АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/163/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/748/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Кримінальні справи
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі :
Головуючого : ОСОБА_2
Суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі : ОСОБА_5
за участю прокурора : ОСОБА_6
засудженого : ОСОБА_7
захисника : ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року у відношенні засудженого ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою районного суду було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 ,1978 р.н. про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнання до строку відбування покарання,відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Приймаючи дане рішення районний суд вказав,що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.06.2012 року визнано та встановлено виконати на території України вирок судової колегії по кримінальним справам Бєлгородського обласного суду Російської Федерації від 12 травня 1998 року,яким ОСОБА_7 визнано винним та засуджено,з урахуванням змін внесених ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 04 серпня 1998 року,постановою Соль- Ілецького районного суду Оренбургської області Російської Федерації від 13.07.2004 року, постановою Президіума Верховного Суду Російської Федерації від 18.08.2004 року та Указу Президента Російської Федерації від 03.06.1999року за : п.п.»а»,»в»,»ж» ч.2 ст.105 КК РФ до смертної кари; ч.1 ст.30п.п.»а»,»ж»,»к» ч.2 ст.105 КК РФ до десяти років позбавлення волі; п.п.»а»,»в»,»г» ч.2 ст.162 КК РФ до 12 років позбавлення волі. На підставі ст.69 КК РФ за сукупністю вчинених злочинів,призначено остаточне покарання ОСОБА_7 покарання у вигляді смертної кари. Указом Президента РФ від 03.06.1999 року ОСОБА_7 помилуваний та засудження до смертної кари замінено до довічного позбавлення волі. Рахувати ОСОБА_7 засудженим за вказаним вироком за п.п.1,2,12 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі; за ч.1 ст.14 п.п.1,9,12 ч.2 ст.115 КК України до десяти років позбавлення волі; за ч.3 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі,без конфіскації майна.Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів ,остаточно визначено до відбування довічне позбавлення волі.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 15.10.2012 року,ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.06.2012 року змінено,виключено з мотивувальної частини посилання суду про кваліфікацію дій за ознакою вчинення вбивства з метою скрити інший злочин,або полегшити його скоєння за ч.2 ст.115 КК України.
Далі районний суд вказав,що враховуючи те,що правила у ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб,яким призначено строковий термін покарання та довічне покарання волі до переліку таких покарань не відноситься , в задоволенні клопотання ОСОБА_7 треба відмовити.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений вказав,що районним судом не вірно толкується норма ч.5 ст.72 КК України і ця норма повинна бути розповсюджена і до осіб покарання яким призначено довічне позбавлення волі.
Заслухав доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника які підтримали апеляційну скаргу ,прокурора який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення,перевіривши матеріали страви та особову справу на засудженого ОСОБА_7 ,колегія суддів приходить до висновку,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Встановлено, що ОСОБА_7 відбуває довічне позбавлення волі. Згідно зі ст.51 КК України довічне позбавлення волі це окремий вид покарання. Враховуючи, що безстрокове покарання є покарання , межі застосування яких у часі законом не встановлюються, то і зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення, відповідно до чю5 ст.72 КК України є таким, що не відповідає вимогам закону.
Таким чином, на думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано відмовив заявнику в зарахуванні строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року , про відмову ОСОБА_7 в клопотанні про зарахуванні строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання ,відповідно до ч.5 ст.72 КК України без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженому з дня вручення копії ухвали.

Судді: