Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 27 липня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 07 липня 2016 року щодо нього,
встановила:
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 місяців. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертиз в сумі 998, 40 грн., вирішено долю речових доказів.
Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 07 липня 2016 року вирок місцевого суду скасовано, ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вищезазначене судове рішення, кримінальне провадження направити на новий апеляційний розгляд.
Однак касаційна скарга засудженого не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України.
Зазначаючи про порушення судами певних норм, скаржник має належно обґрунтувати такі свої доводи й вказати які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду касаційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких скаржник оскаржує судові рішення.

Однак, скаржником вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Тобто касаційна скарга має містити посилання на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень із зазначенням у чому саме вони полягають.

Зокрема, скаржник у скарзі порушує питання про скасування рішення апеляційного суду однак, обґрунтовуючи свою скаргу не наводить жодних підстав для скасування або зміни судового рішення, які зазначені у ст. 438 КПК України та не зазначає у чому саме вони полягають.

Отже, висловлюючи вимогу про скасування вироку апеляційного суду через допущені цим судом порушення, вказані у ст. 412 КПК України, скаржники в касаційній скарзі не наводять конкретних та обґрунтованих доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, в обґрунтування своїх касаційних вимог засуджений ОСОБА_4 , вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, посилається на норми Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, які втратили чинність у зв`язку з прийняттям нового Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, який діє на цей момент.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються та які мають бути завірені належним чином як це передбачено п.п. 13.6, 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженою наказом № 173 Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року.
Всупереч зазначеній нормі закону скаржником до касаційної скарги не долучено належним чином завірену копію вироку.

Наявність у касаційній скарзі вказаних недоліків та невідповідність її вимогам ст. 427 КПК України, позбавляє колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Житомирської області від 07 липня 2016 року щодо нього залишити без руху.
Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3