Справа № 694/199/16-к Провадження №1-кп/694/50/16
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
28.03.2016 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 9 год. 46 хв. 23 жовтня 2015 року ОСОБА_3 , перебуваючи в одному з відділів приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по пр-ту Шевченка, 4 в м. Звенигородка Черкаської області, умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належне ОСОБА_6 майно, а саме акумуляторну батарею «FORSE-100» жовтого кольору вартістю 2150 грн. 00 коп., після чого, з викраденим з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїм діями ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю. Дав показання про те, що вранці 23 жовтня 2015 року він зайшов до магазину «Автосвіт» в м. Звенигородка, де скориставшись відсутністю сторонніх осіб, викрав акумуляторну батарею та відвіз її до себе додому в м. Тальне. В той же день його знайшов потерпілий та забрав акумуляторну батарею. В скоєному щиро розкаюється та просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності, за місцем проживання характеризується добре, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, приймав участь в антитерористичній операції та був нагороджений відзнакою.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
З урахуванням тяжкості злочину та особи винного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2015 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, необхідно виконувати самостійно.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речовим доказом у справі визнано акумуляторну батарею «FORSE-100», долю якої суд вирішує відповдіно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2015 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виконувати самостійно.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речовий доказ - акумуляторну батарею «FORSE-100», що передана на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити йому, як законному володільцю.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1