11.05.2016 Справа № 756/6074/16-к
№ 756/6074/16-к
№ 1-кс/756/792/16

У Х В А Л А
Іменем України

11 травня 2016 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у справі - прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна,

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м.Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в провадженні СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004236 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, з посиланням на те, що в період часу з 01.12.2015 по 27.04.2016, невстановлені слідством особи, шахрайським шляхом заволоділи майном, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , завдавши майнової шкоди на суму 5 112 000 гривень.

Так, 22.10.2015, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно договору купівлі-продажу квартири, у ОСОБА_7 було придбано квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний правочин було посвідчено приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 7029. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 22.10.2015 державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та присвоєно номер запису № 11706487, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

В подальшому, 01.12.2015, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на той момент на праві приватної власності належала ОСОБА_6 , було подаровано спільній донці ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується договором дарування, посвіденим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстровано в реєстраі за № 1374. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 01.12.2015 державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та присвоєно номер запису про право власності № 12297390, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

27.04.2016 ОСОБА_9 стало відомо, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить іншій особі, а саме ОСОБА_11 . ОСОБА_9 в свою чергу повідомив, що ні він, ні його дружина ОСОБА_6 не передавала право власності на вищевказану квартиру іншим особа, в тому числі ОСОБА_11 .

В ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 15.01.2016 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва за № 22-ц/796/12284/2015, виданої 22.12.2015, перейшло до ОСОБА_12 .

Після цього, 02.02.2016 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (серія та номер: 143, виданий 02.02.2016), перейшло до ОСОБА_11 .

Однак, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, за № 22-ц/796/12284/2015 наявна ухвала Апеляційного суду м. Києва від 21.09.2015, стосовно розгляду апеляційної скарги ОСОБА_13 в інтересах ПАТ «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року по справі за заявою ПАТ «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Зі змісту вищезазначеної ухвали випливає те, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , взагалі не є предметом даної ухвали Апеляційного суду м. Києва.

Також відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала Апеляційного суду м. Києва за № 22-ц/796/12284/2015 видана 21.09.2015, а у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ухвали Апеляційного суду м. Києва за тим же номером видана 22.12.2015.

28.04.2016 було надіслано запит до Апеляційного суду м. Києва, з метою отримання копії ухвали того ж суду за № 22-ц/796/12284/2015 від 22.12.2015.

06.05.2016 було отримано відповідь з Апеляційного суду м. Києва де зазначено, що будь яких рішень 22.12.2015 у справі за № 22-ц/796/12284/2015 судом не ухвалювалось.

З метою недопущення приведення до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна (квартири), на яке було направлено кримінальне правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання й просив для об`єктивного з`ясування дійсних фактичних обставин справи його задовольнити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може передбачати заборону для особи. На майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 27 квітня 2016 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (кримінальне провадження №0004236).

Таким чином, з метою недопущення приведення до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна (квартири), на яке було направлено кримінальне правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку стосовно необхідності задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у справі - прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності на даний час належить ОСОБА_11 , та на яку було направлено кримінальне правопорушення.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м.Києві ОСОБА_3 .

Слідчому СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м.Києві ОСОБА_3 забезпечити збереженість майна на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1