АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1336/16 Справа № 176/1387/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

представника ВК № 26 ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі в порядку дистанційного судового провадження, у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Капітанівка Новомиргородського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, має дочку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27 липня 2012 року Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього положення ст.81 КК України. Апелянт вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду не в повному обсязі були досліджені обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Засуджений не погоджується з поясненнями в суді першої інстанції представника ВК № 26, який охарактеризував його з негативної сторони. Зазначає, що з даним співробітником ніколи не спілкувався. Наголошує, що мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Апелянт наполягає, що під час праці він сумлінно, відповідально, ретельно виконує покладені на нього обов`язки, за що має три заохочення за працю. Крім того, з повагою ставиться до колег. З 2013 по 2014 роки він навчався та отримав освіту за кваліфікацією електрозварник. На його утриманні перебувають матір-пенсіонерка, яка проживає одна та за станом здоров`я потребує догляду, матеріальної та фізичної підтримки, а також неповнолітня дочка. Вважає, що за весь період відбування покарання він щиро розкаявся у вчиненому злочині та став на шлях виправлення, дотримується вимог адміністрації виправної колонії щодо порядку відбування покарання, сумлінно працював у визначеному адміністрацією місці та дотримувався правил внутрішнього розпорядку.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що поведінка ОСОБА_9 протягом всього періоду попереднього ув`язнення та відбування покарання свідчить про те, що засуджений не довів своє виправлення. Суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджується той факт, що ОСОБА_9 дійсно сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 відмовляється працювати, що на думку суду, не може свідчити про виправлення засудженого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку представника Жовтоводської ВК № 26 щодо відсутності підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що законних підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України немає, тому апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали із особової справи засудженого, що були надані адміністрацією Жовтоводської ВК № 26, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляцію засудженого необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Як убачається із наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 липня 2012 року ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року задоволено клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_9 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 03 квітня 2010 року по 27 листопада 2012 року включно.

06 травня 2016 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за місцем відбування покарання засудженого надійшло клопотання ОСОБА_9 застосування щодо нього положень ст.81 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 81 КК України передбачає, що особам, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин, протягом невідбутої частини покарання.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що засуджений ОСОБА_9 за весь період відбування покарання, призначеного за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 липня 2012 року, в Черкаській ВК № 62 мав два заохочення, стягнень не мав. Під час відбування покарання в Жовтоводській ВК № 26 має одне стягнення та одне заохочення. Згідно з характеристикою за місцем відбування покарання засуджений характеризується незадовільно, порушує встановлені правила поведінки та розпорядок дня, потребує додаткового контролю з боку адміністрації установи. На виробництві установи він не працевлаштований, до роботи по благоустрою у відділенні відноситься негативно, на заходи виховного характеру реагує негативно, участі у самодіяльних організаціях не приймає. За характером засуджений не завжди врівноважений, скритний, із представниками адміністрації установи не коректний та не тактовний. Провину у скоєному злочині не визнає.

За положеннями ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Наявні матеріали провадження свідчать про те, що засуджений ОСОБА_9 під час відбування покарання в Жовтоводській ВК № 26 05 січня 2015 року мав одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці у вигляді подяки, щодо якого у характеристиці з місця відбування покарання зазначено про те, що дане заохочення було накладено з метою стимулювання правослухняної поведінки ОСОБА_9 . Впродовж 2015 та 2016 років засуджений більше жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці не мав, що, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність позитивних змін в особистості засудженого. Крім того, як убачається із характеристики, ОСОБА_9 на виробництві установи не працевлаштований, що спростовує доводи апеляційної скарги засудженого про те, що під час праці він сумлінно, відповідально, ретельно виконує покладені на нього обов`язки.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на не дослідження у повному обсязі судом першої інстанції обставин, які мали істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, є необґрунтованими. Судом першої інстанції були повно та всебічно вивчені дані про особу засудженого, а саме: ретельно досліджені матеріали особової справи ОСОБА_9 , з`ясована думка представника ЖВК № 26, заслухані його пояснення щодо даних, які характеризують засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України лише у разі, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що засуджений ОСОБА_9 , який відбув більше трьох чвертей призначеного покарання, адміністрацією Жовтоводської ВК № 26 характеризується незадовільно, за весь період відбування покарання ні своєю поведінкою, ні сумлінним ставленням до праці не довів свого виправлення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, не вбачається; рішення суду є законним, вмотивованим і обґрунтованим, тому у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_9 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4