Код суду 233 Справа № 233/4789/16-к
Вирок
Іменем України
04 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Часів Яр Донецької області, громадянки України, має незакінчену вищу освіту, заміжня, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судима
за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
31 липня 2016 року, точного часу не встановлено, у ОСОБА_5 , яка знаходилась за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами повторно шляхом обману, тобто шляхом найму оренди житла на добу в м.Костянтинівка та подальшої її передачі оренди на тривалий час.
Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння грошовими коштами шляхом обману ОСОБА_5 01 серпня 2016 року використовуючи заздалегідь куплену для скоєння злочину сим-карту оператора мобільного зв*язку «Водафон» зателефонувала за оголошенням на інтернет-сайті «OLХ» на призначила зустріч з метою огляду квартири, яка здавалась в оренду, після чого в цей же день приблизно об 11 годині приїхала маршрутним транспортом до м.Костянтинівка та прибула до квартири, яка здавалась по оголошенню, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Зустрівшись із власником квартири ОСОБА_6 , винайняла у останнього згідно усної домовленості квартиру за вказаною адресою терміном на 1 добу з 01 серпня 2016 року по 02 серпня 2016 року, сплативши за це 250 гривень.
Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно ОСОБА_5 в цей же день, 01 серпня 2016 року знаходячись в квартирі за вищевказаною адресою, використовуючи належний їй мобільний телефон з карткою оператора мобільного зв*язку «Водафон» через інтернет- мережу виклала на сайті «OLХ» оголошення щодо здачі вказаної квартири.
Близько 14 години 01 серпня 2016 року ОСОБА_5 , знаходячись у квартири, яку винайняла у оренду, що належить ОСОБА_6 , розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , зустрілась із ОСОБА_4 , яка звернулася до неї за оголошенням на сайті «OLХ» щодо оренди квартири. При зустрічі ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що квартира їй не належить, діючи умисно, повторно шляхом обману із корисливим мотивом надала для огляду ОСОБА_4 квартиру, видаючи себе за господаря.
Отримавши згоду ОСОБА_4 на оренду зазначеної квартири, ОСОБА_5 , використовуючи бланк договору оренди квартири, заздалегідь роздрукований нею для скоєння злочину, уклала договір про здачу вказаної квартири в оренду, зазначивши себе як ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Після чого ОСОБА_5 , умисно повторно з метою заволодіння чужим майном шляхом обману із корисливим мотивом отримала від ОСОБА_4 у якості оплати за перший і останній місяць оренди грошові кошти у сумі 1500 гривень та передала їй в користування неналежну їй квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Після цього ОСОБА_5 , отримавши повторно шляхом обману грошові кошти в сумі 1500 гривень з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись ними на власний розсуд в результаті чого потерпілій ОСОБА_4 завдано матеріальний збиток на вказану суму.
Дії обвинуваченої ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
За умовами угоди про примирення від 28 вересня 2016 року, підозрювана на той момент ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні, а також зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 за ст.190 ч.2 КК України буде призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду 27 вересня 2016 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам Кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила суду, що підтримує укладену між нею та потерпілою угоду про примирення, вину у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку визнає в повному обсязі. Не оспорює кваліфікуючу ознаку повторність, оскільки нею були вчинені декілька злочинів, передбачених ст.190 КК України в інших містах Донецької області, провадження по яким триває. З узгодженою мірою покарання згодна, угода укладена за її власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин, є добровільною, вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 1 ст. 473 та ч. 5 ст.474 КПК України, які їй були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала укладену між нею та обвинуваченою угоду про примирення, зазначивши, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_5 вона не має у зв*язку з тим, що грошові кошти, якими незаконно заволоділа обвинувачена у розмірі 1500 гривень їй повернуті останньою. Крім того, ОСОБА_5 в якості компенсації сплатила їй 500 гривень. Угода є добровільною, вона цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 1 ст.473 УПК України, які їй були роз`яснені у підготовчому судовому засіданні судом.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку прокурора, потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1,3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії, які інкримінуються ОСОБА_5 дійсно мали місце 01 серпня 2016 року та були скоєні саме обвинуваченою, яка в судовому засіданні визнала свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_5 дії становлять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди про примирення від 28 вересня 2016 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною на той час ОСОБА_5 відповідають вимогам ст.471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 190 КК України.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачена взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винною в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 190 КК України.
Опитавши потерпілу, обвинувачену, суд приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Частинами 2,3 ст.75 КК України передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 28 вересня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 із призначенням останній узгодженої міри покарання.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлений .
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_5 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Речові докази договір оренди квартири від 01 серпня 2016 року, акт прийому передачі квартири зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляції через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Потерпілим, його представником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою ст. 474 КПК України.Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя