Провадження № 1-в/127/1730/16
УХВАЛА
31 жовтня 2016 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні подання про приведення у відповідність вироку Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2004 року відносно ОСОБА_6 , -
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло подання в.о. начальника Вінницької УВП УДПтС України у Вінницькій області (№1) підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про приведення у відповідність вироку Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2004 року відносно ОСОБА_6 . Подання мотивовано тим, що в установі відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року ОСОБА_6 . Згідно із вироком ОСОБА_6 засуджений за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 345, ч.1 ст. 263, ст. 69, ч.6 ст. 19, п.п. «а», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19 ст. 190-1, ч.4 ст. 19 п.п. «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, який набув чинності 08.10.2016 року, до ч.2 ст. 64 та ст. 68 КК України внесені зміни. В зв`язку з зазначеним, установа просить привести вирок у відповідність до Закону України 1492-VIII від 07.10.2016 року ст. 64, ст. 68 КК України, та винести судове рішення щодо пом`якшення призначеного вироком Апеляційного суду міста Києва від 15 березня 2004 року ОСОБА_6 покарання за ч. 6 ст. 19, ч. 2 ст. 17, п.п. «а, в, з, и, і» ст. 93 КК України (1960 року) - до 15 років позбавлення волі, та звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання негайно у зв`язку з відбуттям ним повного строку покарання, так як, на 08.10.2016 року відбута частина покарання складає 16 років 05 місяців 20 днів.
Представник Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_4 подання підтримала з підстав викладених в поданні та просила суд його задоволити.
Захисник засудженого подання підтримав в повному обсязі з підстав викладених в ньому та просила його задовольнити.
Прокурор не заперечував щодо задоволення вказаного подання.
Засуджений ОСОБА_6 надав заяву, згідно якої він просить провести розгляд вищевказаного подання без його участі.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши подання та додані до нього матеріали, особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 345, ч.1 ст. 263, ст. 69, ч.6 ст. 19, п.п. «а», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19 ст. 190-1, ч.4 ст. 19 п.п. «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Зазначений вирок ухвалою Верховного Суду України від 14.12.2004 року, залишено без змін.
Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, за вчинення злочину, передбаченого ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), тобто за вчинення замаху на умисне вбивство при обтяжуючих обставинах.
Покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене ОСОБА_6 за ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року) на підставі ст. 42 КК України, поглинуло призначенні ОСОБА_6 покарання за злочини, передбачені ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 345, ч.1 ст. 263, ст. 69, ч.6 ст. 19, п.п. «а», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19 ст. 190-1, ч.4 ст. 19 п.п. «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), за які ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк в тому числі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, внесено зміни до статей 64 та 68 КК України, які пом`якшують кримінальну відповідальність особи за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин.
Так, згідно ч. 2 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі не застосовується у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу.
В новій редакції ч. 4 ст. 68 К України визначено, що довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу.
Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Києва від 15.03.2004 року, ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі за злочин, передбачений ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (в ред. 1960 року), який не відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 КК України (2001 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Зазначене свідчить, що вирок відносно ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 74 КК України має бути приведений у відповідність до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України із заміною призначеного ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі на інший вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд під час виконання вироків вирішує питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
ОСОБА_6 , згідно із вироком за ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960) призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. При призначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Вказаний спосіб призначення остаточного покарання засудженому за сукупністю злочинів, в сукупності із даними вироку, відповідно до яких ОСОБА_6 засуджений за ч.4 ст. 19 п.п. «з», «и», «і» ст. 93 КК України на 15 років позбавлення волі та те, що в даному випадку вирок має бути приведений у відповідність до КК України в діючій редакції не шляхом зниження межі покарання, а шляхом призначення іншого виду покарання (з довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк), суд вважає, що максимальною межею покарання за вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960), згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, в новій редакції ст. 68 КК України, є покарання у виді 14 років 11 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Як вбачається з вироку Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахується з моменту фактичного затримання з 21 квітня 2000 року. Тобто, засуджений ОСОБА_6 станом на, 08.10.2016 року, день набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, відбув 16 років 05 місяців 20 днів призначеного покарання.
Вказані норми Закону та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 свідчать про те, що ОСОБА_6 повністю відбув покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, а тому підлягає негайному звільненню.
Враховуючи вказане, суд приймає рішення про приведення вироку Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 345, ч.1 ст. 263, ст. 69, ч.6 ст. 19, п.п. «а», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19 ст. 190-1, ч.4 ст. 19 п.п. «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України у відповідність до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України (в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року).
На підставі викладеного, керуючись Конституцію України, ст.ст. 395, 537, 539 КПК України, ст.ст. 64,68,74 КК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року, суд, -
Подання задоволити частково.
Привести вирок Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 345, ч.1 ст. 263, ст. 69, ч.6 ст. 19, п.п. «а», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.1 ст. 17 п.п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19 ст. 190-1, ч.4 ст. 19 п.п. «з», «и», «і» ст. 93, ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України у відповідність до ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України (в редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 року).
На підставі ч. 1 ст. 74, ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 68 КК України замінити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, призначене вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року за ч.6 ст. 19, ч.2 ст. 17 п.п. «а», «в», «з», «и», «і» ст. 93 КК України (1960), на більш м`яке у виді позбавлення волі строком чотирнадцять років одинадцять місяців.
Вважати ОСОБА_6 засудженим вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року до остаточного покарання, призначеного на підставі ст. 42 КК України (1960) за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
В зв`язку із відбуттям ОСОБА_6 повного строку покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2004 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити негайно.
Копію ухвали суду направити Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області для відому та виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення. На підставі ст. 539 КПК України оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :