Справа № 642/2824/16-к
№ 1-кп/642/380/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рубіжне, Вовчанського р-ну, Харківської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд-
01 лютого 2016 р., приблизно о 14 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Червоноармійській в м.Харкові, придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», для особистого вживання без мети збуту.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , в цей день, 01 лютого 2016 р. приблизно о 14 годині 20 хвилин відправився на зупинку, розташовану за адресою м. Харків, вул.Червоноармійська, 8/9, маючи при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», для подальшого особистого вживання без мети збуту.
В той же день, приблизно о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на зупинці за адресою м.Харків, вул.Червоноармійська, 8/9, був зупинений співробітниками поліції, оскільки вживав тютюнові вроби у забороненому місці та запрошений до Холодногірського відділу поліції. Під час огляду у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено коробок з-під сірників, в середині якого знаходилось три згортки з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи №163 від 15.02.2016р. є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, маса якого становить 0,0901 грама, 0,0822 грама та 0,1091 грама, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав при собі для власного споживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
27 квітня 2016 року між прокурором Ленінського відділу прокуратури Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.473 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин і ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчинені зазначеного злочину. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме за ч.1 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки зі звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком на один рік на підставі ст.75,76 КК України. Крім цього даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди наслідків її укладання та затвердження зазначеної угоди.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, щиро покаявсята підтвердив обставини викладені в угоді про визнання винуватості. Також пояснив суду, що угоду він укладав добровільно, права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він взмозі реально. Просив затвердити зазначену угоду.
Захисник підтримав клопотання прокурора про затвердження угоди про визнання винуватості при цьому зазначив, що будь якого тиску при укладанні угоди не було, вона підписувалась добровільно, покарання узгоджене сторонами відповідає санкції статті інкримінованої обвинуваченому.
Суд, заслухавши думку учасників процесу приходить до наступного:
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст.309 КК України.
При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абзацами 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, та є фактичні підстави для визнання винуватості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469,472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч.1 ст.309 КК України, є такою, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 27 квітня 2016 року, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України суд переконаний, що угода підлягає затвердженню, та призначає узгоджені сторонами міру покараннята звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався.
Відповідно до вимог ст.124 КПК України з ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи №163 від 15.02.2016р. в розмірі 1107 грн. 96 коп.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Ленінського відділу прокуратури Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладену 27 квітня 2016 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку- одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.Згідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміни місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази: полімерний пакет з коробком з-під сірників, в якому знаходяться три згортки з кристалічною речовиною білого кольору, метадоном, масою 0,0901 г, 0,0822 г та 0,1091 грама, який відповідно до постанови слідчого від 15.02.2016р. знаходяться в камері зберігання речових доказів ВРЗ ГУ НП в Х/О, після набрання вироком законної сили знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи №163 від 15.02.2016р. в розмірі 1107 грн. 96 коп.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1