Справа № 308/6441/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001406 від 03.05.2015 року, за № 0001489 від 07.05.2015 року, за № 000091 від 26.03.2015 року про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгорода, українки, громадянки України, не працюючої, з середньою освітою, не замужньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 10.04.2015 року Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області за ч.1 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком один рік,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ужгород, українця, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 13.05.2016 року Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 від відбування покарання звільнений з іспитовим строком три роки,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України, ,-

ВСТАНОВИВ:
02 травня 2015 року 14.00 годині, за попередньою змовою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом - усвідомлюю суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільні небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи у подвір`ї потерпілою ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , намагалися викрасти металобрухт, який знаходився на цьому подвір`ї, проте виконавши всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки дії останніх були припинені потерпілою ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 та ОСОБА_5 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно.

Крім того, 07 травня 2015 року о 11.00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на підставі рантово виниклих неприязних відносин, нанесла декілька ударів кулаком правої руки в область щоки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від якого останній впав на землю та продовжуючи свої злочинні дії, нанесла ще декілька ударів ногою по голові та тулубі ОСОБА_10 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Крім того, у ході спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , помітила мобільний телефон марки «Nokia 1650», чорного кольору, який знаходився у футлярі на поясі потерпілого ОСОБА_10 і одразу в неї виник раптовий умисел на заволодіння цим майном, у зв`язку з чим вона діючи відкрито, з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, викрала зазначений мобільний телефон, у зв`язку з чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на суму 145 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано як вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності та за ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Крім того, 1 березня 2015 року близько 20 години ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи на сходинковій клітині першого поверху будинку АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження навісного замка, таємно, повторно, викрала велосипед марки «Camanche», червоного кольору, який був пристебнутим до перил та у подальшому збула його громадянину ОСОБА_11 , у зв`язку з чим завдала потерпілому ОСОБА_12 матеріального збитку на суму 1287 гривень.

Крім того. 17 квітня 2015 року близько 5 години. ОСОБА_6 , перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрала велосипед марки «Leader Fox» чорного кольору, у зв`язку з чим завдала потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на суму 4 288 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили, що їм зрозуміла суть обвинувачення та що вони визнають себе винними у вчиненні інкримінованих їм правопорушень та бажають давати показання.

Оскільки прокурор, обвинувачені не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно 02 травня 2015 року, разом з ОСОБА_6 перебували на подвір`ї потерпілої ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , де намагалися викрасти металобрухт, але їх дії були припинені потерпілою ОСОБА_7 .

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиро розкаялася, та пояснила, що дійсно 02 травня 2015 року разом з ОСОБА_5 намагалися викрасти металобрухт з подвір`я по АДРЕСА_2 , але їх дії були припинені потерпілою. Також пояснила, що 07 травня 2015 року перебуваючи в АДРЕСА_3 , внаслідок неприязне них відносин нанесла декілька ударів правої руки в область щоки ОСОБА_10 , від яких останній впав на землю. Після чого нанесла декілька ударів ногою по голові та тулубу, чим заподіяла останньому тілесні ушкодження. В ході спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, помітила у останнього мобільний телефон, яким в подальшому заволоділа, чим завдала останньому матеріальної шкоди в розмірі 145 грн. Крім того,01 березня 2015 року, перебуваючи на сходинковій клитині першого поверху будинку АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження навісного замка, викрала велосипед марки «Camanche», чим завдала потерпілому збитки. 17 квітня 2015 року близько 5-00 години, перебуваючи в подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , таємно викрала велосипед. В подальшому велосипеди були повернуті власникам.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, дослідивши, матеріали кримінальної справи, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб. Крім того, дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності та за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна(грабіж) вчинене повторно. Крім того, дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступень тяжкості і характер вчиненого, особу обвинуваченого: який раніше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи наявність у обвинуваченого пом`якшуючих покарання обставин, щире бажання обвинуваченого виправитись, його виправлення та перевиховання можливе, йому слід призначити покарання в межах санкції статті.

Крім того, враховуючи, що 13.05.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ОСОБА_5 засуджений за ч 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком три роки, а як регламентовано ст. 70 КК України, а також п 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням ч 4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , ступень і тяжкість вчинених правопорушень, а також те, що злочин вчинено до постановлення попереднього вироку, вважає можливим звільнити його від покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, і вважає недоцільним призначення йому більш суворого покарання.

При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступень тяжкості і характер вчиненого, особу обвинуваченої: який раніше притягалася до кримінальної відповідальності, вчинила злочин в період іспитового строку, а також те що, на обліку у нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи наявність у обвинуваченої пом`якшуючих покарання обставин, щире бажання обвинуваченого виправитись, його виправлення та перевиховання можливе, їй слід призначити покарання в межах санкції статті.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2015 року до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та з 21.05.2015 року він перебуває на попередньому ув`язнені.

Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VII від 26.11.2015 року), суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженій ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 21.05.2016 року до набранням вироком законної сили, виходячи із наступного співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення дорівнюється два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта для проведення експертизи № 23/261 в розмірі 306,90 грн., для проведення експертизи №23/318 в розмірі 429,66 грн., для проведення експертизи №23/222 в розмірі 306,90 грн. - підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 в дохід держави.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно ч 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2016 року за ч 3 ст. 15 ч. 3 ст 185 КК України до трьох років позбавлення волі, остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробовуванням, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п.п.2 3 ч. 1ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.2ст. 186, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш мякого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, до покарання призначеного ОСОБА_6 цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.04.2015 року та остаточно призначити покарання у вигляді чотири роки один місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VII від 26.11.2015 року) зарахувати в строк відбування покарання засудженій ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 21.05.2016 року до набранням вироком законної сили, виходячи із наступного співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнюється два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчих експертизи в сумі 1043 (одна тисяча сорок три) грн. 46 коп.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України,до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1