Справа № 367/6862/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/364/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 29.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
«29» лютого 2016 року суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області ОСОБА_3 , перевіривши в місті Києві на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2016 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2016 року прокурором ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на вказаний вище вирок.

Вивчивши матеріали провадження та апеляційну скаргу прокурора, суд знаходить її такою, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, виходячи при цьому з наступного.

Зазначена стаття встановлює вимоги до апеляційної скарги, а саме, в ній повинно бути зазначено: найменування суду апеляційної інстанції; прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; перелік матеріалів, які додаються.

У скарзі прокурор, «не оспорюючи жодних фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації діянь обвинувачених, ступеню їх винуватості, вважає вирок суду першої інстанції таким, по підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого оскільки обране покарання за своїм видом є явно несправедливим через його суворість». На підставі цього він просить: «виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частини вироку використане судом першої інстанції поняття «кримінальний злочин», замінивши його поняттям «кримінальне правопорушення» та/або «злочин». Перехід у вироку від мотивувальної до резолютивної частини зазначити словом «Засудив», виключивши використане судом першої інстанції «Ухвалив». Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.. 75 КК України, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін».

1. Щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вичерпний перелік таких порушень встановлений ст. 412 КПК України, і жодного з них прокурором не наведено, як і не вказано яким чином застосування поняття «кримінальний злочин» перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України. Ст. 371 КПК України також визначає, що суд ухвалює вирок іменем України». Прокурором у скарзі не наведено яким чином Узагальнення палати Верховного суду України може змінити Конституцію України та КПК.

2. Щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурором з цього приводу у скарзі не наведено жодного обґрунтування.

3. Щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого оскільки обране покарання за своїм видом є явно несправедливим через його суворість.
Обвинуваченому ОСОБА_7 судом 1-ї інстанції призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Прокурор, зазначаючи у скарзі про явну, на його думку, несправедливість призначеного покарання внаслідок його суворості, просить призначити тому показання знову ж таки у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Обґрунтовуючи свою вимогу щодо, нібито, пом`якшення покарання ОСОБА_7 , прокурор практично дослівно наводить зміст вироку суду 1-ї інстанції.

Про явне незнання прокурором ОСОБА_4 кримінального Закону також безумовно свідчить той факт, що в апеляційній скарзі він обґрунтовує свої вимоги тим, що, нібито, санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає більш м`які види покарання.

В даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості розглянути таку апеляційну скаргу, в зв`язку з чим прокурору слід визначитись зі своїми вимогами, які б відповідали матеріалам справи та Закону, і не викликали розбіжностей в їх розумінні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду Київської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження ОСОБА_4 , на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2016 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишити без руху.

Надати прокурору термін 5 днів з моменту отримання даної ухвали для виправлення вказаних в ухвалі недоліків.

Роз`яснити автору скарги, що у разі невиконання ним вимог даної ухвали у встановлений строк, його апеляційна скарга буде йому повернута.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_8