АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/981/16 Справа № 175/4223/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року у відношенні ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 289 КК України,
В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Очеретувате Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянство України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , судимий:

- 05.05.2006 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області, за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі,

- 09.12.2010 року Ладижинським міським судом Вінницької області за ст. 391 КК України на 1 рік позбавлення волі. Звільнений 26.09.2013 року за відбуттям строку покарання,

засуджений за ч. 3 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 21.08.2015 року близько 13.00 години, він, перебуваючи поблизу насосної станції № 3 «Фрунзенської зрошувальної системи», розташованої поблизу вул. Комсомольської у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, побачив раніше малознайомого чоловіка ОСОБА_7 , який займався риболовлею, та розташований біля останнього скутер марки «Speed Geer», моделі «SG 50 QT - B» чорного кольору, де у ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, раптово виник умисел, спрямований на умисне, незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме скутером марки «Speed Geer», який належить ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_9 , вчинюючи злочин повторно, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом поєднаного з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_7 , взяв у руки камінь, підійшов до останнього та наніс удар в область задньої частини голови, чим заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в тім`яній потиличній області голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день), після якого ОСОБА_7 втратив свідомість.

У той час ОСОБА_9 , користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_7 не може перешкоджати діям останнього, шляхом посадки на місце водія, повороту ключа у замку запалювання, запустив двигун та встановив контроль над транспортним засобом а саме, скутером марки «Speed Geer», моделі «SG 50 QT - B» чорного кольору, з номером рами НОМЕР_1 , після чого, шляхом пересування на вказаному транспортному засобі з місця вчинення злочину зник, розпорядившись скутером марки «Speed Geer» на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку товарознавчої експертизи на суму 9408,11 грн. (т. 2 а.п.95)

Не погоджуючись з вироком, прокурор, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, не оскаржуючи фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення і кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати судове рішення внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і даних про особу обвинуваченого, внаслідок м`якості. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд в порушення вимог закону належним чином не врахував, що засуджений має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за скоєння умисних, корисливих злочинів проти власності, за які він відбував покарання у вигляді позбавлення волі, але належних висновків для себе не зробив, за місцем мешкання характеризується не задовільно, офіційно не працює, що на думку прокурора, свідчить про відсутність у засудженого наміру твердо стати на шлях виправлення та перевиховання, а також вказує на стійкість криміногенного характеру його особи. Просить постановити вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 3 ст. 289 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацію всього майна, яке є його особистою власністю. Також вважає, що суд повинен був зазначити, яка саме частина майна конфіскується (т. 2 а.п. 101 - 103).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та постановити свій вирок, виступ потерпілого на підтримку доводів апеляції прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили вирок суду залишити без змін, їх виступи в судових дебатах та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно .

Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і даних про особу обвинуваченого через його м`якість, то вони ґрунтуються на матеріалах справи, а тому заслуговують на увагу.

Так, зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 2 ст. 50 КК України випливає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання - у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, як вбачається з вироку, ці вимоги закону суд дотримав не в повній мірі.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами активне сприяння в розкритті злочину під час досудового розслідування та щире каяття засудженого. Крім того, враховуючи задовільну характеристику за місцем проживання ОСОБА_9 , та думку потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення мінімального покарання, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. При цьому суд також не в повній мірі врахував, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким.

На переконання колегії суддів, вказаний висновок суду є помилковим, оскільки дві обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, хоча і враховані при призначенні покарання, але вони як раз і вказують про недостатність підстав, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, для призначення мінімального покарання.

За таких обставин висновки суду щодо необхідності призначеного ОСОБА_9 мінімального покарання, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України не можна визнати обґрунтованими, оскільки вказане не узгоджується з нормами ч. 1 ст. 370 КПК України, в яких зазначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, - підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У зв`язку з тим, що суд першої інстанції не навів у вироку переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_9 мінімального покарання, колегія суддів вважає за необхідне, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через його м`якість, та ухвалити новий вирок, яким, з урахуванням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, призначити обвинуваченому покарання, яке буде необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, застосувавши також конфіскацію всього належного йому майна.

При цьому колегія суддів враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, сукупність усіх обставин по провадженню, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має постійне місце проживання і задовільно характеризується, його каяття і визнання вини в судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_9 скоїв злочин, який є особливо тяжким, внаслідок якого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження та матеріальна шкода, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, необхідно віднести до обставин, які обтяжують покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, але не в мінімальному розмірі, в рамках санкції статті Кримінального кодексу, що з урахуванням норм ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, буде необхідним і достатнім для його виправлення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 серпня 2015 року по 30 травня 2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В решті вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Вирок набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду: