Справа № 1-74/10
Номер провадження 1-74/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.10 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Марусяк М.О.

при секретарі - Ступчук Л.Б.

з участю прокурора - Цинайко Н.І.

захисника - ОСОБА_1,

представника служби в справах дітей Рахівської РДА - ОСОБА_2

представника кримінальної міліції Рахівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Рахівського району, Закарпатської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ст. 297 ч. 1 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_4, 30.10.2009 року близько 21 години, перебуваючи у нетверезому стані, знаходився на території цвинтаря в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області, проявляючи зневагу до місць поховання покійних, з метою руйнування надмогильних споруд, умисно, застосовуючи фізичну силу, звалив на землю плити памятників на шести могилах померлих: ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, чим вчинив наругу над могилами.

В ході судового засідання підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного.

Так, підсудний показав, що 30.10.2009 року знаходився в барі Водолій, в с. Луг, Рахівського району Закарпатської області, де вживав спиртні напої. Після того як його знайома, бармен ОСОБА_3, зачинила бар, він разом з нею пішов додому, оскільки дівчина проживає неподалік від нього. Провівши її додому, направився до себе додому, однак куди саме і як ішов не памятає, оскільки був дуже пяний. Як опинився на цвинтарі також не може пригадати, через деякий час відчув сильний біль в ділянці голови, коли отямився то зрозумів, що головою звалив плиту памятника на могилі, дуже злякався і почав бігти з цвинтаря в напрямку автомобільної дороги. Дорога до нього додому проходить повз цвинтар. Він прибіг додому і ліг спати, зранку наступного дня він пішов завантажувати яблука, де розповів своїм знайомим ОСОБА_10 та ОСОБА_11, про те, що напередодні був на цвинтарі, де звалив памятник на могилі та попросив хлопців, щоб вони пішли з ним та допомогли йому поставити памятник на місце. Однак, коли він, разом з хлопцями, проходили повз цвинтар, то побачив людей, які намагалися встановити звалені памятники. Пізніше він дізнався, що звалив плити памятників на могилах покійних: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_9. Матеріальні збитки потерпілим відшкодував у повному обсязі. У вчиненому розкаявся, просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_12, допитана в ході досудового слідства, показала суду, що 02.11.2009 року зранку вона була вдома, до неї зайшла сусідка ОСОБА_13, яка повідомила, що на цвинтарі, на пам'ятнику її покійної матері, ОСОБА_14, хтось звалив надмогильну плиту. Дізнавшись про це, вона пішла на цвинтар, який знаходиться в c.Jlyr, біля центральної дороги. Коли наблизилася, до місця, де похована її мама, то побачила, що надмогильна плита на пам'ятнику пошкоджена, тобто повалена вниз до землі. Так як надгробна плита при падінні не пошкодилася, то вона разом з своїм чоловіком за допомогою клею, поставила плиту на пам'ятник (а.с. 58). Із заяви поданої на адресу суду, вбачається, що цивільний позов не заявляє тому, що плита на памятнику відновлена, просить суворо не карати підсудного, жодних претензій до нього немає.

Потерпіла ОСОБА_15, допитана в ході досудового слідства, показала суду, що 30.10.2009 року, після обіду вона пішла на цвинтар, яке знаходиться в c.Jlyr, біля центральної дороги, щоб обробити могили своєму дідусеві ОСОБА_5 та дядькові ОСОБА_5. Могили дідуся та дядька розташовані поруч. Обробивши могили, повернулася додому. Наступого дня, вона знову прийшла на цвинтар і побачила, що обидва пам'ятники пошкоджені, тобто перекинуті обидві надгробні плити з хрестом на землю. Окрім того, поряд була перекинута надгробна плита на могилі ОСОБА_7, пройшовши далі цвинтарем, вона побачила ще дві перекинуті надгробні плити. Після цього, вона повідомила про даний випадок сільському голові ОСОБА_16. В 2002 році за власні кошти вона встановила один спільний пам'ятник дідусеві ОСОБА_5 та дядькові ОСОБА_5, який складався з двох гранітних плит і по середині гранітний хрест, а навкруг могили був встановлений обвод із граніту (а.с. 47-48). В поданій до суду заяві вказує, що батьки підсудного ОСОБА_4 добровільно відшкодували шкоду завдану злочином, тому цивільний позов не заявляє.

Потерпілий ОСОБА_17, допитаний в ході судового слідства, показав суду, що в с.Луг, Рахівського району на старому цвинтарі похоронений його батько - ОСОБА_6. На могилі батька напочатку 2000 року, за власні гроші, за 10000 гривень встановлено мармуровий пам'ятник, який складався із двох обелісків та самої надмогильної плити. 01.11.2009 року він приїхав на цвинтар, де побачив, що один з двох обелісків перевернутий і лежить на землі. Так як поряд з могилою батька, знаходилася свіжа могила, то він подумав, що хтось з необережності завалив, так як саме кріплення на обеліску ненадійне, але через декілька днів він дізнався, що хтось навмисно пошкодив декілька пам'ятників на цьому цвинтарі. Після того він своїми власними силами відновив обеліск, який залишився не пошкодженим хоча й був перевернутий, але матеріальні затрати на його відновлення були не значні, тому цивільний позов не заявляє, претензій матеріального та морального характеру до підсудного немає.

Потерпілий ОСОБА_18, допитаний в ході досудового слідства показав, що 06.11.2009 року він приїхав з Чехії додому і його мати ОСОБА_19 повідомила йому, що невідомі особи пошкодили памятник на могилі його дідуся ОСОБА_8, а саме перекинули плиту з памятника на землю. При цьому, мати пояснила, що внаслідок падіння плита не пошкодилась й на її прохання плиту поставили на місце, прикріпивши до надмогильної споруди. На даний час йому відомо, що памятник на могилі дідуся пошкодив ОСОБА_4, який проживає неподалік його будинку. У заяві адресованій суду вказує, що цивільний позов у звязку з пошкодженням памятника заявляти не бажає, оскільки памятник відновлений, йому не спричинено значної шкоди.(а.с. 96-97). Претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 він не має.

Потерпіла ОСОБА_20 на досудовому слідстві, показала, що 01.11.2009 року близько 17години вона пішла на цвинтар, в с. Луг. Прийшовши на місце, де похована її мама ОСОБА_21, вона побачила, що памятник перекинутий на надгробну плиту вниз. Памятник вона поставила мамі в квітні 2001 року за власні кошти. Про даний випадок вона повідомила сільського голову ОСОБА_16 02.11.2009 року (а.с. 53-54). Із заяви вбачається, що цивільний позов не заявляє, оскільки при падінні памятник не пошкодився в звязку з чим їй не спричинено ні матеріальної, ні моральної шкоди

Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_10, допитані в ході досудового слідства, показали, що 31.10.2009 року, близько 08 год. вони пішов до ОСОБА_23, щоб допомогти йому завантажити яблука в автомобіль, де зустріли ОСОБА_4. В той час коли вони Завантажували яблука, ОСОБА_4 розповів їм, що ввечері 30.10.2009 року, він повертався додому з центру с. Луг, він пішов на цвинтра. На цвинтарі, будучи в стані алкогольного спяніння він спіткнувся в надмогильні плити й декілька з них звалив на землю. 31.10.2009 року від знайомих він дізнався, що вночі 30.10.2009 року на цвинтарі було звалено декілька плит на могилах (а.с. 67-71);

Свідок ОСОБА_24, в ході судового розгляду показала суду, що вона працює барменом в кафе «Водолій», що знаходиться в с. Луг., Рахівського району. 30.10.2009 року вона перебувала на роботі в кафе. Близько 21 години в кафе зайшов ОСОБА_4, який вже був напідпитку. Зайшовши в кафе, ОСОБА_4 підійшов до інших хлопців, які сиділи в барі та розпивав з ними алкогольні напої. Через деякий час, вона сказала хлопцям, що буде зачиняти кафе, після чого вони вийшли на двір. Вийшовши на двір, ОСОБА_4 зачекав, доки вона зачинить кафе, провів її додому, так як їм по дорозі, а далі пішов прямо по вулиці. В цей час ОСОБА_4 був сильно пяним, куди саме ОСОБА_4 пішов вона не знає. Наступного дня ОСОБА_4 в кафе не заходив. Про те, що вночі 30.10.2009 року на цвинтарі в с. Луг було повалено плити памятників на могилах, вона дізналася від відвідувачів кафе.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показала, що вона є доброю знайомою ОСОБА_4, так як навчалася з ним в одній школі. Павло не вирізнявся серед друзів та однолітків, неконфліктний, спокійний, в поведінці з однолітками та друзями ввічливий. Негативною рисою ОСОБА_4 є те, що він інколи вживає алкогольні напої та курить.

Свідок ОСОБА_26, допитана в ході досудового слідства, показала, що вона була класним керівником ОСОБА_4. В школі ОСОБА_4 вчився посередньо, через недостатній рівень підготовки вдома. Школу відвідував систематично. Брав активну участь в житті школи: приймав участь у змаганнях та виставах. Характер у ОСОБА_4 врівноважений, до однокласників та вчителів ставився з повагою, на критику реагував. Знає, що він постійно допомагав по господарству матері, до односельчан ставиться ввічливо. Порушень у школі він не вчиняв, (а.с. 100-101);

Законний представник підсудного ОСОБА_27, в ході судового слідства ствердила, що її син ОСОБА_4, раніше не скоював жодних проступків, в школі навчався посередньо, послушний. Після закінчення школи ніде не працює, допомагає їй по господарству, так як її чоловік знаходиться на сезонних роботах. Про те, що ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями вона не помічала, їй не зрозуміло, що штовхнуло її сина до вчинення злочину. Просить надати можливість йому виправитися, а вона як матір зобовязується більше приділяти уваги його вихованню та слідкувати за його поведінкою.

Представник кримінальної міліції Рахівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області - ОСОБА_3 та представник служби в справах дітей Рахівської районної державної адміністрації ОСОБА_2 ствердили, що неповнолітній ОСОБА_4 , раніше на обліку у службах не перебував, характеризується позитивно, проживає у нормальній сімї, на облік поставлений після скоєння злочину.

Окрім повного визнання підсудним ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині, його вина стверджена перевіреними в ході судового слідства матеріалами справи:

-заявою виконкому Лужанської сільської ради Рахівського району, від 02 листопада 2009 року, в якій сільський голова повідомляє начальника Рахівського РВ УМВС в Закарпатській області про часткове зруйнування 6 надгробних памятників просить встановити винних осіб (а.с.4);

-протоколом огляду місця події, цвинтаря , розташованого в с. Луг, Рахівського району, Закарпатської області, з якого вбачається що на цвинтарі пошкоджено 6 надгробних плит (а.с. 5-9);

-фототаблицями до протоколу огляду місця події від 02.11.2009 року по факту пошкодження надгробних плит на сільському цвинтарі в с. Луг, Рахівського району (а.с. 10-23);

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ч. 297 КК України, як наруга над могилами.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про його особу.

Помякшуючими вину обставинами суд враховує, щире каяття у скоєному злочині, те що підсудний ОСОБА_4 злочин скоїв будучи неповнолітнім, раніше не судимий, характеризується позитивно, добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставиною, що обтяжує вину підсудного ОСОБА_4 є те, що злочин ним скоєно у нетверезому стані.

За таких обставин суд вважає, що виправлення підсудного можливе без відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства, тому у відношенні до нього слід застосувати ст. 104 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України та призначити йому покарання - 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4, від відбування покарання, призначеного за цим вироком, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового злочину.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4, до вступу вироку в законну силу, залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: Марусяк М.О.