АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Гол. у І інст. ОСОБА_1 ; ЄУ № 724/1077/15-к; доп. ОСОБА_2 ; пр. № 11-кп/794/372/16; катег. ст. 389 ч.2 КК Укр.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого, судді ОСОБА_2 ,

Суддів:ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2016 року по кримінальному провадженню № 0000064, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 лютого 20164 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , громадянин України, із базовою загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

1.вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13 лютого 2015 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;

2.вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року за ст. 125 ч.1, ч.2 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

засуджений за ст. 389 ч.2 КК України на три місяці арешту.

На підставі п.4 ч.1 ст. 72 КК України, невідбуте покарання у виді 176 годин громадських робіт, за вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року, виходячи з співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, переведено на двадцять два дні арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 ч.1, 73 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року, остаточна міра покарання ОСОБА_7 призначена у виді три місяці двадцять два дні арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислюється з моменту виконання вироку.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 26 жовтня 2015 року був засуджений вироком Хотинського районного суду Чернівецької області за ст. 125 ч.1, ч.2 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт і його 04 грудня 2015 року було ознайомлено з порядком та умовами відбування цього виду покарання та направлено до КП «Хотинблагоустрій» для виконання громадських робіт, однак ОСОБА_7 з метою ухилення від відбування покарання, відпрацював лише 24 години та починаючи з 04.01.2016 року не з`являвся на реєстрацію до Хотинського РС КВІ, чим також порушив порядок та умови відбування призначеного йому покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання посилаючись на те, що він не зміг повністю виконати покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт у зв`язку з тим, що має на утриманні малолітню дитину і непрацюючу дружину з якою він проживає однією сім`єю без офіційної реєстрації шлюбу, та внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин з метою матеріального забезпечення сім`ї, змушений був виїхати на заробітки до Російської Федерації.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, міркування прокурора про залишення вироку суду без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, за обставин зазначених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами і не оспорюється в апеляційній скарзі.

Що стосується міри покарання, то вона явно не відповідає тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_7 злочину.

У відповідності до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_7 проживає однією сім`єю з ОСОБА_8 та її малолітньою донькою ОСОБА_9 2012 року народження, які згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов знаходяться на його утриманні.

Крім цього, у відповідності до показів ОСОБА_7 , які ніким не оспорюються, він ухилився від виконання покарання у виді громадських робіт у зв`язку з тим, що його сім`я знаходиться у скрутному матеріальному становищі і щоб вижити він поїхав на заробітки в Російську Федерацію.

Згідно з ст. 66 КК України, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, є обставиною, що пом`якшує покарання, однак суд в порушення вимог цього закону її такою не визнав.
Також суд не мотивував застосовування принципу повного складання призначених покарань за сукупністю вироків.
З характеристик доданих до апеляційної скарги видно, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, за рахунок власного часу брав участь в здійсненні благоустрою вулиці Кохановського в м. Хотин.

За таких обставин, призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 389 ч.2 КК України у виді трьох місяців арешту є надто суворим, тому його необхідно пом`якшити і призначити покарання в межах санкції цього закону та призначити покарання за сукупністю вироків застосувавши принцип часткового складання призначених покарань.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 414, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити.

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2016 року, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 389 ч.2 КК України визначивши його у виді одного місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2015 року, і остаточну міру покарання ОСОБА_7 призначити у виді один місяць один день арешту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_2
Судді

[підпис]ОСОБА_3

[підпис]ОСОБА_4

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_2 (посада) (підпис) (ПІБ)

25.10.2016 року

(дата засвідчення копії)

25.10.2016 року

ОСОБА_2 .