Справа № 755/5339/16-к
В И Р О К
Іменем України
"11" жовтня 2016 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
18.02.2008 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 14.04.2011 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 10 місяців 27 днів,
27.02.2012 року вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 27.08.2015 року за відбуттям строку покарання,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно скоїв новий корисливий злочин при наступних обставинах.
08.02.2016 року, приблизно о 22-10 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №36 по вулиці А.Малишка в місті Києві, помітив раніше невідому ОСОБА_7 , в якої на плечі знаходилася жіноча сумка. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, з метою повторного відкритого викрадення майна ОСОБА_7 став її наздоганяти. Перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 наздогнав потерпілу ОСОБА_7 .
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув потерпілу в спину, від чого остання втратила рівновагу та впала на землю. Після чого ОСОБА_6 , шляхом ривків, намагався вирвати з рук ОСОБА_7 її сумку, вартістю 64500 гривень, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 680 гривень, однак потерпіла сумочку не відпустила, чим завадила реалізації злочинного умислу ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпіла продовжує чинити опір, продовжував тягнути за ручку сумки, в результаті чого протягнув ОСОБА_7 кілька метрів по землі. В цей час ОСОБА_7 , побоюючись фізичної розправи з боку ОСОБА_6 , намагалася покликати сторонніх на допомогу, при цьому голосно кричала.
ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що його злочинні дії носять відкритий характер, з причин, які не залежали від його волі, свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, до кінця не довів та з місця вчинення злочину намагався зникнути, однак був затриманий перехожими.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Так, пізно ввечері 08.02.2016 року він знаходився по вулиці А.Малишка в місті Києві, де помітив раніше невідому ОСОБА_7 , яка тримала на плечі сумку. Він вирішив заволодіти сумкою потерпілої, тому наздогнавши її, штовхнув в спину, від чого остання впала на землю. Він намагався вирвати з рук ОСОБА_7 її сумку, однак потерпіла сумочку не відпустила та почала чинити опір і кликати на допомогу. Після чого він намагався зникнути, однак був затриманий перехожими. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Із самого початку він активно співпрацював зі слідством, неодноразово вибачався перед потерпілою, яка його вибачила та жодних претензій не має. Злочин він вчинив внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Адже після звільнення з місць позбавлення волі він офіційно працював, допомагав своїм батькам-пенсіонерам та малолітній сестрі. Його дівчина була вагітна, виплату заробітної плати затримували, тому він приїхав до Києва, щоб офіційно працевлаштуватися. На посаді охоронця у магазині «Єва» він успішно пройшов іспитовий строк, але чоловіки, яких він затримав під час замаху на крадіжку у магазині, дочекалися його після роботи та жорстоко побили. Коштів знову не вистачало, адже потрібно було платити за проживання у хостелі та харчуватися. Тривалий час він годувався лише чаєм з хлібом. Тому під впливом зазначених обставин він і вчинив інкримінований злочин.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України як у незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, займався суспільно-корисною працею, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; конкретні обставини справи, зокрема скрутне становище обвинуваченого; думку потерпілої, яка жодних претензій до обвинуваченого не має та просить суд його суворо не карати, при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, зокрема скрутне матеріальне становище обвинуваченого, думку потерпілої, яка будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, про що зазначила у відповідній заяві суду, в якій просила застосувати до обвинуваченого положення ст.69 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України.
При вирішенні питання про застосування при призначенні покарання ст.69 КК України суд враховує і правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини у справі «Болдя проти Румунії» від 15.02.2007 року щодо необхідності наведення мотивів, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод накладає на суди обов`язок мотивувати власні рішення, що потребує детальної відповіді на кожний аргумент, з тим, щоб мати змогу визначити порушений проти обвинуваченого судовий процес як справедливий.
В ході досудового розслідування та у суді потерпілою цивільний позов заявлено не було, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що завдана матеріальна шкода відшкодована повністю.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючисьположеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання з 08.02.2016 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжити тримання під вартою до вступу вироку у законну силу, але не більше, ніж на 60 днів.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 08.02.2016 року по дату набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Матеріали кримінального провадження №0001816 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/5339/16-к.
Речовий доказ: жіночу сумку «Луі Віттон» та грошові кошти в сумі 680 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_7 та знаходяться у неї на зберіганні, залишити їй.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1