Справа № 278/695/16-к
В И Р О К
Іменем України
18 квітня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000075 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруча Житомирської області, громадянина України, із вищою освітою, командира взводу забезпечення роти забезпечення батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 410, ч. 4 ст. 27, ст. 290 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Миролюбівка Житомирського району та області, громадянина України, із середньою освітою, командира взводу обслуговування та ремонту автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 , одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 290 КК України,
в с т а н о в и в :
Прокурор прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та підозрювані ОСОБА_4 і ОСОБА_5 уклали угоди про визнання винуватості, відповідно до яких 6 червня 2015 року на підставі наряду військової частини НОМЕР_2 № 158 від 20.03.2015 до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) з військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) на розбирання надійшов автомобіль УРАЛ-44202 (шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 ).
22.06.2015 вказаний автомобіль був поставлений на облік працівниками фінансово-економічної служби та обліково-операційного відділу військової частини НОМЕР_1 шляхом внесення відповідних записів до книг обліку як військове майно військової частини НОМЕР_1 та зберігався на території військової частини.
В червні 2015 року вказаний автомобіль на підставі акту прийняття-передачі основних засобів був прийнятий на зберігання командиром ремонтного взводу спеціальних робіт технічної роти батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 .
В середині червня 2015 року, побачивши на території військової частини НОМЕР_1 зазначений автомобіль УРАЛ-44202, який перебував у кращому технічному стані, ніж його власний автомобіль УРАЛ, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку зазначеного автомобіля.
У подальшому ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, скориставшись відсутністю сержанта ОСОБА_7 , який з 05.07.2015 до 09.07.2015 перебував у відпустці за станом здоров`я, у цей же період близько 20 години таємно, без будь-якого дозволу, вивіз автомобіль УРАЛ (шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , балансовою вартістю 9 473 грн.) з військової частини НОМЕР_1 за межі охоронюваної території частини, сховавши його на території аеродрому, таким чином розпорядившись ним. Одразу після цього замість викраденого автомобіля з метою приховання факту викрадення поставив власний автомобіль УРАЛ тієї ж моделі, який в подальшому було розібрано військовослужбовцями та працівниками ЗСУ військової частини НОМЕР_1 як автомобіль УРАЛ (шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 ).
Крім того, у невстановлений слідством час, місце та спосіб, ОСОБА_8 , перебуваючи у дружніх відносинах із ОСОБА_4 , звернувся до останнього із проханням надати допомогу у зміні номеру шасі автомобіля КРАЗ 260. ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у військової частині НОМЕР_1 зберігаються ударні клейма, необхідні для набиття нового ідентифікаційного номера шасі, надав свою згоду ОСОБА_8 .
В подальшому, 26.04.2015 о 12 год. 59 хв. ОСОБА_8 зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_6 надіслав на номер мобільного телефону НОМЕР_7 , який використовував ОСОБА_4 , SMS-повідомлення, в якому було вказано ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_8 », який необхідно було набити на автомобілі КРАЗ 260.
Достовірно знаючи про встановлений законодавством України порядок зміни ідентифікаційного номера шасі автомобіля, виконуючи прохання свого знайомого, діючи умисно, 20.05.2015 в першій половині дня на території військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 попросив командира взводу обслуговування та ремонту автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки батальйону забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 набити новий ідентифікаційний номер шасі на автомобілі КРАЗ 260, повідомивши останньому про те, що зазначений автомобіль буде знаходитись на автодорозі «Житомир-Сквира» поблизу с. Скоморохи Житомирського району.
На вказане прохання ОСОБА_5 погодився та, скориставшись відсутністю командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 в своєму службовому кабінеті, цього ж дня, в післяобідній час, шляхом вільного доступу через відкриті двері проник до підсобного приміщення службового кабінету останнього, звідки взяв набори цифрових та буквених ударних клейм, необхідні для набиття нового ідентифікаційного номера шасі.
20.05.2015 о 17 год. 32 хв. ОСОБА_4 зі свого мобільного телефону з номером НОМЕР_7 надіслав на номер мобільного телефону НОМЕР_9 , який використовував ОСОБА_5 , SMS-повідомлення, в якому було вказано ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_8 », який необхідно було набити на автомобілі КРАЗ 260.
Цього ж дня близько 18 год., перебуваючи на узбіччі автодороги «Житомир-Сквира» поблизу повороту в с. Скоморохи Житомирського району, діючи умисно, виконуючи прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за допомогою буквених та цифрових ударних клейм набив на шасі автомобіля КРАЗ 260 новий ідентифікаційний номер « НОМЕР_8 », підробивши таким чином ідентифікаційний номер шасі вказаного транспортного засобу.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 410 КК України, - викрадення засобу пересування, вчинене військовослужбовцем, та злочин, передбачений ч. 4 ст. 27, ст. 290 КК України, - підбурювання до підробки ідентифікаційного номера шасі транспортного засобу.
ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 290 КК України, - підробка ідентифікаційного номера шасі транспортного засобу.
16 березня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 410, ч. 4 ст. 27 ст. 290 КК України, та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 290 КК України.
22 березня 2016 року між підозрюваними ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоди про визнання винуватості, згідно яких сторони визнають правильність кваліфікацій дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 410, ч. 4 ст. 27 ст. 290 КК України, ОСОБА_5 за ст. 290 КК України, та узгоджують вид і міру покарання ОСОБА_4 : за ч. 4 ст. 27 ст. 290 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 410 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Остаточне покарання ОСОБА_4 сторони відповідно до ст. 70 КК України визначили шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, а також узгодили звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням. Сторони угоди узгодили покарання підозрюваному ОСОБА_5 за ст. 290 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вирішуючи питання про відповідність цих угод вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ст. 12 КК України злочин, передбачений ст. 290 КК України, є злочином невеликої тяжкості, злочин, передбачений ч. 1 ст. 410 КК України, є тяжким злочином, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угод дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоди про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про підозру (16.03.16) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Зміст угод відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК України, а також передбачені ст. 473 КПК України наслідки укладення та затвердження угод.
Укладення угод між підозрюваними ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та прокурором є добровільними, на чому наголосили сторони угод в судовому засіданні.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угод та ці умови угод не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угод про визнання винуватості не були добровільними, у суду немає.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявили, що цілком розуміють наслідки угод.
Очевидної неможливості виконання підозрюваними взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Для визнання винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами види і міри покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам підозрюваних, які щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочинів.
Прокурор, підозрювані ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх захисник висловили одностайну думку про затвердження угод про визнання винуватості. Підозрювані вказали, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрах, відповідають дійсності, вину визнають повністю.
Речові докази: автомобіль «УРАЛ» підлягає передачі законному власнику, ударні клейма, металеві таблички від агрегатів та вузлів автомобілів знищенню.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з підозрюваних.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо них запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити у кримінальному провадженні № 0000075 угоди про визнання винуватості від 22 березня 2016 року між прокурором прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 410, ч. 4 ст. 27 ст. 290 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:
- за ч. 4 ст. 290 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень;
- за ч. 1 ст. 410 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 290 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках на користь держави 9828 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 94 коп. процесуальних витрат на залучення експертів при проведенні трасологічних, автотоварознавчих, судово-балістичних експертиз.
Речові докази після набрання вироком законної сили: автомобіль «УРАЛ 4320», переданий на зберігання до УСБУ в Житомирській області повернути законному власнику військовій частині НОМЕР_1 , ударні клейма, металеві таблички від агрегатів та вузлів автомобілів, передані на зберігання до кімнати речових доказів прокуратури Житомирської області знищити.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. При цьому вирок може бути оскаржений підозрюваним, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копія вироку негайно після проголошення вручається підозрюваному та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1