Справа № 387/432/16-к
№ 1-кп/183/649/16
В И Р О К
іменем України
07 жовтня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000504 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 обвинувачується у наступному. На підставі Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» ОСОБА_5 було призвано на військову службу до Збройних Сил України під час мобілізації та наказом № 72 від 03.04.2014 року командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду розвідника гранатометника реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Так, 01 серпня 2014 року молодший сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин, чим незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки. 28 квітня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.

Таким чином, у період з 01 серпня 2014 року до 28 квітня 2016 року молодший сержант ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць і його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_4 30 квітня 2016 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_4 .

Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України, визнав, сторони узгодили призначення йому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 висловилася про затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав, щиро кається та висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним. Суд також вважає, що угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого і його ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання при укладанні угоди про визнання винуватості у виді позбавленні волі та застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_5 від його відбування з випробуванням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 квітня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності його захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно, після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1