала результатом порушення встановлених правил поводження із зазначеними документами, матеріалами або предметами, - карається позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

Відповідно до ч. 1 ст. 58 КК України, покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волічи позбавлення воліна строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і необхідність повернення обвинувального акту та угоди прокурору.

Керуючись ст. 314, 474 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :
Відмовити в затвердженні угоди від 18 січня 2016 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Обвинувальний акт з угодою по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.422 КК України повернути прокурору.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1