Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/666/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження №0005834 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2016 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нєфтєюганськ, Тюменської області, Російської федерації, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 13.01.2010 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 24.02.2010 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від за ч. 4 ст. 70, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

-12.10.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту

-19.01.2016 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст.185, ч.3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

визнано винним за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 місяців. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2016 року, яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки більш суворим покаранням за даним вироком і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за скоєння заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_8 мав доступ до квартири АДРЕСА_3 на декілька днів. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом обману під приводом надання вказаної квартири у довгострокову оренду. При цьому ОСОБА_8 здавати в оренду вказану квартиру не мав намір. 20.06.2015 ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний намір, почав шукати осіб, які б погодились зняти квартиру в оренду. Він запропонував вказану квартиру ОСОБА_9 , повідомивши, що квартира його та він планує її здавати в оренду на довгий час.

На вказану пропозицію ОСОБА_9 погодився та 20.06.2015 року, перебуваючи біля магазину АТБ по вул. Попова в м. Кіровограді, ОСОБА_8 умисно, повторно, шляхом обману ОСОБА_9 під приводом здачі в оренду квартири АДРЕСА_3 , шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в сумі 700 грн., належними ОСОБА_9 , останній надав як завдаток за проживання в вище вказаній квартирі. Отримавши грошові кошти ОСОБА_8 зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 700 грн.

Крім того, 21.06.2015 року, у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 . Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що йому ще потрібно 200 грн. завдатку за квартиру при цьому ОСОБА_8 розумів, що квартира не його та не мав наміру дійсно здавати квартиру.

Того ж дня, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 біля магазину «АТБ» що розташований за адресою вул. Попова в м. Кіровограді, та шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 200 грн.

Отримавши грошові кошти ОСОБА_8 зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 .

Сторона захисту, за погодженою позицією з обвинуваченим ОСОБА_8 , вважає вказаний вирок необгрунтованим та незаконним, а викладені в ньому висновки не відповідним фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України в судовому засіданні ОСОБА_8 не визнав та пояснив суду, шо не скоював заволодіння чужим майном шляхом обману, а лише брав у ОСОБА_10 гроші в борг, які, нібито, отримав від потерпілого за оренду вигаданої квартири, оскільки ОСОБА_11 сказав, що просто так його жінка не дасть йому у борг гроші.

Обвинувачений ОСОБА_12 зазначав, що жодним чином не мав наміру ошукати

потерпілого, розраховував повернути кошти, однак, не зміг виконати свої зобов`язання,

після чого потерпілий ОСОБА_11 почав погрожувати йому та йог близьким, тому, вирішив

припинити спілкування з потерпілим.

Вказує, що стороною обвинувачення не було надано доказів та спростовано в судовому засіданні покази, які надав його підзахисний ОСОБА_12 і які б підтверджували, що він дійсно скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману.

Все обвинувачення ґрунтується лише на здогадках, припущеннях та

поясненнях потерпілого ОСОБА_11 та його жінки.

Таким чином, виходячи з показів обвинуваченого ОСОБА_12 , показів свідка

ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_11 і свідка ОСОБА_14 , які вказували, що в квартирі,

нібито, знаходились дитячі речі для хлопчика, хоча у ОСОБА_12 із ОСОБА_15 дві

дівчинки, досліджених в судовому засіданні доказів і обставин кримінального

провадження сторона захисту вважає, що в діяннях

ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.

190 КК України.

Відповідно до вищевикладеного, висновки суду 1-ої інстанції, викладені в

судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального

провадження.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження

закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального

правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального

правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а також правильність кваліфікації його дій при обставинах наведених у вироку, підтверджуються зібраними матеріалами органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні, яким дано належну правову оцінку.

Порушень норм кримінально процесуального законодавства, які б позбавляли можливості суд ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_8 своєї вини, судом досліджені, перевірені та проаналізовані докази, які підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу того, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, оскільки обвинувачений не скоював заволодіння майном ОСОБА_9 шляхом обману, а попросив у потерпілого гроші в борг, колегія суддів вважає безпідставними та лише намаганням обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності.

Посилання захисника як на доказ невинуватості ОСОБА_8 на покази обвинуваченого ОСОБА_12 , показів свідка ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_11 і свідка ОСОБА_14 , які вказували, що в квартирі, нібито, знаходились дитячі речі для хлопчика, хоча у ОСОБА_12 із ОСОБА_15 дві дівчинки, сторона захисту вважає, що в діяннях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, жодним чином не доводять відсутність вини ОСОБА_8 , адже досудовим слідством не ставилось в провину ОСОБА_8 , що він хотів здавати свою власну квартиру чи квартиру, в якій проживав останній час, а навпаки свідок ОСОБА_16 зазначила, що її квартиру було орендовано на 1 день, після чого даний чоловік виїхав з неї, то ж за цей час необхідності перевозити свої речі, а тим паче дитячі у ОСОБА_8 не було, а от можливістю «здачі» даної квартири ОСОБА_8 як раз і скористався.

Сукупність наведених у вироку доказів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 , щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, вчинено злочин середньої тяжкості.
Як особа, ОСОБА_8 характеризується посередньо, осудний, має не зняті та не погашені судимості за попередніми вироками.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного та те, що,через незначний проміжок часу після винесення попереднього вироку, в період непогашеної судимості знову вчинив умисний злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи та систематичність злочинної діяльності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції призначив покарання, яке в повній мірі сприятиме виправленню та попередженню вчинення ОСОБА_8 нових злочинів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 буде покарання у виді позбавлення волі в призначений судом строк.
Колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2016 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 12.10.2015 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 27.09.2016 року, де у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2