АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 30.11.2015 року про закриття, в зв`язку відсутністю складу кримінальних правопорушень, кримінального провадження № 0000225, яке було відкрито 07.05.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.1 ст.364 (чинна до 04.06.2014 року) КК України, за заявою ОСОБА_10 про те, що в кінці на початку 2000 слідчий прокуратури Черкаської області ОСОБА_11 , який проводив досудове розслідування у кримінальній справі, в якій він засуджений вироком Апеляційного суду Черкаської області за ст. 63, п.п. а, г, і ст. 93, ч. З ст. 142 КК України (1960 p.), ч. 1 ст. 263 КК України (2001 р.) до довічного позбавлення волі, 16.05.2000 в Уманському ІТТ повідомив невстановленій особі, що має його ( ОСОБА_8 ) паспорт, який має намір продати за 300 доларів США, а наприкінці листопада 2001 в приміщенні СІЗО №30 м. Черкаси ОСОБА_11 повідомив йому, що дійсно продав його паспорт.

Постановою слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 30.11.2015 року закрито кримінальне провадження № 0000225 від 03.07.2015 року, з посиланням на те, що сам ОСОБА_8 , як заявник під час допиту в якості свідка, відмовився давати покази на підставі ст..63 Конституції України,

У своїй скарзі до слідчого судді, поданій в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, ОСОБА_8 просив скасувати постанову слідчого від 30.10.2015 року про закриття кримінального провадження, яку він вважає незаконною і не обґрунтованою, а досудове розслідування неефективним, підтримуючи свою заяву про злочин за вказаних ним обставин про вчинення колишнім слідчим слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_12 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 357 та ст. 364 КК України.

Згідно оскарженої ухвали слідчого судді вирішено відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_8 , з посиланням на те, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, полягає у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, характеризується прямим умислом, і може бути інкримінована особі лише у разі, коли встановлено, що її умисел був спрямований саме на заволодіння відповідним документом.

Суд звернув увагу, відомості до СРДР по заяві ОСОБА_8 від 07.05.2015 були внесені на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного с/ду м. Черкаси від 26.06.2015, що під час досудового розслідування 23.09.2015 в телефонному режимі, в порядку, передбаченому ст. 232 КПК України, проведено опитування ОСОБА_13 , який показав, що на даний час він знаходиться на пенсії та проживає в м. Запоріжжя і, що дійсно в період з червня 1995 р. по вересень 2002 р. працював в прокуратурі Черкаської області на посадах слідчого та прокурора відділу і, що в грудні 1999 р. йому була передана кримінальна справа по факту вбивства ОСОБА_14 в м. Умані, під час розслідування якої було встановлено, що до вчинення вбивства був причетний і засуджений ОСОБА_15 у групі осіб, які були затримані, з якими він провів ряд слідчих дій, пред`явлення обвинувачення і допит обвинувачених, відтворення та інше, проте у них нічого не вилучав, у тому числі і паспорта ОСОБА_15 .

Суд також звернув увагу, що в матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. ст. 69, п.п. а, г, і ст. 93, ч. З ст. 142 КК України (1960 p.), ч. 1 ст. 263 КК України (2001 p.), не встановлено жодного документа, який би свідчив про вилучення, надання, приєднання до матеріалів справи паспорта ОСОБА_8 , зокрема, що такі дані відсутні в протоколі особистого обшуку ОСОБА_8 від 23.12.1999, проведено одразу після його затримання.

З огляду на це, а також у зв`язку із знищенням по строкам давності облікових матеріалів ІТТ при Уманському MB УМВС України в Черкаській області за 2000, встановити чи відвідував слідчий ОСОБА_11 в травні 2000 р. ОСОБА_8 в ІТТ не надається можливим, а згідно даних Черкаського СІЗО №30 м. Черкаси від 23.09.2015, слідчий слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_11 в листопаді 2001 р. СІЗО №30 не відвідував, суд погодився з висновками слідчого про те, в даному випадку відсутня суб`єктивна сторона злочину, оскільки обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є певні мотиви: корисливі мотиви; інші особисті інтереси; інтереси третіх осіб, які в даному випадку не встановлені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2016 року, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 30.11.2015 року по закриття кримінального провадження № 0000225, з наведених у його скарзі підстав, а матеріали кримінального провадження направити до СВ прокуратури Черкаської області для продовження досудового розслідування.

Вважає, що у кримінальному провадженні не встановлені всі факти та не виконані всі необхідні слідчі дії, не виклав даних про протокол затримання. В матеріали кримінального провадження слідчий не долучив даного протоколу, а склав протокол огляду усієї кримінальної справи в якому не зазначив про протокол затримання і наявні в ньому дані про паспорт скаржника.

Заслухавши доповідь судді, думку скаржника ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційні доводи, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, зокрема і стосовно розгляду і вирішення скарги відповідно до ст. 303 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд має дати аналіз всіх фактичних даних, які містяться зокрема в показаннях потерпілого чи свідків, у висновку експерта та інших джерелах доказів. При цьому, висновки суду щодо такої оцінки належить викласти у рішенні в точних і категоричних судженнях.

Ці вимоги закону при розгляді скарги судом першої інстанції залишились не виконаними повною мірою та не були враховані при постановленні оскарженої ухвали.

Як це вбачається із змісту оскарженої ухвали, слідчий суддя звернув увагу, що в матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_8 за ст. ст. 69, п.п. а, г, і ст. 93, ч. З ст. 142 КК України (1960 p.), ч. 1 ст. 263 КК України (2001 p.), не встановлено жодного документа, який би свідчив про вилучення, надання, приєднання до матеріалів справи паспорта ОСОБА_8 , зокрема, що такі дані відсутні в протоколі особистого обшуку ОСОБА_8 від 23.12.1999, проведено одразу після його затримання.

Разом з тим, ОСОБА_15 прямо вказує на такий документ протокол затримання підозрюваного від 23.12.1993 року, який склав слідчий прокуратури м. Умані юрист 3-го класу ОСОБА_16 , і в якому зазначається, що при собі затриманий мав паспорт серії НОМЕР_1 .

Суд також не звернув уваги, що копію згаданого протоколу затримання також не було приєднано до матеріалів кримінального провадження, хоча копії багатьох інших документів кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 слідчим додано до матеріалів кримінального провадження, закриття якого оскаржується ОСОБА_8 , у тому числі копії протоколів роз`яснення прав та особистого обшуку ОСОБА_8 , які склали слідчий прокуратури м. Умані юрист 3-го класу ОСОБА_16 , та о/у Уманського МВ УМВС л-нт міліції ОСОБА_17 (а.с. 67 закритого кримінального провадження).

При цьому згадані особи, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , як і, за необхідності, поняті, які були присутні під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 , не були допитані (опитані), з метою встановлення обставин, які можуть мати суттєве значення для вирішення кримінального провадження, що вказує на істотну неповноту судового розгляду, так і неповноту та неправильність досудового розслідування кримінального провадження.

Посилання судді на недоведеність скаржником необґрунтованості закриття кримінального провадження не узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону, якими передбачено, що заявник (потерпілий) не є стороною обвинувачення у кримінальному провадженні даної категорії (§.2 гл.3 КПК) і не зобов`язаний доводити такі обставини стосовно закриття кримінального провадження.

Слідчий у постанові про закриття провадження не зазначив фактичні обставини, які вважає встановленими і підтвердженими доказами, а також не зазначив докази на підтвердження таких обставин, та які мають значення для вирішення кримінального провадження по суті, а також мотиви неврахування окремих доказів, про що обґрунтовано зазначається у скарзі ОСОБА_8 ..

Зі змісту постанови слідчого вбачається, що висновок про відсутність в діях колишнього старшого слідчого СВ СУ прокуратури Черкаської області ОСОБА_18 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 364 (чинна до 04.06.2014) КК України, слідчий ОСОБА_9 зробив виключно з показів наданих в телефонному режимі ОСОБА_18 , хоча ці покази суперечать показам ОСОБА_8 та не допитавши при цьому слідчого прокуратури ОСОБА_16 , який безпосередньо проводив затримання підозрюваного ОСОБА_8 про що свідчить протокол затримання від 23.12.1999 року.

Жодного аналізу інших доказів, які отримав в ході досудового розслідування, у постанові немає.

Зазначене вище вказує на те, що досудове розслідування було проведене поверхово, а висновок слідчого про необхідність закриття кримінального провадження є передчасним.

Таким чином постанова про закриття даного кримінального провадження підлягає до скасування, наслідком чого є подальше здійснення його досудового розслідування, в ході якого стороні обвинувачення необхідно належно дослідити обставини провадження у тому числі і ті, на які посилається у апеляційній скарзі ОСОБА_8 , відповідно вирішити заявлені останнім клопотання, закінчити досудове розслідування у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2016 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 30.11.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000225 від 03.07.2015 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Постанову слідчого особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 від 30.11.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000225 від 03.07.2015 року скасувати.

Дана ухвала є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :