Справа № 138/2155/15-к
Провадження №:1-кп/138/12/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2016 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду обвинувальні акти з доданими матеріалами по об`єднаних кримінальних провадженнях №0000504 від 24.06.2015 та 000439 від 03.12.2014 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше судимого:

04.11.2013 Голованівським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 680 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.1 ст.125, ч.1, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 червня 2015 року, у вечірній час, точно година доби не встановлена, ОСОБА_5 , знаходячись на вулиці Леніна в с.Тропова Могилів-Подільського району наніс ОСОБА_7 два удари кулаком в область обличчя, після чого ОСОБА_7 впав на землю. Умисел на вчинення таких дій виник раптово на тлі неприязних стосунків.

Згідно висновку експерта № 150 від 25.06.2015, на тілі у громадянина ОСОБА_7 були виявлені: садна в дільниці перенісся декілька зліва, садна на спинці носа в верхній третині на фоні якої є синець, слабо виражений синець на волосистій частині в потиличній дільниці голови, слабо виражений синець в поперековій дільниці на рівні хребта, які виникли від дії тупого предмета та предмета з загостреною обмеженою поверхнею, можливо, 22.06.2015 та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень.

Такі дії ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, 25.11.2014 ОСОБА_5 зловживаючи довірою ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, під приводом продажу мінеральних добрив за зниженою ціною, розміщеного в інтертексті телевізійного каналу, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 10 552 гривні 50 копійок, які ОСОБА_9 особисто перерахував на банківську картку «Приватбанк» номер - НОМЕР_1 , належну ОСОБА_10 . Отримавши кошти з карткового рахунку ОСОБА_5 витратив їх на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 10 552 гривні 50 копійок.

Такі дії ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Крім того, 28.11.2014 ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, під приводом продажу мінеральних добрив за ще більш зниженою ціною, під час телефонної розмови з останнім, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 10000 гривень, які ОСОБА_9 особисто перерахував на картку «Приватбанк» номер - НОМЕР_1 , належну ОСОБА_10 . Після отримання коштів з карткового рахунку ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 10 000 гривень.

Такі дії ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Злочини, подія яких мала місце 25.11.2014 та 28.11.2014 не були охоплені єдиним злочини наміром.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав в повному обсязі по всім епізодам. Цивільний позов ОСОБА_9 визнав частково, а саме вимогу про відшкодування 100 000,00 грн. шкоди, як матеріальної так і моральної. Підтвердив факт отримання від потерпілого ОСОБА_9 грошових коштів в розмірі 20552,50 грн. Тобто, обвинувачений визнав позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20552,50 грн. та відповідно моральної шкоди в розмірі 79 447,50 грн. Суду пояснив, що вкінці 2014 року йому зателефонував потерпілий ОСОБА_9 віднайшовши оголошення обвинуваченого про продаж мінеральних добрив та замовив йому такі добрива після чого повідомивши йому свою адресу особисто перерахував на банківську картку «Приватбанк» належну ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10552,50 грн. Через кілька днів ОСОБА_9 знову зробив замовлення мінеральних добрив у ОСОБА_5 після чого знову перерахував на картковий рахунок ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 10000 гривень. Усі зазначені кошти ОСОБА_10 віддала зі свого рахунку, після чого він розпорядився ними на власні потреби. Зазначив в судовому засіданні, що у скоєному щиро кається та бажає відшкодувати ОСОБА_9 , як матеріальну так і моральну шкоду в загальному розмірі 100 000,00 грн., який він особисто вважає достатнім розміром компенсації шкоди.

Крім того, обвинувачений пояснив суду, що 22.06.2015, у вечірній час, близько 22 год. 00 хв., він перебував біля магазину на вулиці Леніна в с.Тропова Могилів-Подільського району, наніс ОСОБА_7 два удари кулаком в область обличчя, після чого той впав на землю. Умисел на вчинення таких дій виник у нього раптово на тлі словесної перепалки з потерпілим, оскільки той зробив в грубій формі йому зауваження з приводу швидкої їзди по селу. Заперечував факт того, що пив алкогольне пиво біля магазину та факт свого сп`яніння в день події. Зазначив також, що таких дій він би не повторив.

Оскільки обвинувачений не визнав в повній мірі позовні вимоги цивільного позову, захисник обвинуваченого та згодом і сам обвинувачений не погодились з доцільністю не дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд ухвалив провести розгляд справи в загальному порядку.

Потерпілий цивільний позивач ОСОБА_9 в підготовче та в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про проведення підготовчих дій та розгляд справи за його відсутності. В заяві також зазначив, що вимоги цивільного позову підтримує в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання про те, що 22 червня 2015 року, після обіду, він перебуваючи з друзями та дітьми біля сільського магазину, що на вул. Леніна в с. Тропове, помітив односельчанина ОСОБА_5 , який під`їхав до магазину на автомобілі. Потерпілий почав з ним розмову про те, що він швидко їздить по селу чим створює загрозу для дітей, на що ОСОБА_5 наніс потерпілому кілька ударів кулаком в область обличчя, після чого він впав на землю. ОСОБА_5 йому не допоміг підвестись і з місця події зник. Після події примирення між потерпілим та обвинуваченим не настало, оскільки останній не попросив у нього ні вибачення і не вчинив для того жодних інших дій.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 22 червня 2015 року він знаходився біля магазину в с.Тропова, Могилів-Подільського району. Також там, крім нього, були ОСОБА_12 з дружиною та дітьми і на лавочці сидів ОСОБА_5 і пив пиво. Яке він пив пиво свідку невідомо. В цей час на автомобілі під`їхав ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_13 . ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 і зробив йому зауваження на те, щоб він не їздив по селу на великій швидкості. Після чого ОСОБА_5 піднявся з лавки і наніс кілька ударів в обличчя потерпілому. Свідок ОСОБА_11 побачив лише останній удар в обличчя, від якого ОСОБА_7 впав, зачепивши при цьому дитину, а ОСОБА_5 сів до свого автомобіля і поїхав. Від удару в потерпілого була кров на чолі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду пояснив, що в кінці червня 2015 року в вечірню пору доби він разом з ОСОБА_7 і їх дітьми поїхали до магазину, який розташований в с.Тропова, Могилів-Подільського району. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що на лавці біля магазину сидить ОСОБА_5 з пляшкою пива в руках. Чи було пиво алкогольним йому невідомо. Крім ОСОБА_5 , там ще були ОСОБА_12 , ОСОБА_15 . В цей час ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_5 і зробив йому зауваження на те, що він їздить по селу на великій швидкості, оскільки по дорозі ходять діти, і він може зроби ДТП. ОСОБА_5 піднявся з лавки і наніс 1 удар рукою в обличчя ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю, зачепивши при цьому дитину свідка. А ОСОБА_5 сів в свій автомобіль і поїхав невідомо куди. Від удару на обличчі в потерпілого було почервоніння і кров.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду пояснив, що 22 червня 2015 року в вечірню пору доби він знаходився біля магазину зі своїми дітьми. Потім на автомобілі приїхав ОСОБА_5 і сидів біля нього на лавочці і пив пиво. Яке було пиво йому не відомо і чи було воно алкогольне теж. В цей час на автомобілі під`їхав ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_13 , підійшли до ОСОБА_5 і почали розмовляти, про те, щоб ОСОБА_5 не їхав по селу на великій швидкості. Після чого ОСОБА_5 наніс один удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_7 , від якого потерпілий впав на землю, а обвинувачений сів в свій автомобіль і поїхав геть.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 є його рідним братом. В 2014 році брат звернувся до нього з проханням, чи немає в нього картки «Приватбанку», на що той відповів, що в нього немає, однак є в знайомої - ОСОБА_16 . Він попросив в ОСОБА_16 картку «Приватбанку», для того, аби брат міг отримати гроші, які йому мали переслати. Що то були за кошти він не знав. Він був разом з обвинуваченим в той час коли він знімав кошти з банку. Після чого брат повернув йому картку і він віддав її ОСОБА_17 . Через деякий час на мобільний телефон до ОСОБА_16 зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що ОСОБА_5 обманув його та заволодів його грошима.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона добре знає братів ОСОБА_18 . До неї неодноразово звертався ОСОБА_5 з проханням надати йому банківську картку для того, щоб йому перекинули кошти. Вона давала банківську картку кілька разів, а потім вона двічі сама знімала з картки кошти в сумі 10000 та 20000, оскільки ОСОБА_5 попросив її зняти. ОСОБА_5 та його брат, пояснювали їй, що кошти які приходять на її картку, це пересилають їхні родичі на лікування. Про те, що банківська картка використовувалася для незаконних злочинних дій вона не знала.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 в інкримінованих йому діяннях підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами, а саме по епізоду за ч.1 ст. 125 КК України: витягом з кримінального провадження № 0000504 від 24.06.2015, згідно якого до Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що 22.06.2015 ОСОБА_5 , житель с.Тропова Могилів-Подільського району наніс йому тілесні ушкодження; рапортом чергового Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області про те, що 23.06.2015 о 16 год. 45 хв. надійшла заява від ОСОБА_7 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ; заявою ОСОБА_7 від 23.06.2015 про завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ; висновком експерта №150 від 23.06.2015 згідно якого, у ОСОБА_7 були виявлені такі тілесні ушкодження: садна в дільниці перенісся декілька зліва, садна на спинці носа в верхній третині на фоні якої є синець, слабо виражений синець на волосистій частині в потиличній дільниці голови, слабо виражений синець в поперековій дільниці на рівні хребта, які виникли від дії тупого предмета та предмета з загостреною обмеженою поверхнею, можливо 22.06.2015, та належать всі в сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень.

По епізодах шахрайства: витягом з кримінального провадження №0000439 від 03.12.2014, згідно якого 25.11.2014 ОСОБА_9 за об`явою стосовно продажу по заниженій ціні мінеральних добрив зателефонував ОСОБА_5 , який представившись нібито продавцем та власником фірми повідомив номер картки НОМЕР_1 на яку необхідно перерахувати кошти за мінеральні добрива. Того ж дня ОСОБА_9 перерахував 10552,50 грн., а 28.11.2015 ще 10000 грн., проте мінеральних добрив так і не отримав; заявою ОСОБА_9 від 03.12.2014 на ім`я начальника Менського РВ УМВС України у Чернігівській області з проханням прийняти міри до невідомої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа його коштами; рапортом чергового Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області від 21.10.2015 про те, що 21.10.2015 о 12 год. 20 хв. надійшов рапорт від слідчого СВ Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_19 про те, що в ході розслідування кримінального провадження №0000439 від 03.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України було встановлено, що 28.11.2014 ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 повторно під приводом додаткового продажу мінеральних добрив за ще більш зниженою ціною, під час телефонної розмови з останнім незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 10000 грн., які ОСОБА_9 особисто перерахував на банківську картку «Приватбанку»; рапортом начальника БСВМ Менського РВ УМВС України у Чернігівській області від 25.02.2015 про те, що ОСОБА_9 здійснив два переводи 25.11.2014 на загальну суму 10552,50 грн. та 28.11.2014 на суму 10000 грн. були отримані ОСОБА_10 , які вона передала своїм знайомим ОСОБА_5 та ОСОБА_20 ; випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_10 .

Суд вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 125 КК України та ч.2 ст. 190 КК України по епізоду, що стосується події, яка мала місце 28.11.2014.

Суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження та ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Під час судового розгляду суд встановив, що ОСОБА_5 04.11.2013 був засуджений вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 680 гривень, і такий штрав було сплачено обвинуваченим лише в березні 2016 року. 25.11.2014 та 28.11.2014 ОСОБА_5 вчинив шахрайство відносно потерпілого ОСОБА_9 , а відтак попередня судимість за ч.1 ст. 190 КК України у ОСОБА_5 не погашена.

Під час судового розгляду прокурор не скористався правом на зміну обвинувачення відповідно до ст. 338 КПК України.

Таким чином, при вирішені питання щодо кваліфікації епізоду, подія якого мала місце 25.11.2014, суд зважає на те, що згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 190 КК України по даному епізоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України є злочином середньої тяжкості

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення шахрайства вчинив два нові аналогічні злочини, а тому відповідно висновки для себе не зробив, не працює, не одружений. Обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. По місцю проживання характеризується негативно. Шкода потерпілому ОСОБА_9 не відшкодована.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд не встановив.

Суд, не вбачає підстав для визнання стану сп`яніння по епізоду за ч.1 ст. 125 КК України та вчинення шахрайства повторно, обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , про які вказував прокурор.

Така обставина, як стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого не була вказана в обвинувальному акті. Обвинувачений в ході судового слідства заперечував таку обставину. Прокурор не надав суду письмових доказів на її підтвердження. Більш того, ні потерпілий ОСОБА_7 ні свідки, що були допитані в ході судового слідства, не стверджували факт того, що ОСОБА_5 був в стані алкогольного сп`яніння, оскільки суду було повідомлено лише те, що ОСОБА_5 придбав в магазині пиво та пив його біля магазину, однак яке саме пиво було, в тому числі чи воно було алкогольне жоден свідок та потерпілий не могли стверджувати.

Щодо обставини про повторне вчинення шахрайства то вона не може бути визнана, як обтяжуюча в силу дії ст. 67 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки».

Обставинами, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України є активне сприяння в розкритті злочину, а також за даною нормою та ч.1 і ч.2 ст. 190 КК України суд визнає щире каяття.

Враховуючи санкції вказаних вище статей та наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без абсолютної ізоляції від суспільства та призначення покарання у виді обмеження волі. Суд не вважає за можливе призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, зокрема, у виді штрафу та громадських робіт, оскільки обвинувачений не працює і будучи раніше судимим за ч.1 ст. 190 КК України йому уже призначалось покарання у виді штрафу, а отже дана міра покарання не є достатньою для його виправлення.

Цивільний позов до обвинуваченого заявлений на стадії досудового розслідування, слід задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача матеріальну шкоду в розмірі 20552 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 79447 грн. 50 коп., оскільки саме такий розмір шкоди було визнано обвинуваченим під час розгляду справи при чому з його пояснень слідує, що він вважає таку суму достатньою для відшкодування моральної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_9 . Крім визнання розміру матеріальної шкоди обвинуваченим такий розмір підтверджено відповідними банківськими квитанціями (а.с. 46,47). Відповідно в задоволені інших позовних вимог слід відмовити, оскільки вони не доведені цивільним позивачем.

Речових доказів та процесуальних витрат в межах проваджень немає.

Враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» та керуючись, ст.ст.12, 61, 66, 67, ч.1 ст.125, ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, ст.ст. 22, 23, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61 ЦПК України, ст.ст. 7, 22, 337, 368-371, 373-376 КПК України, суд УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за:

-ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт;

-ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт;

-ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання обраховувати з дня приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 20552 грн. 50 коп., моральну шкоду в розмірі 79447 грн. 50 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілим та представнику потерпілого ОСОБА_7 .

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1