АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1768/16 Справа № 192/2240/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, раніше неодноразово судимого, останній раз:

05 грудня 2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до восьми років позбавлення волі,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким: обмеження волі.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,-

ВСТАНОВИЛА:

На ухвалу суду від 04 липня 2016 року подана апеляційна скарга, в якій засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою, а посилання суду нате, що своєю поведінкою та ставленням до праці він не довів своє виправлення та перевиховання, безпідставні. За час перебування в Солонянській ВК №21 порушень та стягнень не мав, а має два заохочення. Про час розгляду клопотання він не був зарані повідомлений, та не мав змоги запросити захисника. Характеристика складена адміністрацією не відповідає нормам КВК України.

Просить ухвалу суду скасувати, винести свою ухвалу, якою замінити невідбуту частину покарання більш м`яким: обмеженням волі.

Ухвалою суду було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким: обмеженням волі.

ОСОБА_6 засуджений 05 грудня 2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до восьми років позбавлення волі.

ОСОБА_6 в клопотанні посилається на те, що він завжди приймає активну участь у благоустрої колонії. Коли він прибув до Солонянської ВК№21, одразу ж влаштувався на роботу до дільниці ТНВ, після чого на пропозицію пастора, за поданням заступника начальника ОСОБА_8 він став старшим церкви при установі, відремонтував клуб, за власні кошти купив музичний інструмент, організовує концерти у колонії. Він, має 2 заохочення, стягнень не має, та відбув необхідну частину строку для заміни покарання більш м`яким. Вважає несправедливим той факт, що адміністративна комісія відмовила йому у підготовці матеріалів до суду на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким через те що, він не працює на виробництві установи.

Строк відбування покарання, після зарахування ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_6 закінчується 06 липня 2018 року.

ОСОБА_6 не бере участі в реалізації жодної програми диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, та в роботі самодіяльних організацій засуджених. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться для засуджених в колонії.

У своєму письмовому клопотанні засуджений не навів передбачених ст.82 КК України належних та достатніх підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі, і його пояснення у судовому засіданні щодо наявності таких підстав об`єктивного підтвердження не знайшли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який просив ухвалу суду скасувати, винести свою ухвалу, якою замінити невідбуту частину покарання більш м`яким: обмеженням волі, думку прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою виходячи з наступного.

Статтею 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі та стали на шлях виправлення, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання,яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас поліпшувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг і характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість поліпшення його правового становища.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів та довідки по особовій справі, ОСОБА_6 засуджений 05 грудня 2011 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі за яким в установах виконання покарань перебуває з 30 квітня 2011 року. На даний час засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання.

Вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст.82 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 не бере участі в реалізації жодної програми диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, та в роботі самодіяльних організацій засуджених. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться для засуджених в колонії. Крім того, в своєму клопотанні засуджений не навів передбачених ст.82 КК України належних та достатніх підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким обмеження волі, і його пояснення у судовому засіданні щодо наявності таких підстав обєктивного підтвердження не знайшли.
Беручи до уваги наведене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376,404,405,407,409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді: _______________ _______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4