Справа № 477/1701/15-к
Провадження № 1-кп/477/14/16
УХВАЛА

08 вересня 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000479, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2015 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та разом з цим клопотанням було подане клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, але не зважаючи на це ОСОБА_5 з місця свого проживання зник. Його місце проживання і знаходження не відоме. Вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків. Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Своє клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обґрунтовував тим, що обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків: сім`ї, постійного місця роботи та проживання. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності та не відбув покарання, не сплатив штраф, призначений вироком суду, що свідчить про можливість вчинення обвинуваченим нових злочинів. Неявка обвинуваченого в судове засідання свідчить про переховування від суду та намагання уникнути покарання. За таких обставин вважає існування ризиків: переховування від суду, намагання уникнути відповідальності та можливістю вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання. В подальшому, вислухавши доводи захисту та за результатами дослідження наданих до суду доказів, не заперечувала щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора та вважала запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надто суворим щодо її підзахисного, оскільки обвинувачений має сім`ю, проживає у цивільному шлюбі із жінкою, яка чекає народження дитини. Після отримання паспорта, який був втрачений, обвинувачений має намір зареєструвати шлюб та офіційно працевлаштуватись, оскільки відсутність паспорта перешкоджає цьому. Має постійне місце проживання більше ніж півроку проживає у квартирі дідуся по АДРЕСА_1 . Працює без офіційного працевлаштування. Відшкодував потерпілому заподіяні збитки. Вважає, що особисте зобов`язання є достатнім запобіжним заходом щодо її підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив клопотання захисника задовольнити. Пояснив, що більше ніж півроку проживає у квартирі дідуся з цивільною дружиною, чекають народження дитини. Після отримання паспорта, який був втрачений, має намір зареєструвати шлюб та офіційно працевлаштуватись, оскільки відсутність паспорта перешкоджає цьому. На сьогодні працює без офіційного працевлаштування. Збитки потерпілому відшкодував.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, клопотання та додані матеріали, судом встановлено наступне.

28 липня 2015 року до суду надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

28 вересня 2015 року обвинувачений не з`явився в судове засідання, заходи щодо забезпечення його явки до суду виявились безрезультатними. В зв`язку з чим обвинувачений був оголошений у розшук та був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва.

30.08.2016 року обвинувачений ОСОБА_5 був доставлений до суду. Розгляд клопотання не відбувся через відсутність захисника, якого не було сповіщено про час та місце судового засідання. Про наступне судове засідання обвинувачений був повідомлений повісткою.

08 вересня 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 з`явився в судове засідання за повісткою.

Розглянувши клопотання прокурора, суд вважає, що це клопотання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначена норма Основного Закону кореспондується зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 жовтня 1950 року, згідно з якою обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачуваних законом випадках за встановленою законом процедурою.

28 грудня 2015 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва.

Своє клопотання обґрунтовував тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, але не зважаючи на це ОСОБА_5 з місця свого проживання зник. Його місце проживання і знаходження не відоме. Вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків. Обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Зазначала, що обвинувачений не має сталих соціальних зв`язків: сім`ї, постійного місця роботи та проживання. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності та не відбув покарання, не сплатив штраф, призначений вироком суду, що свідчить про можливість вчинення обвинуваченим нових злочинів. Неявка обвинуваченого в судове засідання свідчить про переховування від суду та намагання уникнути покарання. За таких обставин вважає існування ризиків: переховування від суду, намагання уникнути відповідальності та можливістю вчинити інше кримінальне правопорушення.

Аналізуючи вищезазначені докази суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з досліджений доказів обвинувачений має постійне місце проживання у квартирі дідуся за адресою АДРЕСА_1 , близько року проживає разом цивільною дружиною, з якою чекають народження дитини. Через відсутність паспорту працює без офіційного працевлаштування. Обвинуваченим відбуте покарання, сплачений штраф, призначене за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва. Збитки завдані злочином, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , відшкодовані потерпілому у повному обсязі, про що останнім надано розписку. Позитивно характеризується за місцем проживання. Зазначене свідчить про сталі соціальні зв`язки обвинуваченого та намір стати на шлях виправлення і спростовує наявність ризику щодо вчинення обвинуваченим нового злочину.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні обвинувачений з 28.09.2015 року по 30.08.2016 року знаходився у розшуку. Злочин у якому обвинувачується ОСОБА_5 , належить до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО є надто суворим для обвинуваченого.

Проте, суд приходить до висновку щодо необхідності обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, обвинувачений тривалий час переховувався від суду, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину. Вказане дає суду обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе ухилитись від суду. Домашній арешт виконувати за місцем проживання обвинуваченого, оскільки власник квартири, дідусь обвинуваченого, ОСОБА_6 не заперечував проти цього.

Враховуюче викладене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 181, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів із забороною залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 години до 6-00 години ранку.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, згідно з вимогами ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

прибувати за викликом суду у відповідності з визначеною ним періодичністю;

не відлучатись з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Ухвала в частині дії обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє по 06 листопада 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1