Дата документу Справа № 336/2473/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/2473/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/801/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 2 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

цивільного позивача ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційні скарги прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, який має середню спеціальну освіту, непрацюючий, раніше не судимий,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу його фактичного затримання.

Запобіжний захід був обраний домашній арешт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 10 720 грн., моральної шкоди 100 000 грн., а всього 110 720 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України, вважає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. При цьому посилається на те, що висновок суду про раптовість виникнення умислу обвинуваченого, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, не ґрунтується на фактичних обставинах. Просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 121 ч. 2 КК України у виді 8 років позбавлення волі;

-потерпіла ОСОБА_9 вважає призначене обвинуваченому покарання м`яким, оскільки обвинувачений щиро не покаявся, не вибачився за вчинене, не відшкодував завдану моральну шкоду, суд без достатніх на то підстав визнав наявність обставин, які пом`якшують покарання. На підставі чого просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

01 січня 2015 року, близько 17-00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_13 , з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, утримуючи двома руками металеву трубу, наніс в область голови, тулубу та кінцівок множинні удари металевою трубою ОСОБА_13 , заподіявши умисно останньому тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілої, який вважав що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а потерпілої - в повному обсязі; пояснення потерпілої ОСОБА_9 , її представника та цивільного позивача, які підтримали доводи апеляційної скарги потерпілої, а прокурора - частково; обвинуваченого, який в дебатах та в останньому слові висловив думку щодо законності вироку місцевого суду та заперечував проти задоволення апеляційних скарг; пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши в межах апеляційних скарг матеріали кримінального провадження, та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню, а прокурора - частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 05 листопада 2015 року Апеляційним судом Запорізької області апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та процесуального прокурора задоволені. Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року скасований в частині призначеного покарання, ухвалений новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року частково задоволено касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 та вирок Апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року скасований через порушення права ОСОБА_7 на захист, з призначенням нового судового розгляду у суді апеляційної інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 121 КК України. Обґрунтованість цих висновків суду першої інстанції у апеляційному порядку не оскаржуються та в апеляційному порядку не переглядаються.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої ОСОБА_9 є слушними, а призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є явно несправедливим через м`якість.

Що стосується, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, яке на думку прокурора і потерпілої, є м`яким і не відповідає вимогам закону, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 65, 50 КК України та не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення міри покарання та, без достатніх на те підстав, визнав за обставини, які пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував в достатній мірі фактичні обставини злочину, які були встановлені судом, а саме те, що ОСОБА_7 напав на потерпілого зненацька, навіть не з`ясувавши обставин, що йому повідомила ОСОБА_14 . Крім того, суд першої інстанції формально послався, проте, не врахував, що злочин ОСОБА_7 скоїв у стані алкогольного сп`яніння та настання тяжких невідворотних наслідків, що полягала у настанні смерті потерпілого, та без достатніх на то підстав, визнав наявність обставинами, які пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

З огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що вирок підлягає скасуванню у частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та його особі, оскільки, за своїм розміром призначене йому судом покарання є явно несправедливим через м`якість.

При призначені покарання за ч.2 ст. 121 КК України, судова колегія враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до класифікації злочину є тяжким, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, не перебуває на обліку у нарколога, не працює, не одружений, за обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, колегія суддів відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї противоправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провин, висловленні жалю з приводу вчиненого.

Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, з`ясування фактичних обставин, які мають значення для розкриття злочину, тобто пов`язане з конкретними діями, що не є тотожним визнання вини. Матеріалами справи не доведено, наявність вищевказаних дій з боку ОСОБА_7 .

Відповідно до вироку суду, після скоєного злочину ОСОБА_7 повернувся додому, телефонував матері та справлявся про стан ОСОБА_13 , ввечері цього ж дня його затримали співробітники міліції, яким ОСОБА_7 розповів про вчинене.

За таких обставин, судова колегія погоджується з твердженням в апеляційній скарзі потерпілої щодо відсутності обставин, які пом`якшують покарання, тобто не вбачає підстав для визнання їх наявності.

Колегія суддів вважає, що із зазначених вище обставин обвинуваченому слід призначити максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до протоколу від 10 грудня 2015 року, ОСОБА_7 фактично було затримано 10 грудня 2015 року о 09-00 годин, з якого слід рахувати і строк покарання.

Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 10.12.2015 року по 05.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_12 задовольнити частково, потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 УК України у виді 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_7 , тобто з 10 грудня 2015 року.

Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувати строк попереднього ув`язнення в період з 10.12.2015 року по 05.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: 1 2 3