Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засіданняОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 1-кп/638/109/15 щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Скаржник стверджує, що апеляційну скаргу на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2015 року він подав у межах строку апеляційного оскарження, зважаючи на те, що для нього такий строк має рахуватися з моменту отримання ним копії вказаного судового рішення, а не з моменту його проголошення, на якому ОСОБА_8 присутній не був. Відтак, вважає ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги незаконною.

Потерпілого ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, про його відкладення клопотань не надходило.

За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2015 року засуджено:

- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 24 ст. 76 цього Кодексу;
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 353 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 24 ст. 76 цього Кодексу.

ОСОБА_8 , не погодившись із вироком суду першої інстанції, подав на нього апеляційну скаргу.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 01 вересня 2015 року повернув потерпілому ОСОБА_8 апеляційну скаргу на вищевказаний вирок у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив обґрунтованість касаційних вимог потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Встановлення в законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань кримінального провадження та забезпечення законних інтересів і права суб`єктів кримінального процесу.

Приписи КПК про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Частиною 3 цієї статті передбачено можливість оскарження вироку з моменту отримання копії цього судового рішення лише у випадку, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому для спрощеного провадження щодо кримінальних проступків (ст. 382 КПК).
Виходячи зі змісту вказаної норми для особи, яка оспорює вирок суду першої інстанції, ухвалений за наслідками судового розгляду кримінального провадження відповідно до глави 28 КПК, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Таким чином, законом чітко визначені процесуальні строки для оскарження вироку місцевого суду, зі спливом яких рішення набуває законної сили.

Разом із тим, згідно зі статтями 117, 399 КПК у випадку пропущення з поважних причин згаданого строку зацікавлена особа не позбавлена права подати разом з апеляційною скаргою клопотання про його поновлення, яке суд повинен розглянути і вирішити відповідно до закону.

Як убачається з матеріалів провадження, вирок Дзержинського районного суду м. Харкова щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проголошено 30 червня 2015 року; потерпілий ОСОБА_8 брав участь у розгляді справи та був допитаний щодо обставин подій; суд належним чином сповістив останнього про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 25 червня 2015 року (день виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку). Однак ОСОБА_8 на виклик не з`явився, направивши заяву про подальший розгляд провадження без його участі (т. 2 а.с. 32).

Беручи до уваги ці конкретні обставини, зі скаржником не можна погодитись у тому, що початок перебігу строку для подання до апеляційного суду скарги на вказаний вирок має рахуватися з 27 липня 2015 року з дня отримання копії судового рішення, зважаючи на чітко визначені строки оскарження вироку суду першої інстанції (з моменту його проголошення), а також на те, що ОСОБА_8 належним чином було повідомлено про дату судового засідання, отже, він мав можливість своєчасно оскаржити вирок.

Ураховуючи те, що апеляційну скаргу на вирок від 30 червня 2016 року потерпілий подав 07 серпня 2015 року, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційний суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 399 цього Кодексу, обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_8 , як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а особа яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку.

З огляду на викладене рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги потерпілому ОСОБА_8 сумісне з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 395 і відповідає п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, а відтак, процесуальних підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2015 року залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3