АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/1055/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: примусові заходи медичного характеру
У Х В А Л А
іменем України
09 листопада 2016 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0002357 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсона, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и л а:
Задовольняючи частково клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, який не пов`язаний з посяганням на життя інших осіб, раніше не судимий.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він 15.06.2016 близько 15.00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , завдав одного удару клинком кухонного ножа, який перебував у нього, по лівій кисті інспектора третьої роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Херсон Департаменту патрульної поліції національної поліції України рядовому поліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.
В апеляційній скарзі прокурор указує незаконність судового рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Свої доводи мотивує тим, що відповідно висновку судово-психіатричного експертизи до підозрюваного рекомендується застосувати заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Такий висновок обґрунтований активним типом суспільної небезпеки ОСОБА_8 , що свідчить про його особливу небезпеку для суспільства. Крім того, судом порушено вимоги ст. 23, ч.9 ст. 100, ст.ст. 314-316 КПК України, які стосується загальних правил судочинства, зокрема, не проведення підготовчого судового засідання, не вирішення питання про долю речових доказів і документів, безпосереднього дослідження доказів, а саме допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , на які суд послався при прийняття рішенні по суті. Також у порушення вимог ст. 395 КПК України, суд у резолютивній частині ухвали неправильно вказав строк апеляційного оскарження. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону та при ухваленні рішення послався на докази, які не досліджувались у судовому засіданні, які стороною обвинувачення до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не долучалися, а особи, вказані як свідки, не викликались до суду для допиту.

Так, на доведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України - умисного заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових повноважень, суд першої інстанції послався, як на докази, зокрема, протоколи допитів в якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вказали, що ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 удар ножем по лівій кисті, які в матеріалах кримінального провадження відсутні, а свідки до суду для допиту не викликалися та судом безпосередньо не допитувалися, що свідчить про неповноту судового розгляду й невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, суд послався на те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, який не пов`язаний з посяганням на життя інших осіб.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права та не підтверджується зібраними в справі доказами, про що правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Згідно із ч.5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосовано судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчинено суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду при розгляді клопотання.

У висновку судово-психіатричної експертизи № 390 від 17.08.2016 року експерти Херсонської обласної психіатричної лікарні обґрунтували застосування до ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом - активним типом суспільної небезпеки ОСОБА_8 та відмічається його агресією до оточуючих, що може становить особливу небезпеку для суспільства. (а.п. 32-42).

Тому висновок суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом у цьому випадку є суперечливим.

Водночас доводи прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 314-316 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки з матеріалів провадження випливає, що судом було призначено та проведено підготовче судове засідання, з`ясована думка учасників провадження про можливість призначення судового розгляду, що підтверджено журналом судового засідання та відповідною ухвалою суду (а.п. 147-148), при цьому прокурор безпосередньо брав участь у підготовчому судовому засіданні й не заперечував проти призначення судового розгляду, тому колегія суддів вважає такі доводи прокурора голослівними.

Посилання прокурора на не вирішення судом питання про речові докази та неправильну вказівку строку оскарження ухвали відповідно до п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, само по собі не є безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Указані вище порушення закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, які є підставами для його скасування.

Враховуючи те, що прокурором в апеляційній скарзі не ставилися питання про дослідження при апеляційному розгляді певних обставин та доказів, а також про ухвалення нового рішення, тому відповідно до вимог ч.1 ст. 404, ст. 415 КПК України апеляційний суд не вправі ухвалити нове рішення по суті, тобто рішення суду першої інстанції має бути скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, необхідно продовжити на 60 днів, починаючи з 09.11.2016 року, оскільки він за своїм психічним станом і характером вчинено суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для оточуючих, що випливає з висновку судово-психіатричної експертизи, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку і не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і ці ризики на момент розгляду кримінального провадження в суді не зменшились.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 410, 411, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, продовжити на 60 діб, тобто до 07.01.2017 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 09 листопада 2016 року
Ухвала набрала законної сили 09 листопада 2016 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2