копія
Справа №678/3/16-к
Провадження №1-кп-678-24/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року смт. Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
прокурорів: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
потерпілих: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000582 від 02 грудня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Буринського району Сумської області, без визначеного місця проживання, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше судимого:
28 серпня 1985 року Буринським районним судом Сумської області за ст. 114, 214 ч. 1, 140 ч. 2, 81 ч. 3, 89 ч. 2, 42, 14 КК УРСР до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна;

26 вересня 1989 року Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 4 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42, ст. 43 КК УРСР до 8 років позбавлення волі;

31 січня 2000 року Васильківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

23 червня 2005 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі;

08 квітня 2009 року Буринським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 152, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
02 грудня 2015 року близько 9 год. ОСОБА_12 зайшов до кафе-магазину «Перлина», яке розташоване по вул. Польова, 2 в с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, де попросив дозволу у персоналу погрітися. Отримавши дозвіл, перебуваючи в середині приміщення, близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_12 , побачивши, що працівник ОСОБА_7 , перебуваючи за торговим прилавком разом із ОСОБА_6 , перераховує виручені гроші, підійшов до них, дістав з кишені куртки, в яку був одягнутий, кухонного ножа, якого носив при собі, та демонструючи його як знаряддя вбивства і заподіяння тілесних ушкоджень, направив його вістря в їх бік, таким чином погрожуючи застосувати відносно них насильство, і став вимагати передати йому гроші, які на той час ОСОБА_7 тримала в руках. Зазначені працівники кафе, рятуючись, разом із грішми через двері запасного виходу вибігли на вулицю, де покликали на допомогу ОСОБА_8 . У цей час ОСОБА_10 повернувся до торгової зали магазину і з прилавка взяв пляшку вина «Marengo» вартістю 37 грн., яку заховав в одяг, та почав іти до виходу, однак побачивши, що до закладу забіг ОСОБА_8 , почав тікати від нього. ОСОБА_8 наздогнав його і спробував затримати, схопивши за рукав куртки, але ОСОБА_10 , з метою уникнення відповідальності, став чинити йому опір, при цьому, демонстрував ніж, як можливе знаряддя вбивства, ним замахнувся до ОСОБА_8 і коли той його відпустив, втік.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 показав, що близько 9 год. 02 грудня 2015 року приїхав з м. Хмельницького в с. Голосків Летичівського району і зайшов в кафе «Перлина», щоб зігрітись, при цьому був дуже втомлений, оскільки його напередодні сильно побили невідомі особи і забрали всі особисті речі. Метою поїздки було те, що прямував до своєї доньки, яка живе в с. Пирогівці Хмельницького району. Перебуваючи в середині приміщення, будучи у відчаї, що немає грошей, а йде в гості до своєї дитини, підійшов до прилавка і показав продавцям ножа та сказав їм «дайте мені все», хотів їсти, в цей момент вони перераховували гроші. Дівчата почали тікати і здійняли великий галас від чого сам злякався, тому почав тікати. При цьому взяв пляшку спиртного. В середині приміщення його охоронець кафе не зупиняв, а затримати намагався вже на вулиці, однак від нього вирвався та пішов, при цьому йому не погрожував, хоча ніж був у руках. Його вимогу віддати пляшку проігнорував. Провідавши доньку цього ж дня був затриманий поряд з автобусною зупинкою в с. Пирогівці. Пляшку вина випив по дорозі.

Вину свою визнає повністю, не оспорює фактичні обставини, які вказані в обвинувальному акті окрім того, що нікому не висловлював погроз і не вимагав гроші, вважає кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 187 КК України вірною, щиро кається у вчиненому і жалкує про свою поведінку по відношенню до потерпілих, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого, просить вибачення за свої дії у потерпілих, обіцяє в майбутньому таких дій не вчиняти, щиро бажає стати на шлях виправлення, тому просить призначити не суворе покарання.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинуваченого є доведеною.
Так, потерпіла ОСОБА_7 показала, що приблизно о 09 год. до кафе-магазину «Перлина», яке розташоване по вул. Польова, 2 в с. Голосків Летичівського району, прийшов незнайомий чоловік і попросив погрітися, йому дозволили. Через незначний проміжок часу, після того як інші клієнти пішли з кафе, а вона з ОСОБА_6 за прилавком перераховувала гроші з каси, він підійшов до них і, погрожуючи ножем, сказав «давай сюди», говорив дуже тихо. Не висловлював погрози застосувати насильство, однак наявність ножа, направленого вістрям у їх сторону, яким обвинувачений махав, сприйняла як реальну загрозу і напад, дуже злякалася, була в стані шоку. Схопивши гроші, побігли на кухню до запасного виходу. Поки ОСОБА_6 відчиняла двері, захищала її сумкою від нападника, після чого вони обоє вибігли на вулицю, однак він за ними не вийшов. Покликали на допомогу ОСОБА_8 , який пішов в середину кафе. В подальшому нападник вийшов з кафе, а за ним вибіг ОСОБА_8 , який його затримав за рукав куртки і встиг сфотографувати на мобільний телефон, однак той вирвався і побіг через дорогу в поле. Після цього ОСОБА_6 зателефонувала в поліцію. Після даної події з кафе зникло вино «Marengo» вартістю 37 грн., однак особисто не бачила, щоб саме незнайомець взяв дану пляшку, лише зі слів ОСОБА_8 відомо, що у нападника було щось в рукаві. Якби обвинувачений бажав заволодіти коштами, то він мав реальну можливість це зробити.

Вважає, що ОСОБА_10 має бути призначене не максимальне покарання, а в середній межі санкції статті Закону, будь-яких претензій до обвинуваченого немає, на даний час ще не готова пробачити його вчинок.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що близько 09 год. в кінці листопада 2015 року, точної дати не пам`ятає, була в приміщенні кафе-магазину «Перлина», яке розташоване по АДРЕСА_1 . В цей час до кафе зайшов незнайомець і попросив погрітись на що не заперечували, тому він присів за один із столиків, при цьому дуже уважно спостерігав за їх діями. Коли всі клієнти пішли, а ОСОБА_7 перераховувала гроші в касі, невідомий піднявся і підійшов до них, у його руках був ніж, вістря направлене у їх сторону, яким почав погрожувати, та сказав «все сюди», говорив дуже тихо. Це сприйняла як реальну загрозу і напад, дуже злякалася, була в стані шоку. Вони побігли на кухню до запасного виходу, але там погано відкривались двері, то поки вона відкривала двері, нападник стояв з ножем поряд із ОСОБА_7 . Після цього вони вибігли на вулицю, однак той за ними не пішов. Покликали на допомогу ОСОБА_8 , який пішов в середину кафе, йому сказали, що чоловік з ножем. В подальшому вже на вулиці ОСОБА_8 намагався затримати нападника, однак той втік через дорогу в поле. Після даної події з кафе зникло вино «Marengo» вартістю 37 грн., однак особисто не бачила, щоб саме незнайомець взяв дану пляшку, хоча зранку на цій пляшці поставила ціну. Лише зі слів ОСОБА_8 відомо, що у нападника було щось в рукаві. Якби обвинувачений бажав заволодіти коштами, то він мав реальну можливість це зробити.

Вважає, що ОСОБА_10 має бути призначене не максимальне покарання, а в середній межі санкції статті Закону, будь-яких претензій до обвинуваченого немає, однак не готова пробачити його вчинок.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що у грудні 2015 року, точної дати не пам`ятає, перебуваючи в приміщенні котельні кафе-магазину «Перлина», що по вул. Польова, 2 в с. Голосків Летичівського району, приблизно о 09 год. почув із приміщення магазину крики дівчат. Коли вийшов на двір з котельні, побачив, як вони, вибігши через службовий вхід з магазину, кричали, що в середині знаходиться невідомий з ножем, тому зайшов в середину. В торговому залі, майже біля виходу із кафе, побачив невідомого чоловіка, якого схопив за руку, хотів затримати, але той махнув до нього ножем, не висловлюючи словесно погрози насильством, тому відступив, оскільки в нього був ніж. За цей час нападник вийшов з кафе. Після цього, з метою все ж затримати невідомого, вибіг за ним і схопив за руку та коли той повернувся обличчям, то сфотографував його на мобільний телефон, однак незнайомець вирвався і побіг в поле. При цьому, по зовнішньому одязі нападника бачив, що той має щось в рукаві, тому ставив йому вимогу це повернути, але той проігнорував.

Вважає, що ОСОБА_10 має відповісти за свій вчинок, оскільки дівчата дуже сильно злякались, були в стані шоку, однак щодо призначення міри покарання повністю покладається на розсуд суду, будь-яких претензій до обвинуваченого немає.

Потерпілий ОСОБА_9 показав, що є орендарем кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_1 і там здійснює підприємницьку діяльність. Особисто очевидцем події не був, однак з телефонної розмови з ОСОБА_6 , яка відбулась приблизно о 10 год. 30 хв. в жовтні-листопаді 2015 року, точної дати не пам`ятає, відомо, що був замах на її життя, погроза насильством з метою заволодіти коштами. Зокрема вона, перебуваючи в сильному емоційному напруженні, повідомила, що в кафе зайшов незнайомий чоловік і попросив погрітися, йому дозволили. Коли ОСОБА_7 рахувала гроші, незнайомець витягнув ніж і почав ним погрожувати з метою заволодіння коштами, від цього стало страшно. Вони побігли до запасного виходу, а в подальшому незнайомця намагався затримати ОСОБА_8 , але той втік. Після події з кафе зникла пляшка вина «Marengo» вартістю 37 грн.

Вважає, що завдана йому шкода не є значною, тому будь-яких претензій до обвинуваченого немає, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Вина обвинуваченого також підтверджується:

протоколом огляду місця події від 02 грудня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є приміщення кафе-магазину «Перлина», що розташований по АДРЕСА_1 . Під час огляду встановлено місцезнаходження торгової зали, прилавку з напоями з якого було викрадено пляшку вина «Marengo», робочого місця продавця та каси. Крім того, на підставі слів свідків було встановлено стіл в торговій залі, де сидів правопорушник і з даного столу вилучено полімерну пляшку «Джерельна», з`ясовано, що продавці вибігли від правопорушника через вихід з кухні (т. 2 а.с. 9-18);

протоколом огляду від 02 грудня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є мобільний телефон «Нокіа» моделі 225, належний ОСОБА_8 , на який він сфотографував невідомого правопорушника, який після вчинення злочину в кафе-магазині «Перлина» намагався втекти та втік у невідомому напрямку. В меню телефону зберігається знімок особи чоловічої статі в правій руці якого наявний предмет, схожий на ніж. Знімок зроблено ОСОБА_8 під час спроби затримання ОСОБА_10 на місці вчинення злочину 02 грудня 2015 року (т. 2 а. с. 20-23);

протоколом огляду місця події від 02 грудня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є узбіччя пров. 50-річчя Жовтня в с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області, де виявлено ОСОБА_10 , поряд з домогосподарством №3 виявлено пусту пляшку з-під вина «Marengo» на якій наявна етикетка у вигляді клаптя паперу жовтого кольору із написом «37», пляшка вилучена. ОСОБА_10 повідомив, що вказану пляшку з вином він викрав із магазину «Перлина» в с. Голосків Летичівського району, вино по дорозі випив, а пляшку викинув (т. 2 а. с. 24-27);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25 грудня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 розказав і показав, що перебуваючи в приміщенні котельні кафе-магазину «Перлина», що по вул. Польова, 2 в с. Голосків Летичівського району, почув із приміщення магазину крики дівчат, які там працюють. Вийшовши на двір побачив, як вони з криками вибігли через службовий вхід на двір та сказали, що в магазині знаходиться невідомий чоловік, який погрожував їм ножем і хотів забрати гроші. Після цього увійшов через коридор до торгової зали де вже майже біля виходу із магазину побачив невідомого чоловіка, якому наказав стояти, але той вимогу проігнорував, тому побіг за ним з метою затримання. Коли схопив невідомого біля вхідних дверей за ліву руку, той розвернувся обличчям. Його запитав про те хто він, але невідомий, тримаючи у правій руці ножа, махнув ним перед його обличчям. Злякавшись за своє життя його відпустив і відійшов трохи назад, а невідомий вибіг на двір. Після цього взяв мобільний телефон і, увімкнувши камеру, вибіг за нападником та, наздогнавши його, знову схопив його за рукав куртки. Після того як невідомий розвернувся обличчям, його сфотографував. Оскільки побачив у нього за рукавом якусь пляшку, то наказав віддати, але той від нього вирвався і побіг у напрямку ферми «Агро Обрій», його не переслідував, бо знав про наявність ножа (т. 2 а.с. 93-100);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25 грудня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 розказала і показала, що близько 09 год. 02 грудня 2015 року перебувала за прилавком торгової зали кафе-магазину «Перлина», коли до приміщення зайшов ОСОБА_10 , якого бачила вперше. Він попросив у них погрітись на що не заперечували, тому присів за крайній лівий столик. В цей момент здійснювала перерахунок виручених грошей, яких було 526 грн. Приблизно через 30 хв. невідомий підійшов до прилавку, де стояла вона, ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , у його руках був ніж, вістря якого направив у її сторону та сказав «все сюди». Із цього зрозуміла, що невідомий, погрожуючи їм ножем, хоче забрати у них гроші з каси. Злякавшись, почали кричати, вона схопила з каси всі гроші та разом з дівчатами хотіли вибігти через прохід справа від них, але нападник стояв на їх шляху і направляючи у їх сторону вістря ножа не дав їм проходу. Вони з криками вибігли через запасний вихід до службового виходу із приміщення, а нападник побіг за ними, але двері виявились зачиненими. ОСОБА_6 почала відкривати двері, а вона стояла обличчям до нападника, який знову поставив вістря ножа у її бік та сказав «давай, давай сюди». В цей момент ОСОБА_6 зуміла відчинити двері, схопила її за руку і вони вибігли на двір, але нападник не побіг за ними, а повернувся до зали. На дворі вони покликали на допомогу ОСОБА_8 , який був у котельні, а в подальшому забіг у приміщення магазину за нападником (т. 2 а.с. 105-111);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25 грудня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 розказала і показала, що близько 09 год. 02 грудня 2015 року, коли вона разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , перебувала в приміщенні кафе, до них зайшов ОСОБА_10 , якого бачила вперше. Він попросив погрітись на що не заперечували, тому присів за один із столиків. Близько через 30 хв., коли ОСОБА_7 перераховувала гроші в касі, невідомий піднявся і підійшов до них, у його руках побачила ніж, вістря було направлене у їх сторону, та сказав «все сюди». Злякавшись, вони почали кричати, його вимогу розцінила як погрозу застосувати ніж, якщо не віддадуть гроші. ОСОБА_7 схопила з каси гроші і вони хотіли втекти, але в одному проході невідомий стояв на їх шляху і продовжив погрожувати ножем. Через один з виходів вони вибігли до коридору та підійшли до службового виходу з метою втекти від нападника на двір, але двері були зачинені, тому почала їх відкривати. Нападник в цей час стояв позаду ОСОБА_7 та, наставивши в її сторону ножа, вимагав віддати йому гроші. В цей час зуміла відчинити двері, схопила ОСОБА_7 за руку і вони вибігли на двір, де покликали на допомогу ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 117-122).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 заявив клопотання про необхідність визнання протоколів проведення слідчих експериментів із потерпілими недопустимими доказами, оскільки сама текстова частина протоколів не відповідає вимогам ст. 240 КПК України та фактично дублює протокол допиту особи, як потерпілого, не містять даних про відтворення дій та обстановки, в результаті не досягнута мета і призначення слідчого експерименту.

Разом з тим, суд вважає такі докази належними та допустимими, оскільки як вбачається зі змісту вказаних протоколів проведення слідчих експериментів потерпілі спочатку розповіли про ті події, очевидцями яких вони були, а потім для слідчого детально показали обставини події, що мала місце і це детально зафіксовано на фототаблицях.

В той же час заслуговують на увагу доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про те, що кафе-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » не належить на праві власності ОСОБА_9 . Зокрема, згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 18 червня 2015 року місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 є с. Маначин Волочиського району. У Ліцензії Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Хмельницькій області на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серія АЕ №697088, що видана ОСОБА_9 12 серпня 2015 року, місце знаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності також вказано с. Маначин Волочиського району, а місце знаходження філії або відокремленого підрозділу суб`єкта підприємницької діяльності (місце здійснення торговельної діяльності) - АДРЕСА_1 . Будь-яких письмових доказів про те, що кафе-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » належить на праві власності ОСОБА_9 матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, з обвинувачення необхідно виключити посилання на дану обставину, оскільки така не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в суді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить суд визнати недопустимим доказом протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану оп`яніння від 02 грудня 2015 року, що складений в Летичівській ЦРЛ (т. 2 а.с. 65) посилаючись на те, що форма №129/о, яка затверджена наказом МОЗУ №302 від 27 грудня 1999 року і на якій зафіксовано, що в результаті огляду о 17 год. 35 хв. 02 грудня 2015 року ОСОБА_10 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, є відміненою.

Суд вважає доводи захисника ОСОБА_11 обґрунтованими з тих підстав, що Наказом Міністерства охорони здоров`я України №774 від 26 жовтня 2009 року відмінено форму №129/о «Протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та стану сп`яніння».

Відповідно до складеного лікарем Летичівської ЦРЛ 02 грудня 2015 року протоколу констатовано стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_10 . Однак, даний протокол складений за формою №129/о, яка з 2009 року є відміненою, тому даний доказ судом не може вважатись належним та допустимим.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 Постанови №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року роз`яснив, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

У п. 12 означеної Постанови вказано, що погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки), а при грабежі - насильства, що не є небезпечним для його життя чи здоров`я.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні конкретні фактичні обставини справи, зокрема, факт демонстрування ножа і направлення його в сторону потерпілих, вчинення замахів ножем, що було сприйнято потерпілими як реальна погроза застосування насильства, а також висловлювання вимоги віддати все, свідчать саме про те, що було вчинено кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 187 КК України.

У зв`язку із зазначеним сукупність досліджених доказів свідчить про винуватість ОСОБА_10 в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тому його вина є доведеною повністю, а дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України є тяжким.
ОСОБА_10 значиться зареєстрованим на території Пісківської сільської ради Буринського району Сумської області, але надати на нього характеристику сільська рада немає можливості, оскільки він не проживає близько 25 років, власного майна на території сільської ради немає. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий (т. 2 а. с. 123-130, 134-150, 154-156).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить повне визнання ним своєї вини та готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, щире бажання стати на шлях виправлення та запевнення в неповторенні неправомірної поведінки в майбутньому, відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру з їх сторони (т. 2 а.с. 88, 92, 104, 116), те, що попросив вибачення в потерпілих.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є рецидив злочинів (ст. 34 КК України).

Частиною 1 статті 187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та конкретних фактичних обставин справи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілих, що висловлена у судовому засіданні, а також у адресованих суду письмових заявах про призначення обвинуваченому покарання в середній межі санкції статті Закону, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, яка передбачена санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, як необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 9 ст. 100 КПК України. Зокрема, вилучену 02 грудня 2015 року під час проведення огляду місця події у с. Голосків Летичівського району пластикову пляшку ємкістю 1,5 л із написом на етикетці «Джерельна», а також вилучену цього ж дня під час проведення огляду місця події в с. Пирогівці Хмельницького району пляшку з-під вина «Marengo» необхідно знищити, як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане. Вилучений під час затримання ОСОБА_10 02 грудня 2015 року ніж і використаний як знаряддя вчинення злочину, необхідно конфіскувати (т. 2 а.с. 35-36, 44-45, 61-62, 67, 75-76).
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року роз`яснено, що розмір судових витрат визначається і вони стягуються з засудженого в межах обвинувачення, яке визнано судом доведеним. У разі постановлення виправдувального вироку судові витрати приймаються на рахунок держави.
Враховуючи те, що винуватість ОСОБА_10 є доведеною, тому усі витрати за проведення судових експертиз в сумі 982,08 грн., що підтверджується довідками (т. 2 а.с. 30, 39, 71), підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 призначається покарання у виді позбавлення волі запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно залишити до набрання вироком законної сили.
Із ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів з дня його затримання, а саме з 02 грудня 2015 року по 30 січня 2016 року до 14 год. 20 хв. без визначення застави (т. 2 а.с. 82).
Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 січня 2016 року продовжено ОСОБА_10 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 25 січня 2016 року по 24 березня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КПК України докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Як зазначено у ч. 2 ст. 88 КК України судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.
У абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У зв`язку з тим, що дані про попередні судимості характеризують суспільну небезпечність особи, можливість його виправлення та прямо впливають на міру та вид покарання, є підставою для визнання судом обтяжуючою покарання обставиною рецидиву злочинів, тому посилання сторони захисту на безпідставність врахування даних про попередні судимості обвинуваченого судом до уваги не приймаються.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 23 березня 2016 року.

Речові докази:
вилучену 02 грудня 2015 року під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_1 пластикову пляшку ємкістю 1,5 л із написом на етикетці «Джерельна», яка зберігається в камері зберігання речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити;
вилучену 02 грудня 2015 року під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_2 пляшку з-під вина «Marengo», яка зберігається в камері зберігання речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити;
вилучений 02 грудня 2015 року ніж, належний ОСОБА_10 , який зберігається в камері зберігання речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області конфіскувати.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 982,08 грн., з них за проведення:

судової дактилоскопічної експертизи №516-Д від 28 грудня 2015 року - в сумі 368,28 грн.;

судової дактилоскопічної експертизи №515-Д від 28 грудня 2015 року - в сумі 245,52 грн.;

судової дактилоскопічної експертизи №514-Д від 29 грудня 2015 року - в сумі 368,28 грн.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 02 грудня 2015 року по 23 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя підпис ОСОБА_1 .
Суддя Летичівського
районного суду ОСОБА_1