Дата документу Справа № 332/886/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/886/16-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/833/16 ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 126 ч. 1, Доповідач в 2 інстанції
342 ч. 2, 358 ч. 1, ч. 4 КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палат з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 342, ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, повернутий прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, з істотним порушенням вимог КПК та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України. Так, всупереч висновків суду, текст обвинувального акту містить як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, так і правову кваліфікацію вчинених ОСОБА_8 діянь, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону про кримінальну відповідальність, а також, на думку прокурора, є формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 за кожним з вчинених обвинуваченим суспільно небезпечних діянь.

Крім того, попри висновків суду, диспозиція ч. 1 ст. 358 КК України, не передбачає обов`язкової ознаки мети використання підробленого посвідчення, на відміну від підроблення іншого офіційного документа, що свідчить про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність.

Також, на думку прокурора, обвинувальний акт містить місце вчинення останнього кримінального правопорушення, та до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який, можливо визнати належним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 342, ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив неможливість призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України, та прийняв рішення про повернення обвинувального акту відносно останнього прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що в порушення норм статті 291 КПК України обвинувальний акт містить лише дату та суть підозри, а формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відсутнє. Оскільки, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, на думку суду, не є тотожними поняттями.

Також, в обвинувальному акті зазначається, що умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є підроблення посвідчення, що є лише частиною об`єктивної, суб`єктивної сторони, встановленої у диспозиції даної статті, через що суд вважає, що обвинувальний акт не містить чіткої правової кваліфікації даного кримінального правопорушення. Більш того, при викладі фактичних обставин справи взагалі не зазначено, ким було видане пенсійне посвідчення.

Всупереч вимогам ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено конкретне місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Реєстр, який додається до обвинувального акту, не відповідає вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, передбачені ст. 409 КПК України, не встановлені.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, не відповідають вимогам КПК України, тобто, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначати кримінальне провадження до судового розгляду.

Однією з умов до можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, є відповідність його вимогам КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

З обвинувального акту вбачається, що він не відповідає вимогам КПК України.

У відповідності до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинний містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення кримінального закону та формулювання обвинувачення.

З аналізу вказаної норми випливає, що обвинуваченому повинно бути пред`явлено конкретне обвинувачення, оскільки особа має право знати в чому вона звинувачується і вправі захищатися від пред`явленого обвинувачення, яке повинно бути викладене у обвинувальному акті.

Всупереч зазначеної норми, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення. До того ж, як слушно зазначив суд першої інстанції, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення не є тотожними поняттями.

Місце вчинення злочину, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, вказано без зазначення конкретної адреси (вулиці з прив`язкою до певного будинку тощо), що може також вплинути на територіальну підсудність судового розгляду кримінального провадження. В обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 не сформульоване конкретне обвинувачення щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, про що правильно вказав в ухвалі суд першої інстанції.

Обов`язковим додатком до обвинувального акту є реєстр матеріалів досудового розслідування, як процесуальний документ фіксування кримінального провадження, що повинний містити довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження. Достатньо повний реєстр дає можливість суду в судовому засіданні ретельно і повною мірою дослідити, перевірити зібрані під час досудового розслідування докази та постановити обґрунтоване рішення. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відповідати вимогам ст. 109 КПК України.

Доданий до обвинувального акту реєстр не містить даних щодо внесення відомостей про вчинені злочини до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також відомостей щодо внесення ЄРДР даних про початок і завершення досудового розслідування, тобто не відповідає вимогам КПК України.

Викладені вище недоліки обвинувального акту, які свідчать про його невідповідність вимогам КПК України, унеможливлюють призначення судового розгляду у кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 і підстав для скасування судового рішення, по доводам апеляції прокурора, не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 342, ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України, повернутий прокурору, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: 1 2 3