Справа № 363/5222/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/356/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 30.03.2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу підготовчого судового засідання Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного 14 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001351 щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції вказав, що всупереч вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України, обвинувачення щодо ОСОБА_8 не викладено за кожним кримінальним правопорушенням окремо, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в порушення загальних засад кримінального провадження, зокрема порушення розумності строків, прокурор направив обвинувальний акт до суду лише 03 грудня 2015 року, в той час як він був складений слідчим, затверджений прокурором та отриманий ОСОБА_8 ще 30 жовтня 2015 року.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущених судом першої інстанції, просив ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт стверджував, що стаття 291 КПК України не містить вказівки щодо обов`язкового посилання на положення відповідної статті та частини статті після кожного епізоду кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, а тому доводи суду про порушення вимог вказаної статті є необґрунтованими. Так, всі дії, у яких обвинувачується ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, про що вказано в обвинувальному акті, тобто, обвинувальний акт містить вірну правову кваліфікацію всіх кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 .

Крім того, прокурор посилався на те, що КПК України не містить строку, протягом якого обвинувальний акт повинен бути направлений до суду після його затвердження, а тому, на його думку, той факт, що він був складений та затверджений 30 жовтня 2015 року, а направлений до суду 03 грудня 2015 року, не може бути підставою для його повернення.

Прокурор вказує, що зазначені в ухвалі недоліки містять формальний характер, оскільки не порушують норм КПК України, не впливають на можливість призначення справи до розгляду та не перешкоджають об`єктивному розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, вивчивши обвинувальний акт та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

З цієї норми випливає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить всі необхідні та передбачені ч.2 ст.291 КПК України відомості та

реквізити, у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ст.3 КПК України передбачено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є встановлення повної відповідності його ознак ознакам норми, що передбачає відповідальність за вчинення саме цього кримінального правопорушення. Тобто це визначення статті (статей, їх частини або пунктів) КК, яка передбачає відповідальність за скоєне діяння.

Той факт, що обвинувачення відносно ОСОБА_8 не викладено за кожним кримінальним правопорушенням окремо, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, не є порушенням КПК України, та не може негативно вплинути на розгляд справи по суті з прийняттям відповідного рішення. Так, кожен із епізодів, за якими обвинувачується ОСОБА_8 утворюють повторність та кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України, про що вказано в обвинувальному акті, тобто, обвинувальний акт містить правову кваліфікацію всіх кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 та формулювання відповідного обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України, суд першої інстанції, окрім вищезазначеного, послався також на порушення розумних строків, зокрема на те, що прокурор направив обвинувальний акт до суду лише 03 грудня 2015 року, в той час як він був складений слідчим, затверджений прокурором та отриманий ОСОБА_8 ще 30 жовтня 2015 року.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками місцевого суду, оскільки кримінальний процесуальний закон не містить вказівок щодо строку, протягом якого обвинувальний акт повинен бути направлений до суду після його затвердження.

Незважаючи на те, що обвинувальний акт був направлений до суду більше ніж через місяць після його затвердження, вказаний факт не перешкоджає судовому розгляду даної справи.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що обставини, на які посилається суд у своєму рішенні, не перешкоджають об`єктивному розгляду кримінального провадження, не порушують права учасників кримінального провадження та не є правовою підставою для повернення матеріалів обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, приходить до переконання, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону скасуванню, з призначенням матеріалів кримінального провадження до нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу підготовчого судового засідання Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2016 року скасувати, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001351 від 14 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, направити на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4