Провадження№1-кп/681/28/2016
681/83/16-к
Вирок

іменем України

29 лютого 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полонне кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Вереси Житомирського району Житомирської області, жителя

АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, освіта повна середня, не

працює, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше судимий:

вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 27 травня 2010 року за ч.1 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на два роки;

вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 серпня 2011 року за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 28 березня 2014 року після відбуття покарання;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

кримінальне провадження внесене 05 серпня 2014 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №120 0 337,

встановив:

04 серпня 2014 року близько 17 год. ОСОБА_4 , який за згоди потерпілого ОСОБА_5 проживав за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_5 , з приміщення хліва, який належить ОСОБА_5 , умисно, таємно, з метою особистої наживи, викрав належного потерпілому коня білої масті вагою 447 кг вартістю 15 грн. за 1 кг живою вагою на загальну суму 6705 грн., після чого продав коня ОСОБА_6 , а кошти, отримані від продажу, використав на власні потреби.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе у вчиненні крадіжки визнав повністю і пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі проживав в ОСОБА_5 , з дозволу якого користувався всіма приміщеннями жилого дому та господарським будівлями, з яким спільно харчувалися, працювали на тимчасових заробітках, допомагав доглядати коня ОСОБА_5 . 04 серпня 2014 року ОСОБА_5 пішов на заробітки, а обвинувачений, який в той день не пішов з потерпілим на роботу і залишався вдома, побачив в смт. Понінка оголошення про купівлю коней і в нього виник умисел вкрасти коня ОСОБА_5 , що він і зробив та продав за 3500 або 3600 грн., які витратив на свої потреби. Кається у вчиненому.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що він разом з обвинуваченим познайомились під час відбування покарання в колонії. ОСОБА_4 після звільнення з колонії поселився в нього, вони спільно харчувалися та працювали. ОСОБА_4 мав вільний доступ до житла та стайні, інколи сам доглядав коня. В день викрадення кінь знаходився в стайні, тому що було дуже жарко, двері стайні були причинені. Претензій до ОСОБА_4 не має, просить не карати ОСОБА_4 , бо його дружина повинна народити дитину.

Пояснення обвинуваченого, показання потерпілого повністю узгоджуються з даними протоколу огляду коня від 05 серпня 2014 року, з яких вбачається, що кінь білої масті , що належить ОСОБА_5 , виявлено в с. Любомирка Полонського району в ОСОБА_6 .

Вартість викраденого коня в сумі 6705 грн. підтверджується протоколом зважування коня від 05 серпня 2014 року, з якого вбачається, що його вага становила 447 кг, та довідкою Полонського районного споживчого товариства про те, що вартість кілограма живої ваги конини станом на серпень 2014 року становила 15 грн/кг.

Аналізуючи наведені докази, достовірність яких у зв`язку з їх відповідністю фактичним обставинам сумніву не викликають, та оцінюючи їх у всій сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу умисно таємно повторно викрав чуже майно, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

Щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України суд вважає наступне. ОСОБА_4 проживав у домогосподарстві потерпілого ОСОБА_5 і мав вільний доступ до приміщення стайні, де потерпілий утримував коня. Кваліфікуюча обставина у вигляді проникнення в приміщення в суді не підтверджена дослідженими в суді доказами. За таких обставин кваліфікацію дій ОСОБА_4 необхідно змінити з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.

Визначаючи вид та міру покарання, суд виходить з усіх обставин, за яких було вчинено злочин, наслідки, що настали від його здійснення. Також суд враховує особу обвинуваченого - він позитивно характеризується за місцем проживання, на його утриманні вагітна дружина, він щиро кається у вчиненому, потерпілий просить не карати його суворо.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочинів. Обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, тому потрібно обрати необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 й попередження вчинення ним нових злочинів покарання у виді позбавлення волі. Підстав для застосування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, передбаченого ст.75 КК України, суд не вбачає. Також відсутні підстави для застосування ст.69 КК України, оскільки в суді встановлена тільки одна пом`якшуюча вину обставина.

Суд вважає, що з врахуванням обставин та даних про особу обвинуваченого існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також суд враховує наявність в нього непогашеної судимості, тому для забезпечення виконання вироку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін. Строк тримання під вартою необхідно зарахувати ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ необхідно залишити потерпілому. Судових витрат в справі немає.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

засудив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік один місяць .

Початок строку відбування покарання вважати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 11 січня 2016 року.

Відповідно до абз. 1 ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення у вигляді тримання під вартою зарахувати ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 11 січня 2016 року до дня набрання вироком законної сили включно.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Речовий доказ коня залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги до Полонського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7 як