Справа № 625/118/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.16 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратруи Харківської області юриста 2 класу ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000166 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Попівка Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , раніше неодноразово судимого: 1) 06 липня 2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 2) 31 січня 2013 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначене покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі (14 липня 2014 року на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 04 липня 2014 року звільнений умовно-достроково, не відбута частина покарання 1 рік 27 днів); 3) 16 грудня 2015 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
14 березня 2016 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим, і останній раз - 16 грудня 2015 року Карлівським районним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно і з корисливих мотивів, перебуваючи, поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де на узбіччі дороги перебував автомобіль «КамАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , вчинив крадіжку із зазначеного вище аквтомобіля акумуляторної батареї «А-mega» 6СТ-190-А3, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №180 від 23 березня 2016 року становить 2911 гривень та акумуляторної батареї «Doker» 6СТ-190-А3, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №180 від 23 березня 2016 року становить 2007 гривень, і викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на суму 4918 гривень 00 копійок.
Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 визнав повністю і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
На досудовому розслідуванні 28 березня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, а також на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання 6 місяців позбавлення волі за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року, та остаточно за сукупністю вироків йому буде призначене покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
У відповідності з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є злочином середньої тяжкості, внаслідок вчинення цього злочину шкода завдана лише майновому становищу потерпілого, а отже угода в такому кримінальному провадженні може бути укладеною.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, зокрема, ст. 71 КК України та санкції ч.2 ст. 185 КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, і матеріали кримінального провадження та позиція обвинуваченого свідчать про наявність фактичних підстав для визнання останнім винуватості, обвинувачений погоджується на призначення йому покарання, вказаного в угоді про примирення.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Судові витрати в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 копійки, пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №180 від 23 березня 2016 року, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
Угоду про примирення, укладену 28 березня 2016 року у кримінальному провадженні №0000166 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 років позбавлення волі.
У відповідності до вимог ч.1, ч.4 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року та остаточно за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Після звернення вироку до виконання ОСОБА_5 взяти підварту.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного взяття ОСОБА_5 під варту.
Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Попівка Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 84 копійки.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1