Справа №212/2436/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ; за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ; сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ; захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_5 ; потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000076 від 13.02.2016 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кривий Ріг, Україна, громадянин України, освіта середньотехнічна, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, фізична особа-підприємець, раніше не засуджений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
13.02.2016 в темний час доби, приблизно о 19 годині 00 хвилин, під час дощу, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Honda Odyssey», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по освітленій міським освітленням проїзній частині дороги вул. Кремлівська з боку вул. Тухачевського в напрямку вул. Рзянкіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.
В цей же час, попереду руху автомобіля, в районі електричної опори № 112, вийшов пішохід ОСОБА_7 , який почав перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу, який позначено відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, в темпі звичайного кроку, зліва направо за напрямком руху автомобіля «Honda Odyssey».
Водій ОСОБА_5 , наближаючись до не регульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід ОСОБА_7 та маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожніми знаками «пішохідний перехід», які встановлені по обидва боки проїзної частини, не зменшив швидкості, та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3, та 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:
«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;
«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека..».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем ««Honda Odyssey», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі електричної опори № 112 по вул. Кремлівська в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїжджу частину дороги по пішохідному переходу позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та дорожньою розміткою 1.14.1. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 553 від 08.04.2016, яка надійшла до СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області 11.04.2016 року, потерпілому ОСОБА_7 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, внутрішньочерепної травми, уламкового перелому скроневої кістки, правої лобної кістки, перелому зовнішньої та внутрішньої стінок фронтальної пазухи праворуч, перелому заснування черепа, перелому кісток носа, забою головного мозку 2-го ступеню, субарахноїдального крововиливу обох півкуль, епідуральної гематоми праворуч, садна м`яких тканин голови, закритої травми груді, перелому 1-3 ребер праворуч, підвивиху тіла 3 шийного хребця, перелому поперечного відростку 1 грудного хребця, закритої травми живота, розрив печінки 1 ступеню, розриву брижки тонкої кишки, розриву серозної оболонки товстої кишки, гемоперитоніум, перелому лонної та сідничної кісток ліворуч, відкритого перелому обох кісток правої гомілки, шок 2-3. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Між порушенням водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.
За правовою кваліфікацією ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
На підставі частини третьої статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідити документи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого.
Пояснив, що 13.02.2016 в темний час доби, приблизно о 19 годині 00 хвилин, під час дощу, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Honda Odyssey», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по освітленій міським освітленням проїзній частині дороги вул. Кремлівська з боку вул. Тухачевського в напрямку вул. Рзянкіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.
В цей же час, попереду руху автомобіля, вийшов пішохід ОСОБА_7 , який почав перетинати проїзну частину дороги по пішохідному переходу. В результаті порушення правил дорожнього руху, сталося ДТП, після цього він вийшов з машини та попросив викликати швидку.
Після цього обвинувачений ОСОБА_5 поїхав в лікарню до потерпілого, придбав ліки та чекав на результати операції. Зараз він сплачує лікування ОСОБА_7 , має намір робити це і у майбутньому.
Звернув увагу, що в разі застосування до нього додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, це вплине на його можливість надавати допомогу ОСОБА_7 , оскільки його дохід суттєво зменшиться. Просив додаткове покарання не застосовувати.
Зазначив, що у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється, просить строго не карати, оскільки він відшкодував шкоду завдану кримінальним правопорушенням та активно сприяв розкриттю злочину.
Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що про саму подію - ДТП вона довідалася від друга сина за телефоном. З першого дня до сьогодні обвинувачений сумлінно допомагав потерпілому, сплачував витрати на лікування. Її син ОСОБА_7 потребує тривалого лікування. Її пенсія не дозволяє надавати сину відповідне лікування, тому вона просить не позбавляти обвинуваченого волі та не застосовувати до нього додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування.
Пояснила, що не подає цивільний позов, оскільки до цього часу обвинувачений добровільно їй допомагав.
Допитавши обвинуваченого та потерпілу, вислухавши думку прокурора, суд прийшов до переконання про те, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК У країни, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, працює, враховуючи поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, а саме активне сприяння потерпілій, а також намір надання їй матеріальної допомоги в подальшому, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст..75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст..76 КК України. При цьому суд зважає на позицію потерпілої, яка просить не призначати покарання, яке слід відбувати реально, а також враховує відсутність з їх сторони претензій до обвинуваченого.
Додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами - судом не застосовується, оскільки керування транспортними засобами є джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого. Окрім того, обвинувачений взяв на себе зобов`язання надавати потерпілій матеріальну допомогу, в тому числі, щодо лікування сина,і після ухвалення вироку, остання потребує допомоги і клопоче перед судом про незастосування такого покарання як позбавлення обвинуваченого права керування.
На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів.
Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст..100 КПК України.
До того ж слід стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення експертизи на користь держави у сумі 1540,70 грн.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.
Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Термін дії запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили , поклавши на обвинуваченого обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу суду.
Речові докази: -автомобілем «Honda Odyssey», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити у власності останнього;
Стягнути з ОСОБА_5 (іпн НОМЕР_2 ) витрати за проведення експертизи на користь держави у сумі 1540,70 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1