У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000002 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 травня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, неодноразово судимого,
останнього разу вироком цього ж суду
від 21.05.2014 р. за ч. 1 ст. 122 КК України до
1 року 5 місяців позбавлення волі,
покарання повністю не відбуте,
засуджено за ч. 1 ст. 258-3 КК України (в ред. Закону від 18.05.2010 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
За ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним злочину.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 19 серпня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, вчинив злочин за наступних обставин.
Протягом березня травня 2014 року в Донецькій області на території України створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі ДНР), яка займається вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.
На початку червня 2014 року ОСОБА_7 , будучи радикально налаштованим до державної влади в Україні, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, вирішив вступити до терористичної організації «ДНР» та приймати участь у бойових діях проти сил антитерористичної операції (далі АТО).
З цією метою ОСОБА_7 звернувся по контактному телефону, який знайшов в мережі «Інтернет», до невстановленого представника «ДНР» та дізнався про умови вступу до вказаної терористичної організації.
18 червня 2014 року ОСОБА_7 у м. Донецьку в штабі терористичної організації «ДНР» був відряджений у м. Словянськ у структурний підрозділ під керівництвом невстановленого бойовика з умовним позивним «Тор».
У м. Словянську ОСОБА_7 отримав військову форму, кулемет «РПК», посвідчення члена «ДНР» серії НОМЕР_1 та умовний позивний « ОСОБА_8 ». Після чого ОСОБА_7 , маючи досвід строкової служби в Прикордонних військах України і практичні навики поводження з вогнепальною зброєю, був розподілений стрілком-розвідником в розвідувальну групу під командуванням невстановленого бойовика з умовним позивним « ОСОБА_9 » та пройшов спецпідготовку по здійсненню розвідувальної та диверсійної діяльності проти сил антитерористичної операції на території Донецької області, в тому числі 05 липня 2014 року при відступі незаконних збройних формувань з м. Словянська Донецької області.
Після відступу з м. Словянська ОСОБА_7 у складі розвідувальної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » прибув у м. Донецьк, після чого їх незаконне озброєне формування було передислоковане в с. Степанівка Шахтарського району Донецької області, де ОСОБА_7 приймав участь в облаштуванні бойових позицій незаконних військових формувань «ДНР».
В середині липня 2014 року поблизу с. Степанівка Донецької області під час участі в бойових діях з силами АТО ОСОБА_7 отримав осколкове поранення лівої сторони тулуба та травму голови.
На початку серпня 2014 року ОСОБА_7 , після лікування в медичному закладі у м. Сніжне Донецької області, повернувся в м. Шепетівку Хмельницької області. Після чого ОСОБА_7 підтримував зв`язки з невстановленими членами терористичної організації «ДНР» з умовними позивними «Спасатєль», «Крот», «Юстас», «Гога» та виношував наміри повернутися в Донецьку область для прийняття подальшої участі у складі терористичної організації «ДНР» при здійсненні розвідувальних операцій та збройних сутичок із силами антитерористичної операції.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну судових рішень та пом`якшення призначеного покарання на підставі ст. 69 КК України. Зазначає, що суд, призначаючи покарання, керувався політичною ситуацією в країні й повною мірою не врахував, що він визнав вину, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, під час перебування в ДНР не приймав участь у бойових діях проти України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 419 КПК України передбачено, що в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожен із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд апеляційної інстанції при розгляді даного провадження не дотримався цих вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись із вироком місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про пом`якшення призначеного йому покарання місцевим судом. Однак в апеляційній скарзі засуджений зазначив, що він перебував у ДНР лише один місяць, добровільно залишив указану організацію та не мав наміру туди повертатися, заперечував свою участь у підготовці інших бойовиків, за період перебування у ДНР жодного разу не брав участі у бойових діях проти Збройних Сил України. Тобто ОСОБА_7 фактично не погоджувався з фактичними обставинами справи, встановленими судом.
Як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд не виклав усіх доводів засудженого ОСОБА_7 , наведених в апеляційній скарзі, та, залишаючи скаргу без задоволення, не зазначив підстав, із яких її визнано необґрунтованою. Апеляційний суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не розкрив суті зібраних у провадженні доказів, не проаналізував їх у контексті з конкретними доводами апеляції і не співставив їх як між собою так і з наявними у провадженні доказами та ніяким чином не спростував посилання засудженого на відсутність у нього наміру повертатися до ДНР та того, що він не брав участі у підготовці інших бойовиків, в розвідувальних діях та в збройних сутичках із силами АТО.
Отже, суд апеляційної інстанції, не перевіривши у повному обсязі фактичні обставини провадження та істотно порушивши вимоги КПК України, передчасно дійшов висновку про доведеність вини і правильність кваліфікації дій засудженого за зазначеним у вироку законом про кримінальну відповідальність та доцільність призначеного йому судом покарання.
Крім того, апеляційний суд у порушення вимог ч. 3 ст. 35 КПК України розглянув кримінальне провадження у складі колегії, визначеної на підставі розпорядження секретаря судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 19 серпня 2015 року, а не на підставі застосування автоматизованої системи документообігу суду.
За таких обставин ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для її скасування.
При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити усі доводи, на які посилається засуджений ОСОБА_7 , і постановити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 19 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3