У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року про повернення ОСОБА_5 скарги на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -
за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , повернуто його скаргу на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_5 не є володільцем тимчасово вилученого майна, а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України він не вправі звертатись до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та ухвалити нове рішення, направивши матеріали слідчому судді для розгляду по суті.
За доводами ОСОБА_5 слідчий суддя безпідставно повернув його скаргу як особі, яка не має права подавати скаргу, оскільки він, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_6 володільця тимчасово вилученого майна, діяв на підставі укладеного договору про правову допомогу від 13 січня 2016 року, є адвокатом, що підтверджується відповідними документами. Апелянт вважає, що відповідно до конституційних норм та положень кримінального процесуального закону кожна особа має право на правову допомогу, а тому повернення йому скарги на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України протирічать загальним засадам кримінального провадження.
З огляду на викладене, апелянт вважає, що скарга на бездіяльність слідчого була подана повноважним представником ОСОБА_6 , а відтак підстави для її повернення немає.
Заслухавши суддю - доповідача, особу, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 , який просив задовольнити його скаргу, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Кримінальним процесуальним законом визначено коло осіб, які можуть оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора на досудовому розслідуванні. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України суб`єктами оскарження бездіяльності слідчого, прокурора є заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна.
Виходячи з аналізу вказаної норми закону, апеляційний суд зазначає, що, якщо законом окрім заявника, потерпілого, підозрюваного правом на оскарження наділені також відповідно їх представник, законний представник, захисник, представник юридичної особи, то щодо володільця тимчасово вилученого майна, законом не передбачено право подавати скарги в його інтересах іншими особами.
З огляду на це, колегія суддів вважає, що таким правом наділений виключно володілець тимчасово вилученого майна.
Отже, зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна може звернутись лише володілець майна, яким є ОСОБА_6 .
Доводи апелянта про те, що таке розуміння п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України протирічить Конституції України та загальним засадам кримінального провадження не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу, яке відповідно до Рішення Конституційного суду України № 13-рп/2000 від 16 листопада 2000 року, є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи отримати юридичні (правові) послуги.
Реалізуючи це право, ОСОБА_6 звернулась до адвоката ОСОБА_5 за наданням їй правової допомоги, про що між ними був укладений договір. Склавши скаргу на бездіяльність слідчого, адвокат для подальшої реалізації конституційного права особи на правову допомогу відповідно до договору, а також Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» може представляти інтереси особи в суді. Але сама скарга повинна бути складена безпосередньо від імені володільця тимчасово вилученого майна.
На думку колегії суддів, таке ствердження ніяким чином не обмежує права особи, а положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України не протирічать загальним засадам кримінального провадження, а тому підстав для застосування ч. 6 ст. 9 та ст. 7 КПК України при розгляді апеляційної скарги не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про повернення ОСОБА_5 , який діяв в інтересах володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 , скарги на бездіяльність слідчого є законним.
Керуючись ст.ст. 372 ч. 2, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу особи, яка подала скаргу до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського суду м. Києва від 04 березня 2016 року про повернення ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2