Справа №295/2561/16-к
УХВАЛА
Іменем України

29.02.2016 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю заявника ОСОБА_3

представника - ОСОБА_4

начальника відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління

ДФС у Житомирській області - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,-

В С Т А Н О В И В :
Заявник ОСОБА_3 звернулася в суд із скаргою на бездіяльність слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління ДФС у Житомирській області у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000237, що розпочате 07.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України та просила визнати протиправною його бездіяльність щодо неповернення тимчасового вилученого майна та зобов`язати повернути вилучене під час проведення обшуку майно відповідно до протоколу обшуку від 09.02.2016 року.

На обґрунтування заявлених вимог вказано, що 09 лютого 2016 року працівниками ГУ ДФС у Житомирській області проведено обшук в межах вищевказаного кримінального провадження за місцем її проживання в будинку АДРЕСА_1 . Під час обшуку вилучені реєстраційні документи, довіреності, касові книги, накладні, Z-звіт, комп`ютерну техніку тощо. Разом з тим, вказані вилучені речі, не є предметом злочину, не містять на собі сліди злочину, і не стосуються даного кримінального провадження.

На неодноразові звернення скаржника у порядку ст. 169 КПК України щодо повернення тимчасово вилученого майна, відповідь не надано, інформацію про вилучені під час обшуку речі, і документи не повідомлено, відповідних постанов про відмову у задоволенні клопотань не надано.

У судовому засіданні скаржник та її довіритель заявлені вимоги підтримали з наведених підстав і вказали, що майно, яке вони вимагають повернути, вилучене незаконно під час проведення обшуків за адресою проживання, оскільки не належить до майна, зазначеного в ч.2 ст.167 КПК України.

Прокурор та начальник відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління ДФС у Житомирській області заперечували щодо задоволення скарги вказавши, що вилучене майно входило до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалах слідчого судді, на даний час це майно визнано речовим доказом і приєднано до кримінального провадження. Із пояснень зазначених осіб встановлено, що процесуальний статус ОСОБА_3 по у кримінальному провадженні № 0000237, що розпочате 07.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, на даний час визначено, як свідок.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали скарги і представлених копій матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

У відповідності до положень ч.ч.5,7 ст.236 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. При обшуку слідчий, прокурор, зокрема, має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

За ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.5 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено в ході розгляду скарги, 09.02.2016 року працівниками ГУ ДФС у Житомирській області дійсно проведено обшук в межах кримінального провадження за № 0000237, що розпочате 07.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України за місцем проживання заявниці в будинку АДРЕСА_1 . Під час обшуку вилучені реєстраційні документи, довіреності, касові книги, накладні, Z-звіт, комп`ютерну техніку тощо. Аналізуючи вивченні копії матеріалів кримінального провадження, які представлені слідчим і долучені до справи, можливо дійти висновку про те, що вказані скаржником вилучені речі, не є предметом злочину, не містять на собі сліди злочину, і не стосуються даного кримінального провадження, оскільки зворотного дані матеріали провадження не містять, а будь-яких інших доказів цього слідчим і прокурором не представлено.

Приймаючи до уваги заперечення прокурора та позицію слідчого озвучені в судовому засіданні, слідчий суддя враховує наступне.

Визнання речовими доказами можливо лише щодо вилучених речей і документів, які входили до переліку, щодо якого судом прямо надано дозвіл на їхнє відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, заарештованого майна відповідно до правил ст. 98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за пропуском стадії накладення на нього арешту відповідно до правил ч. 5 ст. 171 КПК України, чинним КПК України не передбачено.

Однак, при цьому, на думку слідчого судді, зі змісту ст. ст. 167, 172, 236 КПК України, можливо дійти висновку, що все майно, без виключення, у вигляді речей, документів, грошей тощо, вилучених під час законного затримання особи або при виконанні ухвал слідчого судді про обшук, огляд чи тимчасовий доступ та вилучення має статус тимчасово вилученого майна та підлягає поверненню особі у якої воно було вилучено у випадку несвоєчасного звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про його арешт.

Як встановлено в судовому засіданні, таких клопотань по результатах обшуку подано не було, а тому є всі підставі для задоволення скарги в частині вимог про повернення тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити.

Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000237, розпочате 07.12.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку за місцем її проживання в будинку АДРЕСА_1 у відповідності до протоколу обшуку від 09.02.2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1