1Справа № 335/3512/16-к 1-кп/335/254/2016
21 червня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України, з угодою про примирення, укладеною 23.03.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 .
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена просила затвердити угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_5 в підготовче засідання двічі не зявився.
Прокурор заперечувала проти затвердження угоди про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченою.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.
Положення ст. 471 КПК України містять вимоги до угоди про примирення, а саме в угоді зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
За умовами угоди про примирення, укладеної між потерпілим та підозрюваною, сторони угоди погодили покарання, яке має понести ОСОБА_4 за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.3 ст.357 КК України.
Судом встановлено, що в угоді про примирення зазначено, що сторонами угоди узгоджено міру покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, за ч.3 ст.357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Згідно ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Однак, відповідно до вимог ч.3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Таким чином, з аналізу положень кримінального закону суд приходить до висновку, що встановлення терміну іспитового строку та обовязків, які покладаються на особу, віднесено до виключної компетенції суду та не можуть погоджуватись в угоді про примирення.
Тобто, сторони мають право погодити власне факт звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням без визначення тривалості іспитового строку. Можливість затвердження угоди частково КПК України не передбачено.
Отже, положення угоди про примирення в частині призначеного покарання суперечить вимогам закону.
Також, у зв`язку з відсутністю під час судового розгляду потерпілого, суд позбавлений можливості належним чином виконати вимоги а. 2 ч.5 ст. 474 КПК України щодо обов`язкового з`ясування у потерпілого питання про розуміння наслідків затвердження угоди, які передбачені ст. 473 КПК України.
Згідно п.19. Постанови Пленуму ВССУ „Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд, крім зазначеного вище, має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом I „Злочини проти основ національної безпеки України; розділом VII „Злочини у сфері господарської діяльності; розділом VIII „Злочини проти довкілля; розділом IX „Злочини проти громадської безпеки; розділом XI „Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, розділом XII „Злочини проти громадського порядку та моральності; розділом XIII „Злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоровя населення; розділом XIV „Злочини у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації; розділом XV „Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян; розділом XVII „Злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, повязаної з наданням публічних послуг (окрім того, не може укладатися угода про примирення щодо злочинів, спеціальним субєктом яких є службова особа, але які містяться в інших розділах КК (наприклад, діяння, передбачені ч. 2 ст. 189 та ч. 3 ст. 229 КК); розділом XVIII „Злочини проти правосуддя; розділом XIX „Злочини проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини); розділом XX „Злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Особливої частини КК. Злочин, передбачений ч.3 ст.357 КК України відноситься до злочинів, передбачених розділом XV „Злочини проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань громадян
Згідно з ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб тощо.
У зв`язку з вищевикладеним та керуючись ст. 474 КПК України, -
В затвердженні угоди про примирення, укладеної 23.03.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 відмовити.
Судове провадження продовжити в загальному порядку.
Суддя: ОСОБА_1