Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/874/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.10.2016 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0007176 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.08.2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 07.07.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.07.2014 року та остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) років 3 (три) місяці.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 351 грн. 84 коп.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за наступних обставин.

07.06.2016 року близько 23 год. 20 хв., ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Пушкіна у м. Кропивницькому, керуючись виниклим умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, умисно наніс ОСОБА_9 декілька ударів рукою, в якій було затиснуто камінь, в обличчя, чим завдав останньому тілесні ушкодження у виді синця на верхній повіці правого ока з садном, саден на лівій вилицевій ділянці, скроневій ділянці зліва, верхній щелепі зліва, завушній ділянці зліва в тім`яній зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи N 859 від 08.06.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито викрав з рук потерпілого ОСОБА_9 велосипед Ardis вартістю 5930 грн. 24 клп., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 5930 грн. 24 коп.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене йому покарання, застосувати ст. 69 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з самого початку досудового розслідування та в суді першої інстанції він щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, просив вибачення у потерпілого, на його утриманні знаходиться мати пенсійного віку, хвора на СНІД дружина ОСОБА_10 з якою перебуває у цивільному шлюбі та дочка ОСОБА_11 , 27.01.2015 року, які потребують його догляду.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляції та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав,що він вночі 07.06.2016 р. на вул. Пушкіна в м. Кіровоград підійшов з метою пограбування до хлопця, який проходив по вулиці з велосипедом, та каменем, який раніше підібрав та утримував в руці, наніс декілька ударів останньому в обличчя, після чого відкрито викрав велосипед та зник з того місця, заклавши згодом викрадений велосипед в ломбард за 700-00 грн., шкода потерпілому відшкодована, перед потерпілим вибачився, у скоєному розкаюється.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказах, які судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Враховуючи те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються, а тому колегія суддів відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядає.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,вчинене повторно.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України, за якою його засуджено.
При призначенні покарання ОСОБА_7 судом в повній мірі враховано обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином,дані про його особу, зокрема те, що він раніше судимий за умисний корисний злочин, вчинивнове кримінальне правопорушення в період іспитового строкуза попереднім вироком суду.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої хоч і не вказав у своєму вироку, але при призначенні ОСОБА_7 покарання фактично врахував те, що останній за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції обґрунтовано визнано його щире каяття та повне відшкодування шкоди, а обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.
Врахувавши обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, наслідки та ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, з урахуванням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в період іспитового строку, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо необхідності призначення остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу врахування апеляційним судом пом`якшуючих йому покарання обставин, а саме щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, що є підставою, на його думку, для застосування положень ст. 69 КК України, то колегія суддів не бере їх до уваги, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 8) «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно вироку, судом першої інстанції встановлено кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме щире каяття та повне відшкодування шкоди.

Однак, колегія суддів зазначає, що для застосування ст. 69 КК України необхідно враховувати не тільки обставини, що пом`якшують покарання, але й особу винного. Дані які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать про те, що як особа, він представляє суспільну небезпеку для оточуючих, не бажає стати на шлях виправлення, із попередньої судимості належних висновків не зробив, і не відбувши покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.07.2014 року вчинив тяжкий, корисний злочин, що не дає підстави для твердження про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Безпідставними, з огляду на вищевикладене, колегія суддів визнає апеляційні ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 , що у нього на утриманні знаходяться хвора на СНІД дружина, їх спільна дочка та мати пенсійного віку, оскільки вказані дані можуть бути визнані обставинами, які виключно характеризують особу обвинуваченого, однак ніяким чином не пом`якшуючими покарання обставинами. Крім того, визнання тих чи інших обставин, що пом`якшують покарання, є правом суду, а не обов`язком.

З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання без застосування інституту призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом є справедливим і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 шляхом застосування до нього положень ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні, а тому вирок суду першої інстанції колегія суддів залишає без змін, як законний та обґрунтований.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.08.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2