№ 317/4380/16-к
№/п 1-кс/317/620/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року м.Запоріжжя

ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання зазначено, що до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява КУ «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради про те, що ними виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки розміром 19 га невстановленою особою, яка розташована на території Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, та згідно Державного акту на право постійного користування землею видана у постійне користування Протитуберкульозній лікарні.
Під час досудового слідства до матеріалів кримінального провадження було надано копію Державного акту на право постійного користування землею серія І-ЗП №000447, який 05.02.2002 було видано Протитуберкульозній лікарні, розташованій за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру, 5, згідно якого зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 23,09 га землі в межах згідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування для функціонування протитуберкульозної лікарні
Згідно заяви в.о. головного лікаря КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР ОСОБА_7 , КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР розташована на земельній ділянці площею 23,09 га на території Григорівської сільської ради. Земля надана у постійне користування для функціонування лікарні відповідно до рішення Запорізької районної ради народних депутатів від 28.12.2001 року №9. Видано державний акт на право постійного користування землею І-ЗП №000447 від 05.02.2002р. Будівлі та споруди лікарні розташовані на площі 0,6 га, а 22,49 га - зелені насадження (парк та поле). До 1997 року в лікарні було підсобне господарство, продукція якого використовувалась для харчування хворих, поля засівалися для утримання цього господарства. Після початку лікування в лікарні, хворих на відкриту форму туберкульозу, припинено ведення сільського господарства і поля не оброблялись.
17.09.2016 під час проведення огляду місця події земельної ділянки розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру 5, землекористувачем якої згідно державного акту на право постійного користування землею, є КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, було встановлено що на її площі росте врожай соняшника, який на час проведення огляду збирався за допомогою комбайну СК-5 «Ніва» червоного кольору.
28.10.2016 під час проведення огляду місця події земельної ділянки розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру 5, землекористувачем якої є КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, було встановлено що на її площі розміром 10,472 га росте врожай соняшника, який під час огляду місця події було вилучено та залишено на зберігання, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Колгоспна, 11-в. Загальна вага вилученого врожаю насіння соняшника склала 4 206 кг.
Будучи допитаним як представник потерпілого ОСОБА_8 пояснив, що він працює в КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, розташованої за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру 5, на посаді завідувача господарством. Так він пояснив, що в його обов`язки входить: ремонт будівель і контроль майна, яке знаходиться на балансі підприємства. Згідно виданого йому доручення на представлення інтересів КУ «ОТБ» ЗОР, №264 від 08.09.2016 року, він має право на представлення інтересів зазначеної установи на досудовому слідстві і в суді. Що стосується самовільного зайняття земельної ділянки КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, він пояснив, що він як завідувач господарством установи стежить за його наявністю та цільовим використанням, на початку червня 2016 року, він виявив, що на земельній ділянці розміром 23,09 га, яка знаходиться в постійному користуванні їх установи на підставі Державного акта на право постійного користування землею, зійшов урожай соняшнику. Вказана земельна ділянка розташована безпосередньо поблизу лікарні. Коли він побачив, що на їх ділянці зійшов соняшник, він спільно з головним лікарем лікарні зрозуміли, що його посіяв житель с. Веселянка Запорізького району Запорізької області ОСОБА_5 , так як раніше навесні, вони неодноразово бачили, що він обробляв землі їх установи, в зв`язку з чим робили останньому з цього приводу зауваження і направляли голові Григорівської сільської ради повідомлення, з метою того щоб останній звільнив вказану земельну ділянку, однак він дав відповідь, що лікарня може мати земельну ділянку лише для функціонування медичної установи і будь-яким чином на їх повідомлення не відреагував. Виявивши факт самовільного зайняття земельної ділянки в.о. головного лікаря ОСОБА_7 звернулася із заявою в поліцію Запорізького району з метою проведення перевірки за вказаним фактом.
Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області інші правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку окрім вищенаведеного державного акту, відсутні.
19.09.2016 до СВ Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшло клопотання від представника потерпілого ОСОБА_8 та в.о. головного лікаря КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР ОСОБА_7 з проханням про арешт майна, а саме врожаю насіння, який незаконно було вирощено на земельній ділянці розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої згідно державного акту на право постійного користування землею І-ЗП №000447 від 05.02.2002р., є КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР.
У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, вказав, що він засіяв поля, які раніше не оброблялися та були захаращені.
Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання та кримінального провадження, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вважає клопотання слідчого обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно до ч. 2,3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, єдиним можливим способом захисту прав територіальної громади Запорізької області, як власника землі, є накладання арешту на врожай соняшника, вирощеного на території вказаної земельної ділянки, розташованій поблизу КУ «Обласна туберкульозна лікарня» ЗОР, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Веселянка, вул. Миру, 5.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, заподіяння шкоди, а також те, що незастосування заборони розпорядження майном, може призвести до зникнення, відчуження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити подальшому відшкодуванню завданої шкоди, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-174 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1