Справа № 731/114/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/834/2016
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
20.07.2016 м. Чернігів
ВСТАНОВИЛА:
Потерпіла ОСОБА_3 звернулась з двома апеляціями на вирок колегії суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року, яким ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі. НЕ погоджуючись з вироком колегії суддів в зв`язку із м`якістю призначеного покарання, потерпіла просить апеляційний суд вирок районного суду змінити та призначити обвинуваченому більш сувору міру покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі.
Перевіривши матеріали поданих апеляцій, вважаю, що вони подані з порушенням вимог ст. 396 Кримінального процесуального кодексу України.
Так, скарга, яка в разі незгоди з рішенням суду першої інстанції подається на розгляд апеляційного суду, має чітко визначену назву, а саме «апеляційна скарга».
В даному випадку, потерпіла ОСОБА_3 подала на розгляд апеляційного суду звернення під назвою «апеляція», що не передбачено нині діючим кримінальним процесуальним Законом.
При цьому, згідно з матеріалами кримінального провадження потерпіла має представника, тобто особу, що є кваліфікованим спеціалістом у галузі права, що передбачає знання вимог чинного законодавства. Крім того, одна з апеляцій є надруковано, з чого можна прийти до висновку, що її текст було виготовлено саме представником потерпілої, в зв`язку з чим дане порушення не може залишитись поза увагою апеляційного суду.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
В даному випадку, апеляції потерпілої містять обґрунтування вимог, зазначених в них, однак, вимоги резолютивних частин апеляцій не відповідають вимогам діючого законодавства.
Так, частиною першою статті 407 Кримінального процесуального кодексу України визначено виключний перелік рішень, що можуть бути ухваленні апеляційним судом за наслідками апеляційного розгляду скарг на вирок або ухвалу суду першої інстанції. Зокрема, залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В той же час пунктом першим частини першої статті 408 КПК України чітко визначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок лише у разі пом`якшення призначеного покарання.
Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень змінити вирок суду першої інстанції в зв`язку із м`якістю призначеного покарання.
Таким чином, потерпіла має остаточно визначитись, яку саме вимогу поставити перед апеляційним судом, чи хоче вона, щоб вирок суду першої інстанції було змінено чи все ж таки скасовано та ухвалено новий вирок з призначенням обвинуваченому більш суворої міри покарання.
Таким чином, потерпілій ОСОБА_3 необхідно визначитись з вимогами апеляційної скарги та викласти їх відповідно до діючого законодавства.
З урахуванням викладених порушень, вважаю, що потерпілій ОСОБА_3 необхідно надати час для виправлення зазначених недоліків, а її апеляційні звернення залишити без руху.
Керуючись ст. ст. 396, 399, 407, 417 КПК України, -
УХВАЛИЛА:
Апеляції потерпілої ОСОБА_3 на вирок колегії суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху.
Надати потерпілій ОСОБА_3 п`ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення виявлених недоліків.
Копію ухвали надіслати потерпілій ОСОБА_3
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2