Справа № 492/1649/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
16 червня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Арцизі Одеської області, громадянина України, болгарина, з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимого:
- 05.12.2005 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;
- 19.07.2009 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 13.12.2010 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 189 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 10.12.2015 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,
- 12.04.2016 року вироком Апеляційного суду Одеської області, яким вирок Арцизького районного суду Одеської області від 10.12.2015 року скасовано та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,-
встановив:
20 жовтня 2015 року, приблизно 02:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, із корисливих спонукань, маючи намір направлений на викрадення чужого майна, через паркан зі сторони АДРЕСА_2 проник на територію подвір`я вищевказаного будинку, де через незачинені двері будинку таємно проник до спальної кімнати, звідки таємно викрав два мобільних телефони марки «NOKIA-1800», корпус сіро - білого кольору, б/в, вартістю 180,00 гривень, та марки «NOKIA-202», корпус чорного кольору, б/в, вартістю 350,00 гривень, які належать на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 . Далі, продовжуючи свій злочинний намір направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , знаходячись у вищевказаному будинку таємно проник до приміщення кухні, звідки таємно викрав шкіряну куртку, чорного кольору, б/в, вартістю 470,00 гривень, яка також належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , однак противоправні дії ОСОБА_5 , який продовжував перебувати у вищевказаному будинку, були виявлені свідком ОСОБА_7 , який відпочивав в одній із кімнат будинку, якого також побачив ОСОБА_5 та розуміючи протиправність своїх дій, з метою уникнення бути затриманим, розуміючи, що його було помічено свідком, розуміючи, що його дії вже носять відкритий характер викрадення майна, з місця вчинення злочину з вищевказаним викраденим почав втікати, однак був затриманий свідком ОСОБА_7 на веранді вказаного будинку разом із викраденим майном потерпілої на загальну суму 1 000,00 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним у пред`явленому йому обвинуваченні себе не визнав та дав суду показання про те, що злочин, обставини якого викладені в обвинувальному акті він не скоював. У нього не було ніякого умислу на викрадення чужого майна, а в будинок потерпілої він зайшов, щоб зігрітися, а оскільки був у сильному алкогольному сп`янінні не розумів куди взагалі він зайшов. Після приїзду співробітників правоохоронних органів до місця події, у нього при собі ніякого викраденого майна не було. Всі докази його вини у вчиненні зазначеного злочину по справі були сфабриковані слідчим та дільничним інспектором. Свідки та потерпіла підписували протоколи допитів, не читаючи їх.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, його вина у вищезазначеному діянні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала суду, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 20.10.2015 року обвинувачений ОСОБА_5 зайшов до приміщення її кухні та викрав мобільні телефони та шкіряну куртку. Її син ОСОБА_7 побачив ОСОБА_5 разом з викраденим майном та повідомив їй. Вона викликала співробітників міліції.

Також потерпіла в ході судового розгляду заявила про те, що не має до обвинуваченого ОСОБА_5 претензії матеріального або морального характеру. Покарання обвинуваченому ОСОБА_5 просила призначити на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав суду, що вночі він разом з дружиною знаходився в кімнаті будинку його матері, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Двері будинку не були зачинені. Обвинувачений ОСОБА_5 зайшов у приміщення будинку, походив по кімнатах та вийшов на вулицю. Він вийшов за ним на вулицю, також потім вийшов на вулицю співмешканець його матері ОСОБА_8 , і почали розмовляти з ОСОБА_5 . Він бачив на ОСОБА_5 викрадені речі. ОСОБА_8 сказав, що на ОСОБА_5 його куртка, на що обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що куртку він знайшов. ОСОБА_8 з кишені куртки достав свій мобільний телефон та мобільний телефон ОСОБА_6 . Вони зняли з ОСОБА_5 куртку, а він почав втікати, але він наздогнав його біля автопарку. ОСОБА_5 почав погрожувати, вони викликали співробітників міліції та написали заяву. При ОСОБА_5 було їх майно, а саме куртка та два мобільних телефони. ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння та говорив, що він заблукав та зайшов в будинок щоб зігрітися. ОСОБА_5 ніхто не бив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав суду, що йому подзвонив племінник ОСОБА_7 та сказав, що незнайома людина ходить по кімнатах будинку. Він одягнувся та прийшов. ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 знаходились на вулиці. ОСОБА_5 знаходився у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_5 викрав куртку та два мобільні телефони. ОСОБА_5 сказав, що куртку він знайшов і телефони були в ній. В його присутності обвинуваченого ніхто не бив. ОСОБА_5 завели у двір будинку до гаража, його сестра ОСОБА_6 подзвонила в міліцію.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що ОСОБА_5 пройшов в приміщення будинку викрав куртку, яка знаходилась на кухні будинку на кріслі та два мобільні телефони, які знаходились на вікні. Він вийшов на вулицю, де знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , який почав втікати. Він побачив на обвинуваченому викрадену куртку. ОСОБА_7 наздогнав обвинуваченого біля автопарку. ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння та пояснив, що йому не відомо, де він знайшов куртку. При ОСОБА_5 було їх майно, а саме куртка та два мобільних телефони. ОСОБА_5 у його присутності не говорив, що зайшов до будинку щоб зігрітися. ОСОБА_5 в його присутності ніхто не бив.

Згідно протоколу огляду місця події від 20 жовтня 2015 року та фото таблиці до нього, в ході проведення огляду будинку потерпілої ОСОБА_6 , остання вказала місця, де знаходились мобільні телефони.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_6 , вона добровільно видала мобільні телефони, які намагався викрасти з її будинку ОСОБА_5 , які в свою чергу були оглянуті слідчим, що підтверджено протоколом огляду від 20 жовтня 2015 року та фото таблицею до нього.

Таким чином, сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Досліджені докази спростовують позицію обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння замаху на скоєння грабежу, оскільки вказаного в обвинувальному акті майна він не викрадав, у зв`язку з чим таку позицію обвинуваченого суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Так, як допитані у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підтвердили факт того, що ОСОБА_5 пройшов в приміщення будинку викрав куртку, яка знаходилась на кухні будинку на кріслі, яку потім надягнув на себе та два мобільні телефони, а після того як його побачили став втікати, але його наздогнав ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_9 дав показання, що йому подзвонив племінник ОСОБА_7 та повідомив, що незнайома людина ходить по кімнатах будинку. Після того, як він прибув, то бачив, що ОСОБА_5 знаходився у стані алкогольного сп`яніння та був одягнутий у куртку, яку, як він пояснив, знайшов і телефони були в ній. Показання цих свідків та потерпілої спростовують позицію обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність у нього наміру проникати у будинок з метою викрасти майно потерпілої.Позиція обвинуваченого також спростовується дослідженими судом письмовими доказами, зокрема протоколами огляду місця події від 20 жовтня 2015 року та фото таблицями до них, відповідно до яких, в ході проведення огляду будинку потерпілої ОСОБА_6 , останні вказала місця, де знаходились мобільні телефони, які в свою чергу були оглянуті слідчим, а також заявою потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якої вона добровільно видала мобільні телефони, які намагався викрасти з її будинку ОСОБА_5 .

Отже, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив замах на тяжкий злочин.

ОСОБА_5 до взяття під варту проживав в АДРЕСА_1 і за місцем проживання характеризується посередньо. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш неодноразово судимий.

Також судом враховується, що потерпіла не має до обвинуваченого претензій ні матеріального, ні морального характеру, про що заявила в судовому засіданні.

Судом не беруться до уваги свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які надані в підтвердження наявності в обвинуваченого малолітніх утриманців, оскільки згідно даних про батька, які містяться у згаданих свідоцтвах, ОСОБА_5 не є батьком цих дітей в розумінні положень Сімейного кодексу України.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 суд відносить скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що даний злочин він скоїв до постановлення вироку Апеляційним судом Одеської області 12 квітня 2016 року, яким було скасовано вирок Арцизького районного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року, та згідно якого ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, і дане покарання не відбуте ним повністю. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 за даним вироком за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а саме до призначеного ОСОБА_5 покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області 12 квітня 2016 року.

Крім того, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою з 20 жовтня 2015 року, оскільки ухвалою слідчого судді від 20 жовтня 2015 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішуючи питання про запобіжний захід стосовно обвинуваченого, суд вважає, що стосовно ОСОБА_5 немає необхідності продовжувати або змінювати запобіжний захід до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що він відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області 12 квітня 2016 року у вигляді позбавлення волі.

Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного ОСОБА_5 покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області 12 квітня 2016 року і остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Зарахувати в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 з 20 жовтня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня його затримання, тобто з 20 жовтня 2015 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати у зв`язку з тим, що він відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області 12 квітня 2016 року у вигляді позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ

Арцизького районного суду ОСОБА_1