Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
03 жовтня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000587 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше судимого Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 09 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на один рік і шість місяців обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в один рік, обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно із вироком Здолбунівського районного суду від 13 липня 2016 року ОСОБА_8 в ніч на 15 липня 2014 року в період часу з 03.00 до 04.00 год. по вул. Польова 1 б в м. Здолбунів Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав з кузова автомобіля марки ІФА два мішки цукру по 10 кг загальною вартістю 200 грн та один мішок цукру вагою 50 кг вартістю 500 грн, належні ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Крім того, ОСОБА_8 в ніч на 19 липня 2014 року в період часу з 03.00 до 04.00 год. по вул. Польова 1 б в м. Здолбунів Рівненської області, повторно таємно викрав з кузова автомобіля марки ІФА два мішки цукру по 10 кг загальною вартістю 200 грн та вироби з чорного металу вагою 71 кг загальною вартістю 142 грн, належні ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 342 грн.

Також, ОСОБА_8 в ніч на 23 липня 2014 року в період часу з 03.00 по 04.00 год. по вул. Польова 1 б в м. Здолбунів Рівненської області, таємно викрав з кузова автомобіля марки ІФА два мішки цукру по 10 кг загальною вартістю 200 грн, належні ОСОБА_9 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

24 червня 2015 року близько 11.30 год. ОСОБА_8 по вул. Коперника в м. Здолбунів Рівненської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом ривка відкрито заволодів жіночою сумкою ОСОБА_7 вартістю 120 грн, в якій знаходився гаманець вартістю 130 грн з грошовими коштами на загальну суму 111 грн, паспорт на її ім`я з грошовими коштами в сумі 400 грн, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 761 грн.

ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки обмеження волі; за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року, остаточне покарання ОСОБА_8 призначено чотири роки і один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу обрано у виді особистого зобов`язання.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

В поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_10 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок щодо ОСОБА_8 слід змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме ОСОБА_8 неправильно призначено покарання за сукупністю злочинів та вироків, в решті вирок залишити без змін.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 , які заперечують проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні за вказаних у вироку обставин кримінальних правопорушень, підтверджується сукупністю зібраних і розглянутих доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 покарання призначається за правилами передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Зокрема, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання ( основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
За змістом абз. 6 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року ( з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
При застосуванні ч. 4 ст. 70 КК України можуть виникнути ситуації, вирішення яких має певні особливості. Так, якщо за попереднім вироком особу було засуджено із застосуванням статей 75, 79, 104 КК України, а за знову винесеним до покарання, що належить відбувати реально, то складання або поглинення призначених покарань не допускається і кожен вирок, а отже, і призначене ним покарання, виконується самостійно.

Однак, суд першої інстанції зазначені вимоги закону залишив поза увагою, неправильно застосувавши закон України про кримінальну відповідальність, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 09 грудня 2014 року ОСОБА_8 був засуджений вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на один рік і шість місяців обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в один рік.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України 15, 19, 23 липня 2014 року року, тобто до постановлення вироку суду від 09 грудня 2014 року, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України 24 червня 2015 року, тобто після постановлення вироку суду від 09.12.2014 року та під час встановленого цим вироком іспитового строку.
Оскільки злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України вчинені ще у 2014 році, коли він був не судимий, а тому покарання йому слід визначити з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.
За таких обставин, призначаючи покарання за сукупністю злочинів та вироків суд повинен був призначити ОСОБА_8 покарання таким чином. Спочатку призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, потім призначити покарання за сукупністю злочинів із застосуванням правил ч. 4 ст.70 КК України щодо покарання визначеного вироком від 09.12.2014 року. Далі, призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, а потім - за сукупністю вироків, тобто покарання призначене за ч. 2 ст. 186 КК України і за попереднім вироком, яким визначено покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України за ч. 2 ст. 185 КК України і вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року.
Враховуючи викладене, вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання підлягає зміні.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, - два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року більш суворим покаранням, що призначене за ч. 2 ст. 185 КК України, обрати ОСОБА_8 покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції, - чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України приєднати частково невідбуте покарання призначене за попереднім вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2014 року та за ч. 2 ст. 185 КК України із врахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, та остаточно обрати ОСОБА_8 чотири роки і один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді:

___________ __________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3