Провадження № 1-кс/201/8910/2016
УХВАЛА
Іменем України

8 листопада 2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 26.09.2016 про закриття кримінального провадження №0000001, відомості щодо якого 25.12.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 26.09.2016 про закриття кримінального провадження №0000001, відомості щодо якого 25.12.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за його заявою скаржника. 01.10.2016 він отримав постанову про закриття даного кримінального провадження, з якою не погоджується з огляду на наступне. 28.11.2015 у період часу з 12.40 до 18.30 слідчим СВ Новомосковського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , старшим прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 , заступником начальника відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НПУ майором поліції ОСОБА_7 проведено обшук у приміщенні належного скаржнику на праві приватної власності продуктового магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , та вилучено алкогольну продукцію на суму приблизно 30 000 грн. Даний обшук вважає таким, що проведено без належних правових підстав. Так, особи, що проводили обшук, стверджують, що підставою для проведення обшуку, як і зазначено у протоколі обшуку, стала ухвала слідчого судді від 25.11.2015 у справі № 183/7378/15-к.

Проте, представлена співробітниками правоохоронних органів ухвала слідчого судді від 25.11.2015 не відповідає зазначеним вимогам. А саме, даною ухвалою дозволено проведення обшуку у приміщенні магазину «Продукти» за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 06.10.2015.

В той же час, адреса магазину, в якому було здійснено обшук: АДРЕСА_1 , належить скаржнику відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 02.04.2008.

В ході здійснення обшуку вилучались алкогольні напої - товари магазину. Співробітники прокуратури та поліції складали пляшки з напоями у поліетиленові пакети, заклеювали їх бірками з печатками та підписами понятих, та складали у свої власні (не службові) автомобілі.

Під час перенесення двох пакетів з вилученими алкогольними напоями, що вже були опечатані та підписані понятими, пакети розірвались, частина пляшок випала на землю. Проте ніким з посадових осіб не було усунуто пошкоджень пакету, не було заново опечатано. В розірваному вигляді такі пакети поклали в автомобіль та повезли.

Дана обставина повністю виключає використання таких вилучених товарів у процесі кримінального провадження в якості доказу, а недбале ставлення працівників правоохоронних органів до виконання своїх службових обов`язків ставить під сумнів їх професіоналізм.

Як наслідок, з магазину заявника незаконно вилучено повністю всю алкогольну продукцію, що унеможливило роботу відділу алкогольних напоїв, значно ускладнено роботу інших відділів магазину. Розмір матеріальної шкоди, спричиненої незаконними діями працівників правоохоронних органів, відповідає вартості вилученого майна - 30 000 грн. При цьому, відповідно до примітки до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 365, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян (тобто, більше 1700 грн.):

Даний факт спростовує твердження слідчого про відсутність істотної шкоди, спричиненої заявнику працівниками поліції та прокуратури під час проведення обшуку.

Отже, як вважає ОСОБА_3 , вказані дії працівників правоохоронних органів містять у собі склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 365 КК України. Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та надання їм правової оцінки. З часу внесення в ЄРДР заяви слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що під час розслідування вказаного кримінального провадження слідчий упереджено ставився до учасників кримінального процесу. Так, не дивлячись на той факт, що скаржник неодноразово звертався до слідчого і в усній, і в письмовій формі, його так і не було допитано як потерпілого.

Враховуючи викладене, просить скаргу задовольнити.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в поданій до суду скарзі просив розглянути справу за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріалів скарги, встановлено наступне.

Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 25.12.2015 до ЄРДР внесено матеріали за заявою ОСОБА_3 за фактом перевищення службових повноважень посадовими особами прокуратури Новомосковського району та УЗЕ в Дніпропетровській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено першому слідчому відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області.

З метою нагляду за додержанням законів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні постановою заступника прокурора Дніпропетровської області призначено групу прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Дніпропетровської області.

У своїй заяві ОСОБА_3 вказав, що працівники прокуратури Новомосковського району та УЗЕ в Дніпропетровській області перевищуючі свої службові повноваження незаконно провели обшук магазина «Продукти», який розташований на АДРЕСА_1 та незаконно вилучили майно, яке належить ОСОБА_3 .

Допитаний за вказаним фактом як свідок прокурор Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_6 показав, що ним здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000749 від 08.05.2015 за ч. 1 ст. 199 КК України, яке перебувало у провадженні СВ Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування.

Під час досудового розслідування як свідок був допитаний ОСОБА_9 , якій повідомив, що 22.09.2015 близько 13.00 у магазині «Продукти», розташованому за адресою: м. Новомосковськ, вул. Червоноармійська, 21а придбав пляшку горілки марки «Краля» Люботин Пшенична» об`ємом 0,5 дм?, за що розрахувався грошовими коштами в розмірі 32 гривні. На прохання останнього надати йому чек за придбаний товар, продавець повідомила, що чеку немає. Вийшовши з приміщення магазину ОСОБА_10 звернув увагу на те, що вартість придбаної ним пляшки горілки ТМ «Краля» Люботин Пшенична» на порядок дешевше ніж середня ринкова ціна на лікеро-горілчані вироби міцністю 40% об. та ємністю 0,5 дм?. Крім цього ОСОБА_10 помітив, що на пляшці відірвана марка акцизного податку та не щільно закрита кришка на горловині пляшки.

Вказану пляшку горілки ТМ «Краля» Люботин Пшенична» ОСОБА_10 надав співробітникам СВ Новомосковського МВ, яку було оглянуто протоколом огляду від 22.09.2015.

29.09.2015 слідчим СВ Новомосковського МВ ОСОБА_11 винесено постанову про призначення комплексної експертизи вищевказаної пляшки горілки до проведення якої залучив експертів Дніпропетровського НДІСЕ МЮ України.

Відповідно до висновку №4978/4979/4980-15 конкурсної судово-технічної експертизи документів, трасологічної експертизи та експертизи спиртовмісних сумішей надано для дослідження марка акцизного податку на пляшці горілки ТМ «Краля» виготовлена не за технологією, що використовується Державне підприємством, здійснюючим випуск марок акцизного податку України, а виготовлена поліграфічним способом з використанням форм високого плоского (офсетного) та струмневого друку. Також експертизою встановлено, що вказана пляшка горілки закупорена механічним способом з використанням не заводського обладнання, етикетки та контр етикетки наклеєні не заводським способом та мають ознаки використання не заводського обладнання; рідини, представлені на дослідження є спиртовмісними сумішами, основними їх компонентами є етиловий спирт та вода, рідини не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003.

Також вказаний свідок помітив ліцензію ДФС України в області на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серія АЕ №602220, реєстраційний номер 08 від 26.03.2015 на ім`я ОСОБА_12 з місцем здійснення діяльності АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є приватний підприємець ОСОБА_8 на підставі свідоцтва на право власності серії НОМЕР_1 від 06.10.2015.

25.11.2015 судом клопотання про проведення обшуку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 було задоволено.

28.11.2015 працівниками поліції у його присутності проведено обшук зазначеного магазину та вилучено горілчані напої у пляшках з ознаками фальсифікації.

ОСОБА_3 , який є власником вказаного приміщення показав технічний паспорт на торгово-виставочний павільйон, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та окремо надав витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , вказуючи, що ця адреса, за якою проводиться обшук, проте підтверджуючих документів, які б вказували на хибність адреси за якою проводився обшук надано не було.

Допитані за цим фактом старший оперуповноважений УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України ОСОБА_13 , старший оперуповноважений УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України ОСОБА_14 , слідчий Новомосковського ВП ГУ НП ОСОБА_11 , заступник начальника відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7 надали аналогічні покази з показами ОСОБА_6 .

Крім того, заступник начальника відділу УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7 показав, що в день обшуку магазину був присутній ОСОБА_3 , який є власником приміщення, в якому проводився обшук. ОСОБА_3 пояснив, що магазин, в якому вони знаходяться розташований не за тією адресою, яка вказана в ухвалі суду. На підтвердження своїх слів ОСОБА_3 пред`явив технічний паспорт на приміщення на титульному аркуші якого було вказано « АДРЕСА_1 », однак у різних документах вказаного паспорту містилася адреса із нумерацією «21» а в інших «21а». Щоб уникнути плутанини ОСОБА_3 повідомив, що працівниками КП «Новомосковське БТІ» було допущено помилку при складанні документу, а так як остаточним та маючим юридичну силу у вказаному паспорті є свідоцтво про право власності, то вказаний документ також було пред`явлено правоохоронцям. У ньому зазначалася адреса: АДРЕСА_1 , проте на вказану інформацію працівники поліції не відреагували та продовжили проводити обшук.

Під час проведення обшуку працівниками поліції було виявлено у магазині (у кутку споживача) ліцензію про дозвіл на торгівлю лікеро-горілчаною продукцією за адресою: АДРЕСА_1 , виданою на ім`я ОСОБА_12 (дружину ОСОБА_3 )

У протоколі обшуку від 28.11.2015 вказано, що обшук проводився за адресою: АДРЕСА_1 .

У протоколі обшуку ОСОБА_3 надав зауваження, що обшук проведено за адресою: АДРЕСА_1 , проте підтверджуючі документи не долучив, що свідчив про те, що у приміщенні магазину були документи на магазин за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду ОСОБА_15 від 09.12.2015 скаржнику ОСОБА_3 у задоволенні скарги про визнання протиправним проведення 28.11.2015 слідчим ОСОБА_11 обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання слідчого повернути вилучене під час обшуку майно, відмовлено.

Таким чином згідно матеріалів кримінального провадження фактів порушення КПК України під час проведення 28.11.2015 у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Новомосковськ, вул. Червоноармійська, 21, не виявлено, що в свою чергу також підтверджується ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду ОСОБА_15 від 09.12.2015.

Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без й згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. В даному випадку, проведення досудового розслідування у відношенні співробітників прокуратури та співробітників поліції на не обґрунтованих заявником підставах є не що інакше, як втручання в особисте і сімейне життя вказаних осіб, тому що саме на рівні Конституції України передбачено право громадянина України на недоторканість особисто життя і втручання в яке без законних на те підставах до того ж неправомірно забороняється.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26 грудня 2003 року «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», диспозиція статей 364, 365, 367 КК України передбачає настання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Таким чином, перевищення влади або службових повноважень належить до злочинів із матеріальним складом, який визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку. Суб`єктивна сторона зловживання владою або службовими повноваженнями характеризується умисною формою вини. При цьому, діяння вчинюється лише з прямим умислом.

Крім того, Законом України №1261 від 13 травня 2014 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», внесено зміни до Кримінального кодексу України, відповідно до яких обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам держави чи будь-яких осіб не встановлений.

За викладеного прокурор дійшов висновку, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про наявність у діях співробітників прокуратури та співробітників поліції, які проводили обшук 28.11.2015 за адресою: м. Новомосковськ, вул. Червоноармійська, 21а складу злочинів у сфері службової діяльності, керуючись ст.ст. 40, 110, 283, 284 КПК України.

26.09.2016 постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 було закрито кримінальне провадження №0000001 від 25.12.2015, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України та ознак складу злочинів у сфері службової діяльності у діях співробітників прокуратури та співробітників поліції, які проводили обшук 28.11.2015 за адресою: м. Новомосковськ, вул. Червоноармійська, 21а.

Суд приходить до висновку, що слідчим з`ясовані всі обставини, що мають значення для повного розслідування кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчим всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що доводи скаржника не дають підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження та відновлення досудового слідства.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів кримінального провадження, старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 було повно і всебічно проведено досудове розслідування та вжито вичерпних заходів для з`ясування всіх обставин по справі для встановлення об`єктивної істини, з огляду на що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з підстав її недоведеності та необґрунтованості. Відтак у скарзі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 від 26.09.2016 про закриття кримінального провадження №0000001, відомості щодо якого 25.12.2015 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1