АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/167/15 Справа № 201/803/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою старшого прокурора відділу 06/2 прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 про дозвіл на арешт майна, а саме автомобіля марки Фольксваген, моделі Гольф, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Власником вказаного автомобіля є ОСОБА_8 . Вказаний автомобіль було визнано знаряддям вчинення злочину у кримінальній справі №33101628, вилучений працівниками ГУБОЗ ГУМВС України у Дніпропетровській області та доставлено на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів УДАІ Дніпропетровської області.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що слідчий в порушення вимог ст. 173 КПК України у зазначеному клопотанні не довів розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення. А тому слідчий суддя вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, старшим прокурором відділу 06/2 прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_6 вказав на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню через необґрунтованість у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Відмовляючи у задоволенні клопотання суд не прийняв до уваги те, що вартість майна, яке належить арештувати є співрозмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, розгляд клопотання слідчого про надання дозволу на арешт майна здійснювався слідчим суддею 22 січня 2015 року без виклику прокурора. В апеляційній скарзі прокурор просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Крім того, на думку колегії суддів, доводи викладені в апеляційній скарзі про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли своє підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у провадженні СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000572 внесеного до ЄРДР 27.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом перевищення службових повноважень службовими особами правоохоронних органів.

12 січня 2015 року старший слідчий СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про дозвіл арешту на майно, а саме транспортний засіб марки Фольксваген, моделі Гольф, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

З висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого з мотивів, вказаних в ухвалі, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання прокурору для усунення його недоліків виходячи з наступного.

В силу ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України слідує, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого та приймаючи рішення про відмову у накладенні арешту на майно, зазначене в клопотанні слідчого, колегія суддів, враховуючи підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, вважає що клопотання не може бути задоволено, оскільки не відповідає в повному обсязі вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України та має недоліки і підлягає поверненню для їх усунення.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що клопотання слідчого не вмотивоване, зокрема: відсутні правові підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; не в повному обсязі визначено індивідуальні ознаки майна, що належить арештувати, не зазначено конкретний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна та постановлення ухвали не надав оцінки зазначеним недолікам та тим обставинам, що клопотання подано без додержання вимог статті 171 КПК України, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу апеляційного суду, якою повернути клопотання старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області про відмову у накладенні арешту на майно прокурору Дніпропетровської області для усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права слідчого після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу 06/2 прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання старшого слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 повернути прокурору Дніпропетровської області для усунення недоліків на протязі семидесяти двох годин.

Судді:

__________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4