Справа № 300/176/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
І м е н е м У к р а ї н и

15.11.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , його представника- адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого водієм ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
визнано виним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в один рік.
Задоволено цивільний позов керівника Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах Воловецької РДА та стягнуто з ОСОБА_12 витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 в сумі 4348 грн. 30 коп.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 6 611 грн. 31 коп. майнової шкоди та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не застосовувався.
Речовий доказ- деревяну палицю ухвалено знищити.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 29 жовтня 2016 року близько 13 год. 00 хв. навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 тримаючи в руках дерев`яну биту підійшов до ОСОБА_7 і на ґрунті неприязних відносин вступив з ним у суперечку після чого умисно наніс йому декілька ударів битою по тулубу та спині, в результаті чого спричинив потерпілому численні тілесні ушкодження різних частин тіла, які згідно висновку судової медичної експертизи №216 від 23.11. 2015 року кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначено покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Вважає, що суд звільнивши ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання безпідставно не поклав на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки існує загроза, що ОСОБА_12 може ухилятись від відбування призначеного покарання та може виїхати за кордон. Просить дослідити диск звукозапису судового засідання та характеризуючі дані ОСОБА_12 . Просить призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України та встановлення обов`язків, передбачених п.2, 3, 4 ст. 76 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий та його представника- адвокат ОСОБА_8 просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 більш суворе покарання. Вказують, що обвинувачений вину у вчиненому не визнав, не розкаявся, завдану йому шкоду не відшкодував. За наведених обставин суд безпідставно застосував до нього ст. 75 КК України, при цьому ще й не поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Вважає також необґрунтованим вирок суду в частині часткового задоволення його позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що суд не врахував, що потерпілий лікується і по даний час, що в майбутньому йому потрібна хірургічне втручання для відновлення функцій пошкодженої руки. Просять заявлений позов задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 просить виправдати ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні цього злочину. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий, який своїми діями спровокував ОСОБА_12 на бійку, зв`язку з чим він змушений був захищатися. Стверджує, що сім`я його підзахисного неодноразово потерпала від неправомірної поведінки потерпілого у зв`язку з чим вони звертались до правоохоронних органів, за наслідком трьох звернень з потерпілим було проведено профілактичні бесіди.. Просить врахувати, що в ході бійки ОСОБА_12 також отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновок експерта №213, однак суд першої інстанції відмовив у приєднанні цього доказу до справи. Вважає показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які суд поклав в основу вироку, які є неправдивими та суперечливими, оскільки ОСОБА_12 перебуває з ними в неприязних стосунках з приводу земельної межі, що суд безпідставно відхилив з приводу цього відповідні докази. Звертає увагу, що прокурор в судових дебатах просив призначити ОСОБА_12 два роки позбавлення волі з іспитовим строком, а суд в порушення цього призначив йому три роки позбавлення волі . Окрім того, суд, не зважаючи на їхні клопотання, не дослідив речовий доказ в справі, відомості про який різняться чи це була палка, чи - бита.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_9 та його захисника в підтримання своєї апеляційної скарги, прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 про підтримання своїх скарг та заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого і його захисника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апелянтів, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга потерпілого та його представника - частковому задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника - без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність обвинувачення ОСОБА_9 у заподіянні умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_7 , тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну юридичну оцінку.

Так, обставини побиття ОСОБА_15 й заподіяння йому тілесних ушкоджень визнав сам обвинувачений ОСОБА_9 .. Судово - медичною експертизою №216 від 23 листопада 2015 року встановлено, що потерпілому тілесні ушкодження були заподіяні за обставин, на які вказували обвинувачений ОСОБА_9 та свідки. Окрім легких тілесних ушкоджень, Годованцю спричинено і середнього ступеня тяжкості : закритий багато уламковий перелом лівої ліктьової кістки в с/з із зміщенням.

Різні визначення предмету, яким було нанесено обвинуваченим вказане тілесне ушкодження потерпілому, зокрема, деревяна палка, деревяна бита, не мають значення для кваліфікації дій та доведеність вини, оскільки сам обвинувачений підтвердив, що бив потерпілого деревяним предметом палкою. Від чого і спричинилось середньої тяжкості тілесне ушкодження, як про це підтвердив у своєму висновку судово-медичний експерт. Як і не впливає довжина вказаного предмету на доказову базу.

Дії обвинуваченого відповідно до встановлених фактичних обставин справи правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Що стосується доводів апеляційних скарг про те, що потерпілий сам спровокував конфлікт, оскільки провокував ОСОБА_12 до бійки, не свідчить про те, що йому загрожувала небезпека чи було наявне будь-яке посягання на його життя чи здоров`я зі сторони потерпілого ОСОБА_7 , у звязку з чим в нього могла виникнути необхідність у застосуванні фізичної сили відносно потерпілого.

Встановлено показаннями як потерпілого, так і обвинуваченого, що потерпілий ОСОБА_16 прийшов до будинку обвинуваченого ОСОБА_12 , в якому проживав його син з колишньою дружиною, для зустрічі із сином. Подія бійки відбулася за межами дворогосподарства, яка виникла внаслідок образливих висловлювань в адресу один одного.

Попередні конфлікти ОСОБА_12 з потерпілим, та його численні звернення з цього приводу до правохоронних органів, на неврахування яких місцевим судом посилається захисник обвинуваченого, можуть свідчити лише про взаємну неприязнь потерпілого та обвинуваченого та її тривалість і на кваліфікацію дій ОСОБА_9 та доведеність його вини, не впливають.

Не заслуговують на увагу й апеляційні доводи захисника ОСОБА_17 стосовно неправдивості показів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з тих підстав, що ОСОБА_9 перебуває з ними в неприязних відносинах, так, вказані особи були допитані судом в якості свідків та попереджені про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань. Їх показання узгоджуються з показаннями потерпілого, з яким вони жодних відносин не мають. Як зазначено у вироку, дані свідки ствердили, що знаходились вдома. Почули на вулиці галас, коли вийшли - побачили, що ОСОБА_12 вибіг з подвіря з деревяною битою, наніс удари потерпілому, від чого той впав на землю, а ОСОБА_12 продовжував лежачого потерпілого копати. Після того, як у бійку втрутився батько ОСОБА_9 , інцидент був припинений. Підстав вважати, що дані свідки обмовили обвинуваченого, судом не встановлено.

Не встановлено також, що з боку ОСОБА_12 було перевищення меж необхідної оборони, оскільки потерпілий під час бійки не мав ніяких предметів у руках, а також і не встановлено, що потерпілий нападав на обвинуваченого у його помешканні чи дворогосподарстві.

Згідно зі ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, шляхом заподіяння тому хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Таких обставин не було встановлено ні у суді першої інстанції, ні в апеляційній. Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Підстав для скасування вироку з наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, як і не знаходить інших, які б давали підстави для закриття провадження у справі.

Апеляційний суд вважає , що апеляційні твердження сторони обвинувачення про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, є обґрунтованими. В апеляційних скаргах не порушується питання про призначення більш суворого строку покарання, а звертається увага на неправильне застосування вимог ст. 75, ст. 76 КК України. З вироку убачається, що суд, звільняючи особу від відбування покарання, не обґрунтував чому не застосовув обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ч.3 ст. 75 КК України визначено, що в разі, якщо суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого від покарання з випробуванням він повинен покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Оскільки суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а відтак невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого особі обвинуваченого, тому оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання на підставі ст. 409, ст. 413, ст. 420 КПК України підлягає скасуванню та постановленню нового апеляційним судом.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду про те, що ОСОБА_12 не позбавлений можливості виправитись без ізоляції від суспільства є обґрунтованим, чого і не оспорює сторона обвинувачення. Проте, оскільки суд першої не визначив засудженій особі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне визначити такі, передбачені п.п.2, 3,4 ст.76 КК України, як про це просив в апеляційній скарзі прокурор та яку підтримали потерпілий та його представник. Таким чином колегія суддів вважає визначене покарання необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і є справедливим.

Щодо цивільного позову потерпілого, то апеляційний суд вважає, що суд правильно стягнув у відшкодування матеріальну шкоду, в розмірі, підтвердженому письмовими доказами. В апеляційній інстанції потерпілий просив додатково стягнути підтверджені витрати за надання йому юридичної допомоги адвокатом Шуста, тобто на суму 1000 грн. та витрати пов`язані з явкою до суду. Крім цього, просив стягнути в повному обсязі, тобто у сумі 120 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди, врахувати, що через неправомірні дії обвинуваченого, він до цього часу не володіє рукою, через що зазнає моральних страждань, його очікує наступне хірургічне втручання, від чого також зазнаватиме страждань, а також нестиме і матеріальні витрати.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував вказані потерпілим обставини в обґрунтування стягнення моральної шкоди, тому на підставі п. 3 ч.1 ст. 408 КПК України підлягає зміні розмір стягнення - збільшенню в межах розумності. Поряд з вищевикладеним, судова колегія також враховує обставини через які відбулась подія злочину, що потерпілий також допустив провокативні висловлювання в адресу обвинуваченого, які привели до бійки та таких наслідків, тому вважає справедливим розмір стягнення у сумі 15 тисяч гривень.

Щодо прохання про стягнення процесуальних витрат, понесених потерпілим, то апеляційний суд вважає, що на підставі ст. 118, ст. 124, ст. 126 КПК України такі підлягають стягненню в розмірі документально підтвердженому про здійснення таких витрат потерпілим( за надання правової допомоги адвокатом Шуста 1000 грн. , витрати пов`язані із прибуттям до місця розслідування та судового провадження 865 грн. 17 коп.), а всього 1865 грн. 17 коп.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 , 418-420 КПК України, апеляційний суд , -

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити;

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково;

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 6 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову потерпілого.

Призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст. 122 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить новий злочин та виконає обов`язки : не виїжджатиме за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінальну виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтиметься для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь потерпілого ОСОБА_7 15 ( п`ятнадцять ) тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди та процесуальні витрати у сумі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) грн. 17 коп.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

На нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.

Копію вироку невідкладно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді: