Справа № 640/5271/16-к
н/п 1-кс/640/2841/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
заявника - ОСОБА_4 ,

На обґрунтування скарги заявник зазначив наступне.
14.03.2016 направив заяву начальнику СУ ГУ НП в Харківській області, у якій просив визнати його потерпілим та здійснити незалежну судово-медичну експертизу.
25.03.2016 він отримав копію постанови слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 17.03.2016 про відмову у задоволенні клопотання, з якою не згодний та вважає її незаконною.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_3 доводи скарги підтримали у повному обсязі.
Старший слідчий відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, проте 05.04.2016 подала до суду заяву, у якій просила скаргу розглядати без її участі у зв`язку з запланованими слідчими діями по іншим провадженням, проти задоволення скарги заперечує, вважала її законною та обгрунтованою. Крім того надала копії документів, необхідних для розгляду скарги (а.с.14,15,16,17-18).
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, приходить до наступного.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України - рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
У вказаному кримінальному провадженні 14.03.2016 до канцелярії СУ ГУ НП в Харківській області надійшло клопотання від ОСОБА_4 , у якому він просив визнати його потерпілим та призначити незалежну судово-медичну експертизу з метою встановлення ступеню тяжкості отриманих ним внаслідок ДТП тілесних ушкоджень (а.с.6).
В ч.1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст. 55 КПК України, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській областів Харківській області ОСОБА_5 від 17.03.2016 відмовлено у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_4 (а.с.9-10).
Відмовляючи у задоволенні клопотання в частині визнання ОСОБА_4 потерпілим, слідчий вказав, що по кримінальному провадженню на теперішній час не проведена авто-технічна експертиза та не визнано чи маються в діях водія ОСОБА_4 порушення Правил дорожнього руху. Таким чином, визнати ОСОБА_4 на теперішній час потерпілим не можливо. На обґрунтування відмови у задоволенні клопотання в частині призначення незалежної судово-медичної експертизи, слідчий вказав, що слідством були призначені судово-медичні експертизи, які проводились у спеціалізованих медичних установах, кваліфікованими експертами та висновки останніх слідство не ставить під сумнів.
Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, що міститься в мотивувальній частині постанови від 17.03.2016 про відсутність підстав до задоволення клопотання ОСОБА_4 про визнання його на теперішній час потерпілим за ч.2 ст.286 КК України.
Доводи, викладені в скарзі ОСОБА_4 , не спростовують доводів слідчого, викладених в постанові про відмову у задоволенні клопотання свідка ОСОБА_4 .
Так, сам по собі висновок МСЕК №1 серія ХАР-05 №004428 не спростовує висновків судово-медичної експертизи та додаткової судово-медичної експертизи про ступінь тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 .
Також слідчий суддя вважає обґрунтованою постанову слідчого в частині відмови в призначенні незалежної судово-медичної експертизи з метою встановлення ступеню тяжкості отриманих ним внаслідок ДТП тілесних ушкоджень.
Згідно з ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч.1 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Права та обов`язки свідка регулюються ст.66 КПК України, та не передбачають права звернення до слідчого з клопотанням про проведення слідчих дій, в т.ч. про проведення експертизи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1