Справа № 159/2269/16-к
Провадження № 1-кп/159/145/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000333 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, без постійного місця проживання, ніде не зареєстрованого, судимого:
- 10.12.1998 року вироком Ківерцівського народного суду Волинської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року з застосуванням примусових заходів медичного характеру та направленням до психіатричної лікарні посиленого режиму. Звільнений 19.02.2001 року,
- 28.08.2001 року вироком Ківерцівського районного суду Волинської області за ст. ст. 140 ч. 2, 145 ч. 1, 141 ч. 2, 42 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна. Звільнений 10.05.2003 року по відбуттю строку покарання,
- 29.01.2004 року Апеляційним судом Волинської області за ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, ст. 15 ч. 2, 115 ч. 2 п.п. 9, 13, ст. 187 ч. 4, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна. Звільнений 22.02.2016 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.02.2016 року у зв`язку з зарахуванням строку попереднього ув`язнення за період з 08.06.2003 року по 20.04.2004 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:

обвинувачений ОСОБА_6 , 12 квітня 2016 року, в нічний час, перебуваючи поблизу будівлі поліклінічного відділення комунального закладу «Ківерцівське районне територіальне медичне об`єднання», яке знаходиться в м. Ківерці по вул. Філатова, 6 Волинської області з корисливих мотивів з метою таємного викрадення чужого майна шляхом відв`язування та вільного доступу таємно повторно викрав велосипед марки «Brennabor», який був прив`язаний до дерева та належить ОСОБА_8 , заподіявши останній майнову шкоду на суму 1566 грн. 67 коп.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , 16 квітня 2016 року, у вечірній час, діючи умисно з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном, підійшов до будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де шляхом підваження віконної рами демонтував її та проникнув в житло ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоївши напад на останнього, з використанням ножа, якого приставляв до шиї, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та вимагаючи передати грошові кошти. Отримавши від потерпілого опір та відмову добровільно видати кошти обвинувачений заволодів грошима потерпілого в сумі 100 грн., які витягнув з кишені піджака останнього, що знаходився на дверях шафи для одягу в кімнаті будинку.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна повторно та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосувати насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого поєднаного з проникненням в житло, вчиненого особою, яка раніше вчиняла розбій, обвинувачений ОСОБА_6 , скоїв кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів не визнав та показав, що після звільнення з місць позбавлення волі жодного злочину не скоював, а пред`явлене йому обвинувачення є надуманим та результатом упередженого ставлення до нього зі сторони працівників поліції та прокуратури. Проте обвинувачений не зазначив в чому таке ставлення до нього виражається.
Незважаючи на невизнання своєї вини, винність обвинуваченого у скоєнні зазначених в обвинуваченні кримінальних правопорушень (злочинів) повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні об`єктивними доказами і зокрема.
І. Крадіжка велосипеда 12.04.2016 року
В судовому засіданні обвинувачений по даному епізоду показав, що 12.04.2016 року, вранці, в м. Ківерці Волинської області проходив по дорозі в напрямку с. Піддубці та біля старого приміщення лісництва побачив велосипед «дамка» чорного кольору, біля якого нікого не було. Тоді ж він вказаним велосипедом приїхав в с. Липини Луцького району на територію психіатричної лікарні та продав його за 300 грн. незнайомій особі. Категорично заперечив факт викрадення велосипеда.
Факт скоєння крадіжки велосипеда підтверджено наступними доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні ствердила, що вона працює в Ківерцівській районній лікарні Волинської області і як правило приїжджає на роботу власним велосипедом іноземного виробництва «дамка» чорного кольору із синьою наклейкою на ньому. В черговий раз, тобто 12.04.2016 року, вранці, приїхала цим велосипедом до пологового будинку вказаного медичного закладу та прив`язала його до ялини. В цей же день, після зміни, вона у власних справах поїхала у село, залишивши велосипед на цьому ж місці. Коли наступного дня з`явилась на роботі то виявила крадіжку велосипеда про що повідомила працівників поліції. Від когось із працівників лікарні дізналась, що до велосипеда в нічний час підходила незнайома особа.
Приблизно через декілька днів від працівників поліції вона дізналась про виявлення велосипеда, який був у неушкодженому стані і раніше належав їй.
Будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має та про обставини викрадення більше нічого пояснити не може.
Показання потерпілої об`єктивно підтверджуються протоколом огляду місця події від 12.04.2016 року відповідно до якого в місці на який вказала потерпіла був відсутній велосипед.
- іншим протоколом огляду місця події встановлено, що на території лікарні, що знаходиться в с. Липини, вул. Теремнівська, 98 Луцького району біля гаражних приміщень виявлено велосипед чорного кольору типу «дамка» з надписом на рамі «Brennabor» голубого кольору.
- про повернення велосипеда працівниками поліції потерпілій свідчить відповідна розписка останньої, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження.
- висновком судово-товарознавчої експертизи від 25.04.2016 року встановлено, що ринкова вартість бувшого у використанні велосипеда «Brennabor» типу «дамка» станом на 12.04.2016 року становить 1566 грн. 67 коп.
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні підтвердив показання потерпілої в тій частині, що він в ніч з 11 на 12 квітня 2016 року, під час чергування в реанімаційному відділенні Ківерцівської лікарні Волинської області бачив вночі біля велосипеда, який був прив`язаний біля входу в пологовий будинок, незнайому особу чоловічої статі, зростом 175-180 см., який був одягнутий в темну куртку. Вранці, 12.04.2016 року, біля 08 години на цьому місці велосипед був відсутній. Свідок ствердив також, що через вікно будівлі вимагав від сторонньої особи відійти від велосипеда, проте хто вчинив його крадіжку йому не відомо.
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні підтвердив, що дійсно в середині квітня 2016 року на території лікарні, що знаходиться в с. Липини Луцького району зустрів, як йому зараз відомо, обвинуваченого по справі, який запропонував йому придбати велосипед жіночий чорного кольору, запевнивши його, що він не викрадений. Спочатку обвинувачений пропонував йому купити велосипед за 400 грн., а потім погодився на суму в 300 грн. Тоді у нього склалось таке враження, що обвинувачений був в стані сп`яніння, а гроші йому були потрібні на придбання спиртного.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що дійсно на пропозицію ОСОБА_11 , знаючи від останнього, що велосипед не викрадений, придбав у обвинуваченого його за 300 грн., а через деякий час віддав його працівникам поліції, зрозумівши, що він є викраденим.
Обоє свідків категорично вказали на обвинуваченого, як особу, що продала велосипед. Цієї обставини не оспорював і сам обвинувачений.
Отже, даючи аналіз наведеним вище доказам в їх сукупності суд приходить до однозначного висновку про скоєння крадіжки саме обвинуваченим. Із показань свідка ОСОБА_10 зовнішній вигляд особи, яка перебувала в ніч з 11 на 12 квітня 2016 року біля велосипеда потерпілої, що знаходився біля полового будинку Ківерцівської лікарні, а саме зріст, одяг співпадає з зовнішніми ознаками обвинуваченого. Наявність у обвинуваченого верхнього одягу теплої куртки темно-синього кольору з бежевими вставками 13.04.2016 року підтверджено також і відеозаписом з відеокамери приміщення Ківерцівського відділу поліції, що не заперечував і сам ОСОБА_6 .
З врахуванням наведеного суд розцінює показання обвинуваченого як надумані, а тому до уваги не приймає, оскільки вони об`єктивно не підтверджені жодним доказом.
ІІ. Розбійний напад 16.04.2016 року
Обвинувачений ОСОБА_6 , по даному епізоду показав, що 16.04.2016 року в Ковельському районі не перебував, а в цей день знаходився в м. Рівне. В нічний час на 17.04.2016 року виїхав з даного міста пасажирським потягом до м. Ківерці Волинської області. Приблизно о 13 годині дизель-потягом прибув до смт. Голоби Ковельського району, де на залізничному вокзалі був затриманий працівниками поліції. Обвинувачений також показав, що ніякого відношення до розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 він не має.
Винуватість обвинуваченого в скоєнні розбійного нападу з проникненням в житло доводиться наступними доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що проживає в с. Дарівка по вул. Комсомольській Ковельського району Волинської області разом з хворою дружиною, яка позбавлена можливості самостійно пересуватись.
Перебуваючи у власному житловому будинку в нічний час 16.04.2016 року, приблизно о 24 годині відпочивав в кімнаті на ліжку при увімкнутому телевізорі. Тоді ж помітив проникнення в будинок через віконну раму раніше незнайомої йому особи, яка накинулась на нього та схвативши за обличчя приставила до шиї ніж з погрозою та вимагала віддати гроші. Почувши його відмову та крик дружини обвинувачений на деякий час залишив його та почав шукати гроші в його одязі, шафі, викидати з неї речі. Скориставшись цим, він встав з ліжка та схопивши сокиру, яка знаходилась поруч почав чинити опір та кинув її в напрямку нападника, проте категорично ствердити чи влучив у нього не може, хоч не виключає, що вдарив нею в плече останнього.
Вважає, що такими діями він злякав обвинуваченого, змусивши останнього залишити будинок та забути в ньому зняту чоловічу куртку.
Потерпілий категорично ствердив, що про обставини нападу добре пам`ятає і з впевненістю стверджує, що його скоїв саме обвинувачений, якого він впізнав та впізнає по зовнішніх ознаках. Він також показав, що з будинку були викрадені гроші в сумі 2000 грн., не змігши пояснити де вони знаходились, проте на даний час будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
Об`єктивність показань потерпілого в частині скоєння на нього розбійного нападу з проникненням в житло підтверджено також:
- протоколом огляду місця події від 17.04.2016 року, з якого слідує, що проникнення в житло сталось через демонтовану віконну раму, що розміщена біля вхідних дверей та має на собі ознаки такого демонтування із слідами пальців рук, які були предметом вилучення.
Під час огляду будинку було виявлено сокиру та на подвір`ї металевий предмет для забору сіна.
- в ході іншого огляду місця події від 18.04.2016 року із будинку потерпілого ОСОБА_13 було вилучено чоловічу куртку темно-синього кольору, яку зі слів потерпілого залишив нападник, в одній із кишень якої знаходився одноразовий станок для гоління, що був у використанні.
Із протоколу огляду чоловічої куртки, яка була вилучена 18.04.2016 року під час огляду місця події у будинку потерпілої слідує, що вона має темно-синій колір, у верхній задній частині якої у ділянці плечей наявна вставка бежевого кольору висотою 25 см. Аналогічна вставка мається по всій довжині з внутрішнього боку рукавів.
В ході відтворення відеозапису, зафіксованого камерою відеоспостереження, що закріплена на фасаді приміщення Ківерцівського відділу поліції, що знаходиться по вул. Залізничній, 52 13.04.2016 року у період з 19.07 год. по 19.21 год. встановлено, що на територію подвір`я заходить чоловік високого зросту, який одягнутий в чоловічу куртку темного кольору, на задній частині якої у верхній ділянці спини наявна вставка з тканини бежевого кольору.
Після відтворення даного відеозапису обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив ту обставину, що в зазначений день та час він дійсно перебував у цьому місці, заявивши, що на відеозаписі зафіксовано саме його.
Із фотознімків, які долучені до протоколу огляду чоловічої куртки та відтвореного відеозапису вбачається аналогічність верхнього одягу в який був одягнутий обвинувачений в зазначений вище час 13.04.2016 року.
- за висновком судово-цитологічної експертизи на лезі станка для гоління знайдено сліди поту та виявлено антиген В ізосерологічної системи АВО. Цим же висновком констатовано, що піт на лезі станка може походити від особи, кров якої містить антиген В ізосеролігчної системи АВО, в тому числі і від обвинуваченого ОСОБА_6
- висновком дактилоскопічної експертизи підтверджено, що один слід пальця руки, який було виявлено та відкопійовано на відрізок липкої стрічки під час огляду місця події 17.04.2016 року по АДРЕСА_1 , залишений середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
- під час особистого обшуку ОСОБА_6 після його затримання 17.04.2016 року о 13 год. 30 хв. на пероні поблизу залізничного вокзалу смт. Голоби Ковельського району (протокол затримання) було виявлено та вилучено складний ніж, а також встановлено, що він був одягнутий в шкіряну куртку, спортивну кофту сіро-синього кольору, джинсові штани синього кольору та тапочки з гуми чорного кольору, тобто останній перебував без верхнього одягу зимово-осінньої куртки.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим по справі знайома порівняно тривалий час. Ствердила, що саме він у вечірній час, коли вже темніло на вулиці, 16.04.2016 року в двері їх будинку, що знаходиться в смт. Голоби Ковельського району неподалік залізничного вокзалу хтось постукав, а коли вона їх відкрила то побачила обвинуваченого, який попросив дати в позику 50 грн. На його прохання вона не відмовила. Тоді ж вона звернула увагу, що на обвинуваченому були тапочки, тобто взуття не по сезону, так як на вулиці в той час було холодно. На одяг вона уваги не звернула.
Свідок підтвердила категорично, що наступного дня, тобто 17.04.2016 року борг в сумі 50 грн. було повернуто. Час і дату позики обвинуваченим вона добре пам`ятає, оскільки її мама щодня веде щоденник і в ньому зробила відмітку про цю подію.
Свідок ОСОБА_15 підтвердила показання свідка ОСОБА_14 в тому, що дійсно 16.04.2016 року, приблизно о 20 годині, в будинок постукали. В цей час вона відпочивала. Зі слів дочки дізналась, що в будинок заходив обвинувачений, якого вона добре знає, оскільки виховувала останнього в Голобському будинку-інтернаті коли там працювала, з проханням позичити гроші.
Через деякий час від мешканців селища дізналась, що ОСОБА_6 вчинив злочин в с. Дарівка Ковельського району із застосуванням ножа.
Дату коли до них приходив обвинувачений вона добре пам`ятає, оскільки веде щоденник і в ньому ця подія зафіксована.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні ствердила, що вона проживає в смт. Голоби Ковельського району шість років, а тому всіх мешканців знає в обличчя. Працює продавцем в магазині «Берізка», що знаходиться в с. Дарівка Ковельського району, що неподалік смт. Голоби.
16.04.2016 року, цю дату вона точно пам`ятає, перед закриттям магазину, близько 20 години, до магазину підійшов раніше невідомий їй чоловік, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та був одягнутий в теплу куртку і взутий у тапочки, маючи зовнішній неохайний вигляд. Ця особа повідомила, що він повернувся з АТО, і це викликало у неї підозру. Придбавши пиво він залишив територію торгового закладу.
Наступного дня, тобто 17.04.2016 року біля 10 години ранку, до магазину прийшов потерпілий ОСОБА_9 і розповів їй, що минулого вечора в його будинок увірвався незнайомий чоловік та погрожуючи йому ножем викрав гроші. Він захищаючись на його думку вдарив нападника сокирою.
Свідок категорично ствердила також, що по приїзду працівників поліції до магазину 17.04.2016 року вона бачила в автомобілі обвинуваченого та стверджує, що саме ця особа заходила в магазин напередодні. Вона також підтвердила, що обвинувачений є саме тією особою, яку вона впізнала та впізнає по його зовнішньому вигляду.
Отже, зазначені вище докази співвідносяться між собою, підтверджують один одного та дають підстави суду зробити однозначний висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні даного злочину.
Твердження обвинуваченого про те, що він свою зимово-осінню куртку, в якій знаходився біля Ківерцівського відділу поліції, а саме темно-синього кольору з вставками з тканини бежевого кольору до приїзду в Ковельський район після 13.04.2016 року віддав незнайомій особі в дощову погоду спростовано як і протоколом огляду місця події в ході якого з будинку потерпілого ОСОБА_9 була вилучена залишена куртка так і показаннями свідка ОСОБА_16 , яка ствердила, що обвинувачений був одягнутий саме в теплу куртку та тапочки на що вона звернула особливу увагу, а також протоколом особистого огляду ОСОБА_6 після його затримання в якому констатовано відсутність на обвинуваченому такого одягу.
Висунуте в ході розгляду справи алібі обвинуваченого в тому, що він не міг скоїти розбійний напад на потерпілого, оскільки об`єктивно на міг перебувати на місці скоєння злочину в час зазначений в обвинуваченні не знайшло свого підтвердження.
Так, обвинувачений стверджує, що 16.04.2016 року, близько 23-23 год. 30 хв. винаймав кімнату готелю, що знаходиться на залізничному вокзалі м. Рівне, а 17.04.2016 року близько 00 год. 30 хв. 01 год. придбав квиток на залізничний потяг від станції Рівне до станції Ківерці Волинської області на 03 год. 30 хв., пред`явивши паспорт касиру.
Зазначене твердження обвинуваченого повністю спростовано вище наведеними доказами, які суд відносить до об`єктивних, а також повідомленням на вимогу суду ПАТ «Українська залізниця» структурного підрозділу «Вокзал станції Рівне» про те, що ОСОБА_6 16,17 квітня 2016 року в кімнатах відпочинку вокзалу не реєструвався.
Відповідно до п. 19 Постанови КМУ «Про порядок обслуговування громадян залізничним транспортом» № 252 від 19.03.1997 року з наступними змінами та доповненнями, оформлення проїзних документів, крім тих, що мають право на пільговий та безоплатний проїзд, здійснюється без подання паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу.
Отже, суд вважає показання обвинуваченого надуманими і дані з єдиною метою ухилення від кримінальної відповідальності та затягування розгляду справи.
Поряд з цим, суд вважає доведеним факт викрадення обвинуваченим у потерпілого в ході розбійного нападу 100 грн., а не 2000 грн., як зазначив в ході судового розгляду потерпілий.
Даний висновок суду ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні ствердив, що 17.04.2016 року надійшло повідомлення в органи поліції про викрадення у потерпілого саме вказаної в обвинуваченні суми, тобто 100 грн.
Ці показання об`єктивно підтверджено і телефонограмою Ковельського відділу поліції на адресу Головного управління поліції про те, що з будинку ОСОБА_9 у вечірній час 16.04.2016 року було викрадено 100 грн., протоколом заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначена сума викрадення 100 грн.
В ході досудового слідства, як стверджує сторона обвинувачення потерпілий неодноразово стверджував про викрадення у нього 100 грн.
Даючи оцінку цим суперечливим показанням потерпілого в частині суми викрадених коштів, суд враховує вік потерпілого, його стан здоров`я та можливість добросовісно помилятись в сумі викраденого, при цьому виходить з того, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, суд приходить до висновку про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України та п. 3 ПП ВРСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до яких, призначаючи покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину має виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Виходячи з цього суд враховує, що скоєні обвинуваченим злочини відносяться до категорії умисних, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України є особливо тяжким.
Пом`якшуючих покарання обставин суд не знаходить, а до обтяжуючих відносить скоєння злочину ОСОБА_6 відносно особи похилого віку.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та повторно скоїв аналогічні злочини, в тому числі розбій, суд вважає за необхідне та можливе призначити останньому покарання в межах санкцій законів за якими він притягується до відповідальності.
Призначаючи покарання в мінімальних межах за санкцією ч. 3 ст. 187 КК України суд враховує стан здоров`я обвинуваченого його сімейний стан, умови проживання та виховання, його освітній рівень.
Разом з тим, підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.
На переконання суду саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України, а судові витрати стягненню з обвинуваченого.
На підставі викладеного та керуючись ст ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України обравши покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві приватної власності.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбування 7 (сім) років та 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому на праві приватної власності.
Початок відбування покарання засудженому рахувати з дня затримання, тобто з 17.04.2016 року.
Зарахувати засудженому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з 17.04.2016 року по день набрання вироком законної сили включно.
Запобіжний захід на час вступу вироку в законну силу залишити попередній утримання під вартою.
Витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі, що становить 3782,68 грн. стягнути з ОСОБА_6 .
Речові докази, а саме: сокиру, металеве приладдя із загостреним наконечником, ніж, станок для гоління, як такі що не становлять цінності та знаходяться в камері схову Ковельського відділу поліції знищити, велосипед «Brennabor», який переданий потерпілій ОСОБА_8 залишити у власності останньої.
Вилучені в ОСОБА_6 гроші на суму 400 грн. 45 коп. звернути на погашення витрат за проведення судово-криміналістичних експертиз, а чоловічу куртку повернути засудженому.
Оптичний диск з відеозаписом знятим з камери відеоспостереження ( АДРЕСА_2 ) 13.04.2016 року зберігати при матеріалах кримінального провадження
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим протягом вказаного терміну з дня отримання копії вироку.
Головуючий:ОСОБА_1

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3