н/п 1-кс/640/8891/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
користувач автомобілем ОСОБА_4 ,
Слідчий посилаючись на ч.ч. 1,2,3 ст. 170 ч. 1 ст. 98, ч. 5 ст. 171 КПК України, вказав, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування, на зазначений транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (за ст. 290 КК України). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди ; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом, з метою збереження зазначених речових доказів, та використання їх під час досудового розслідування.
Крім того, враховуючи, що вузлові агрегати вказаного транспортного засобу піддавались змінам не заводським способом, проте свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу з зазначенням кустарно зміненого номера кузова не є підробленим, то у органу досудового розслідування існують достатні підстави вважати, що у вказане свідоцтво внесені неправдиві відомості, тобто встановлені ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 366 КК України, та воно є предметом зазначених кримінальних правопорушень, зберегли його сліди та здобуті внаслідок зазначених кримінальних правопорушень.
Також враховуючи, що номер двигуна зазначеного транспортного засобу змінений, то існують достатні підстави вважати, що його було угнано, тобто здобуто внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, тобто є предметом вказаного кримінального правопорушення, зберегло його сліди та здобуто внаслідок зазначеного злочину.
Слідчий вказав, що зазначений транспортний засіб може бути використано з метою забезпечення цивільного позову, поданого законним власником зазначеного транспортного засобу, який незаконно позбувся права користування ним.
Слідчий також вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучений автомобіль OPEL CALIBRA номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ОСОБА_7 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 16.11.2016 в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-а у період часу з 20:00до 21:24 години .
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Користувач автомобілем ОСОБА_4 проти накладення арешту на автомобіль заперечував, просив передати його йому на відповідальне зберігання, вказавши, що на вимогу експерта автомобіль буде надано для огляду та проведення необхідних експертиз.
Власник автомобіля ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля OPEL CALIBRA номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 16.11.2016, речі та документи підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобілю OPEL CALIBRA номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
З вищевказаних підстав на теперішній час передача на відповідальне зберігання транспортного засобу його власнику є передчасною.
Більш того, даних про можливе місце зберігання транспортного засобу, ніж те, що вказано в клопотанні сторони обвинувачення, слідчому судді не надано. За вказаних обставин, на теперішній час наявні також підстави до арешту транспортного засобу та визначення його місця зберігання за адресою, вказаною в клопотанні слідчого, прокурора.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль марки OPEL CALIBRA номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання автомобіля OPEL CALIBRA номерний знак НОМЕР_1 визначити спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси».
Місцем зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , визначити Київський ВП ГУ НП в Харківській області, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1