АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/3789/16-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1893/16 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.186ч.2 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
секретар - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 644/3789/16-к за обвинуваченням ОСОБА_7 в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України
за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 31 травня 2016року,
У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 31 травня 2016року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корбині Івани, Богодухівського району, Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
-25 грудня 2001 року за ч. З ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
-22 жовтня 2002 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі, звільненого 30 вересня 2014 року умовно - достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 17 днів позбавлення волі,
визнано винним і засуджено: за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 352 грн. 40 коп. Вирішено долю речового доказу. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з дня фактичного затримання обвинуваченого з 19 квітня 2016 року, зараховано як відбуте покарання строк попереднього ув`язнення за період з 19 квітня 2016 року і до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін..
В апеляційних скаргах: прокурор Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, ставить питання про скасування вироку, ухвалення апеляційним судом свого вироку та призначення більш суворого покарання у виді 5 років позбавлення волі, обвинувачений ставить питання про пом`якшення покарання, посилаючись на власне каяття та на відсутність претензій з боку потерпілої.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 19 квітня 2016 року близько 11 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні «Дому молитви Християн Адвентистів сьомого дня», розташованого в будинку № 3 по вул. Миру в м.Харкові, побачив у літературному відділі раніше не знайому йому ОСОБА_9 , яка тримала у правій руці свій мобільний телефон марки «Fly Ezzy 6», і, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливого мотиву, підійшов до неї та шляхом ривку відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Fly Ezzy 6», вартістю, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 4711 від 26 квітня 2016 року, 600 грн. Коли ОСОБА_9 почала кликати на допомогу, ОСОБА_7 наніс їй удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив фізичний біль, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, і в подальшому розпорядився викраденим на свій розсуд.
Формулюючи об`єктивну сторону кримінального правопорушення, суд першої інстанції помилково двічі послався на відкрите заволодіння обвинуваченим чужим майном, що є кваліфікуючою однакою розбою, а не грабежу. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений саме відкрито викрав майно потерпілої, а не заволодів цим майном. Умисел обвинуваченого також був спрямований на відкрите викрадення майна потерпілої. Кваліфікація дій обвинуваченого як грабіж, вчинений повторно і з застосуванням насильства, що не є небезпечним для потерпілої, відповідає матеріалам справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
В решті висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, щодо кваліфікації цих дій, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і ніким в апеляційному порядку не оспорені.
Що стосується апеляційних вимог прокурора, колегія суддів погоджується з вимогами про скасування вироку в частині призначеного покарання, ухвалення вироку апеляційним судом з призначенням більш суворого покарання.
Так, у вироку суд першої інстанції послався на врахування ним тяжкості злочину і даних про особу обвинуваченого, його щире каяття у скоєному, та обставини, що обтяжують покарання, - рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував, що обвинувачений раніше 2 рази засуджувавсь за тяжкі злочини, новий тяжкий злочин вчинив через 20 днів після закінчення строку умовно-дострокового звільнення від покарання, яке він відбував за умисне вбивство, новий злочин знову був пов`язаний з насильством щодо потерпілої, обвинувачений не зайнятий в суспільно корисному виробництві, наркологічною експертизою в нього виявлений синдром залежності від алкоголю та потреба в лікуванні від алкоголізму.
Тому призначення покарання за мінімальною межею норми кримінального закону, за яким його засуджено, є надто м`яким і не сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню нових злочинів. Таким чином, доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо явної несправедливості заходу примусу через м`якість заслуговують на увагу.
За тих самих підстав вимоги обвинуваченого про пом`якшення призначеного покарання не можуть бути задоволені.
Іншої оцінки доказів, ніж була здійснена судом першої інстанції, і, відповідно повторного дослідження доказів, вирішення питання про скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині апеляційним судом свого вироку, не потребує.
У решті вирок суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а тому вимога прокурора про скасування вироку взагалі, а не в частині призначеного покарання, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 407,409,420 КПК України, колегія суддів,

ПРИСУДИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на 5 /п`ять/ років.
Той же вирок змінити. Зазначити в мотивувальній його частині, що дії ОСОБА_7 були обумовлені умислом відкрито викрасти чуже майно, а не заволодіти ним, і полягали в відкритому викраденні мобільного телефону потерпілої, а не в заволодінні цим майном, як зазначено в вироку.
У решті вирок суду від 31 травня 2016 року залишити без змін.
Копію вироку апеляційного суду негайно вручити засудженому і прокурору.
Вирок апеляційного суду, відповідно до ч.4 ст.532 КПК України, набирає законної сили з моменту його проголошення.
На вирок може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Подача касаційної скарги не зупиняє виконання вироку.
Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12