Справа № 1-186/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2011 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

за участю секретаря Левицької І.П.,

прокурора Хіневич І.П., потерпілого ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого водієм ПП «Кобець», раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2011 року, приблизно о 19 годині, в темний час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Кременчук-Власівка, по вулиці Б.Хмельницького, у селі Кривуші Кременчуцького району, в напрямку від міста Кременчука до селища Власівка, керуючи автобусом MERSEDES-BENZ 313 CDI Sprinter ПЕ, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався водій ОСОБА_3.

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 12.3.,12.4. та 12.9. б) Правил дорожнього руху України, а саме:

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;

п.12.9 б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29,3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлений розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною керованого ним автобуса на пішохода ОСОБА_1, який переходив проїзну частину дороги вулиці ОСОБА_4.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у виді: відкритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; закритої черепно-мозкової травми, яка викликала струс головного мозку; ран голови, шиї, правої верхньої та нижньої кінцівок; саден голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 417 від 28 квітня 2011 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 299 від 13 травня 2011 року в даній дорожній ситуації, за умови руху з дозволеною швидкістю, водій автобуса MERSEDES-BENZ 313 CDI Sprinter ПЕ, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_1

Невідповідності в діях водія ОСОБА_3 вимогам п.12.3., 12.4.,12.9. б) Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою.

Підсудний ОСОБА_3 свою вину в пред'явленому обвинуваченні за ч.2 статті 286 КК України в судовому засіданні визнав частково і пояснив, що він дійсно автобусом під його керуванням скоїв наїзд на потерпілого, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, але разом з тим вважає, що у виникненні дорожньо-транспортної пригоди винен також і сам пішохід ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного сп'яніння та грубо порушував Правила дорожнього руху України. Швидкість руху автобуса в населеному пункті не перевищувала 70 км/год. Потерпілого він спочатку не бачив, так як в тому місці вузька дорога, був темний час доби, в зустрічному напрямку рухався транспорт, а тому він бачив лише частину дороги, яку освітлювала зустрічна машина і не міг уникнути зіткнення з пішоходом. Вважає, що навіть при допустимій швидкості руху він не зміг би уникнути зіткнення в тій дорожній обстановці.

Крім часткового визнання своєї вини підсудним, його вина підтверджується :

-показаннями потерпілого ОСОБА_1 в судовому засіданні, що водій ОСОБА_3 скоїв наїзд на нього автобусом, коли він йшов по узбіччю дороги по зустрічній смузі в напрямку міста Кременчука на зупинку громадського транспорту «Поворот Пугачова». Він був одягнений в темний одяг, з капюшоном куртки на голові, так як був мороз і холодно. Побачивши маршрутний автобус, яким керував ОСОБА_3, він почав зупиняти його підняттям рук, але підслизнувся, втратив рівновагу і ступив на проїзну частину дороги, де його тіло розвернуло і в цей час відбулося зіткнення. Далі він нічого не пам'ятає. Унаслідок наїзду йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження і він тривалй час знаходився на лікуванні в лікарні у зв'язку з отриманими травмами. Вважає, що ДТП сталася через перевищення швидкості водієм та неуважності водія. В певній мірі вважає також себе винним, що зіткнення відбулося на проїзній частині дороги;

показаннями свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні, що він був очевидцем, коли потерпілий в стані сп'яніння очікував маршрутку, а потім пішов на зупинку громадського транспорту дамбою по горі по узбіччю в напрямку міста Кременчука, а він в цей час зі своїм товаришем ОСОБА_6 у попутному напрямку йшли внизу дамби. Вони бачили, як потерпілий зупиняв легковий транспорт, кидався на нього. Тому вони розуміли, що добром це не закінчиться. Потім вони побачили маршрутку, яка рухалася зі швидкістю приблизно 60-70 км/год і розминалася із зустрічною машиною. Коли маршрутка під'їздила, потерпілий вискочив перед нею, за 3-4 метри перед потерпілим в маршрутці заблокувалися колеса, але зіткнення все ж таки сталося. Вони підійшли до місця ДТП. Потерпілий намагався перевернутися на бік, стогнав. Була викликана швидка медична допомога, яка приїхала хвилин через 20;

аналогічними показаннями свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, що вона їхала після роботи маршрутним автобусом «Простор», яким керував підсудний. Маршрутка рухалася зі швидкістю приблизно 60-70 км/год. Вона сиділа за водієм, ближче до проходу, побачила потерпілого перед маршруткою за 1,5-2 метри з піднятими руками. Водій вивернув кермо вліво та відразу ж загальмував, але все ж зачепив і збив потерпілого, так як в цей час в зустрічному напрямку рухалася ще інша машина. Потім приїхала міліція. Було темно, погода на вулиці була схожа на туман, холодно, на дорозі іній, слизько;

показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8, що вона також рухалася у вказаній маршрутці в якості пасажира, сиділа за водієм, біля вікна. Як тільки автобус розійшовся фарами з зустрічним автомобілем, на дорозі виник з піднятими руками потерпілий, який не відбігав, стояв з закритими очима на проїзній частині дороги. Водій маршрутки відразу загальмував і збив потерпілого, намагаючись вивернути вліво на зустрічну смугу руху. Погода була холодною, дорога слизькою на узбіччі;

-оглядом місця ДТП, де були зафіксовані обстановка на місці пригоди, розміщення транспортного засобу на місці пригоди, що підтверджується протоколом та схемою дорожньо-транспортної пригоди від 22 лютого 2011 року та протоколом додаткового огляду місця ДТП із схемою від 23 лютого 2011 року (а.с.8-10, 12-14);

-відтворенням обстановки і обставин події за участю потерпілого ОСОБА_1, під час якого останній пояснив механізм пригоди, вказав місце наїзду на нього, траєкторію та темп свого руху під час пригоди, що підтверджується протоколом від 05 травня 2011 року та схемою до нього (а.с.89-90,91);

-висновком судово-медичної експертизи № 417 від 28 квітня 2011 року, згідно якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; закритої черепно-мозкової травми, яка викликала струс головного мозку; ран голови, шиї, правої верхньої та нижньої кінцівок; саден голови. Ці тілесні ушкодження утворилися в результаті ДТП, від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, що рухався, коли потерпілий знаходився у вертикальному чи близько до вертикального положенні і правою передньо-боковою частиною тіла був розвернутий до травмуючих предметів, можливо у вказаний період часу та при вказаних обставинах, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. При госпіталізації ОСОБА_1 в травматологічне відділення лікарні в його крові виявлено алкоголь в кількості 1,58 проміле, що відповідає середній ступені алкогольного сп'яніння (а.с.107-108);

-висновком судової автотехнічної експертизи № 299 від 13 травня 2011 року, згідно якого в даній дорожній ситуації, за умови руху з дозволеною швидкістю, водій автобуса MERSEDES-BENZ 313 CDI Sprinter ПЕ, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_1

Дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.12.3.,12.4.,12.9. б) Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою (а.с.96-101).

- речовим доказом автобусом MERSEDES-BENZ 313 CDI Sprinter ПЕ, державний номерний знак НОМЕР_1, яким під час пригоди керував водій ОСОБА_3 (а.с.126) та іншими зібраними і перевіреними в судовому засіданні доказами.

Таким чином, проаналізувавши і оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні необережного злочину об'єктивно знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Часткове заперечення своєї вини підсудним суд розцінює як обраний ним спосіб захисту від пред'явленого обвинувачення та бажання пом'якшити свою відповідальність за скоєне. Вина підсудного у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджена неспростовними об'єктивними доказами у справі, зазначеними в мотивувальній частині вироку та підтверджена самим підсудним, що дорожньо-транспортна пригода сталася з його участю, він перевищив дозволену швидкість руху та недостатньо уважно пильнував за дорогою, результатом чого був наїзд на пішохода ОСОБА_1

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_1

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким, особу винного, який раніше не був судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше за вчинення необережного злочину, частково визнав свою вину в судовому засіданні, працює водієм, характеризується за місцем роботи і проживання позитивно, обставини, що пом'якшують його покарання, думку потерпілого ОСОБА_1, який претензій до підсудного не має, цивільний позов до нього не заявив, так як останній надав йому матеріальну допомогу на лікування, а тому просив суворо не карати підсудного за скоєне. Поряд з цим суд враховує також і неправомірну поведінку перебуваючого у стані алкогольного сп'яніння самого потерпілого ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди, який також допустив порушення вимог пунктів 4.1.,4.4., 4.8., 4.11.,4.14 (а,б,г) Правила дорожнього руху України, що в певній мірі вплинуло на умови видимості водієм пішохода на дорозі та було результатом наїзду на нього.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного є часткове визнання ним своєї вини, вагітність його дружини, з якою він проживає сім'єю.

Обставин, які б обтяжували його покарання, не встановлено.

За таких обставин ОСОБА_3 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання, зважаючи на обставини справи, що він має професію водія, йому дозволено керування транспортними засобами трьох категорій B,C,D, має тривалий стаж за цією професією з 1997 року і продовжує працювати водієм надалі, вказана робота є єдиним джерелом існування його сім'ї. При цьому суд дійшов висновку про можливе виправлення засудженого без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому відповідно до статті 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням.

По даній справі прокурором Кременчуцького району заявлений цивільний позов до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_1 в сумі 2097 гривень 22 копійок. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в разі визнання його винним та засудження, повністю відшкодує витрати на лікування потерпілого. Вказаний позов обгрунтований доказами у справі (а.с.139). За таких обставин з підстав статті 1206 Цивільного кодексу України, статті 93-1 КПК України позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-328 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 визнати винним і призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до статті 76 КК України обов'язків повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити до набрання вироком законної сили підписку про невиїзд.

Речовий доказ автобус MERSEDES-BENZ 313 CDI Sprinter ПЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 в силу статті 81 КПК України повернути законному володільцю ОСОБА_9 (а.с.24,126).

Позов прокурора Кременчуцького району Полтавської області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь міського фінансового управління Кременчуцької міської ради на розрахунковий рахунок 314 145 447 000 08 в ГУДК України в Полтавській області, код ЄДРПОУ 346 987 78, код платежу 240 603 00 витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи в сумі 2 097 (дві тисячі дев'яносто сім) гривень 22 копійок.

На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Полтавської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу.

Суддя Ю. І. Степаненко