Справа № 464/9767/15-к
пр.№ 1-кп/464/73/16
У Х В А Л А
11.02.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України, клопотання сторін кримінального провадження,
встановив:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 вважає, що кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду. Крім цього, заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, оскільки вважає, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу та його продовження, не змінилися. Заперечив проти задоволення клопотання захисників про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такий містить всі відомості, визначені ст. 291 КПК України. Крім цього, до обвинувального акта додано реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому зазначені ті ж докази, що вказані в обвинувальному акті, якими сторона обвинувачення доводитиме винуватість обвинувачених.

Захисники обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , думку яких підтримали обвинувачені, заперечили проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Вважають, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору у зв`язку з тим, що в такому наведено перелік доказів, якими, на думку сторони обвинувачення, підтверджується винуватість обвинувачених, що може вплинути на неупередженість суду. Крім цього, вважають, що ризики, які б давали підстави продовжувати строк тримання під вартою на даний час відсутні, оскільки закінчене досудове розслідування. Зокрема, ОСОБА_6 зазначив, що відсутні підстави вважати про існування ризику впливу на свідків, оскільки свідки допитані в ході досудового слідства. Крім цього, зазначили, що, не перебуваючи певний період часу під вартою, обвинувачені не ухилялися від слідства та не перешкоджали кримінальному провадженню іншим чином. Вважають, що існують достатні підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Захисник ОСОБА_5 підтримала письмове клопотання про повернення обвинувального акта.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 315 КПК України, під час підготовчого провадження суд серед іншого вирішує питання щодо запобіжного заходу.

Встановлено, що строк тримання під вартою обвинувачених спливає 21 лютого 2016 року.

При вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою судом встановлено та враховано, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання від шести до десяти років позбавлення волі, а також дані про особи кожного з обвинувачених, зокрема:

-щодо ОСОБА_6 , який одружений, не працює, є інвалідом ІІІ групи, неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні у липні-серпні 2015 року злочинів, будучи умовно-достроково звільненим у березні 2015 року від покарання за попереднім вироком, жодних осіб на утриманні не має;

-щодо ОСОБА_7 , який згідно ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, неодружений, жодних осіб на утриманні не має, не працює;

а також враховуючи вік, сімейний та матеріальний стан, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що усі вищевказані обставини у своїй сукупності на даний час підтверджують, що продовжують існувати підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати об`єктивному з`ясуванню обставин справи. Наведене вказує на те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшилися, а інші обставини, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання щодо запобіжного заходу на даний час не змінилися, що виправдовує тримання осіб під вартою. Твердження сторони захисту про те, що закінчене досудове розслідування та відсутні підстави стверджувати, що обвинувачені можуть впливати на свідків, є безпідставним, оскільки показання свідків та інші докази сторін суд досліджує в судовому засіданні безпосередньо.

Враховуючи наведене, суд також приходить до переконання, що застосування іншого запобіжного заходу вищевказаним особам на даний час є неможливим.

Визначення розміру застави у даному випадку є необхідним, підстав для зміни розміру застави не встановлено. Судом визначено диференційований розмір застави обвинуваченим відповідно до встановлених ризиків щодо кожного з них.

Строк застосування запобіжного заходу необхідно продовжити на два місяці, а саме, до 21 квітня 2016 року.
При вирішенні клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору суд дійшов наступних висновків.

Перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено у ст. 291 КПК України, який є вичерпним

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження, зокрема презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено і встановлено вироком суду, що набрав законної сили.

Оглянувши обвинувальний акт та додані до такого матеріали, суд дійшов висновку, що зазначення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із вказівкою на те, що таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення із зазначенням відповідної статті КК України не порушує презумпції невинуватості особи, оскільки відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, зазначення в обвинувальному акті про те, що винуватість обвинуваченого повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами з переліком таких доказів суперечить ст. 291 КПК України та таке твердження у своїй сукупності з вищевказаним твердженням про те, що таким чином обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення із зазначенням відповідної статті КК України свідчить про існування ознак порушення презумпції невинуватості особи.

Обвинувальний акт, який відповідає ст. 291 КПК України, повинен містити не твердження про вчинення кримінального правопорушення із зазначенням, що винуватість особи повністю підтверджується рядом доказів з переліком таких, а виключно виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленим, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність із зазначення в чому особа обвинувачується, тобто формулювання обвинувачення, висунутого в порядку КПК України.

Крім цього, порядок проведення підготовчого судового засідання, який визначено главою 27 КПК України, виключає можливість надання суду будь-яких доказів, їх дослідження, а відтак зазначення в обвинувальному акті переліку доказів, якими сторона обвинувачення доводитиме винуватість особи, є передчасним та може породжувати обґрунтовані сумніви у безсторонності суду.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи, що вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, такий підлягає поверненню прокурору.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 291, 314, 331 КПК України, суд,
ухвалив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити на два місяці, а саме, до 21 квітня 2016 року.

Розмір застави залишити без зміни: ОСОБА_6 у розмірі сорока п`яти мінімальних заробітних плат, що становить 54810 грн.; ОСОБА_7 у розмірі двадцяти п`яти мінімальних заробітних плат, що становить 30450 грн.
Реквізити для внесення застави: отримувач: ТУ ДСА України у Львівській області, депозитний рахунок №0789, банк отримувача: Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, МФО: 825014, , призначення платежу: застава за ПІБ обвинуваченого).
Внесення застави є підставою для звільнення обвинуваченого з-під варти.
У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строком на два місяці наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися з м. Львова без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У разі невиконання покладених обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається у дохід держави.
Клопотання захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001899, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 307 КК України повернути прокурору Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

На ухвалу в частині повернення обвинувального акта може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1