Ухвала іменем україни 05 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 .

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.

Апеляційний суд Дніпропетровської області зазначений вирок у частині призначення ОСОБА_7 покарання скасував, постановив новий вирок від 29 вересня 2015 року, яким засудив за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 31 травня 2015 року о 20.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мотоциклом «Дніпро 11», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, який згідно технічного паспорту серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , рухався по ґрунтовій дорозі з боку с. Кіровки в напрямку Карачунівського водосховища в Криворізькому районі Дніпропетровської області. Навпроти шлагбауму, будучи неуважним до дорожньої обстановки, не обравши в допустимих межах таку швидкість руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух мотоциклу, здійснив перекидання мотоциклу марки «Дніпро 11», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим грубо порушив вимоги пунктів 2.9 «а», 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тяжкі тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та його особі через суворість. Стверджує, що суд не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження даних про його особу й обставин, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим безпідставно дійшов висновку про неможливість застосування до призначеного йому покарання положень ст. 75 КК.
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок апеляційного суду і звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що суд при призначенні основного покарання належним чином не врахував даних про особу засудженого та її думку щодо міри покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали доводи касаційних скарг, пояснення прокурора, який просив скарги засудженого та потерпілої залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та потерпілої підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Апеляційний суд, призначаючи покарання засудженому за ч.2 ст.286 КК, не врахував у повній мірі положень зазначеного закону та призначив покарання без належного (хоча ці обставини наведені у вироку) врахування особи винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має позитивну характеристику з місця роботи та проживання, утримує малолітню дитину, у вчиненому злочині вину визнав та щиро розкаявся, а також думки потерпілої ОСОБА_8 , яка просила не призначати покарання, пов`язаного з реальним відбуттям.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що вчинений злочин є тяжким, скоєний засудженим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає за необхідне пом`якшити основне покарання ОСОБА_7 до мінімального розміру покарання, установленого санкцією ч.2 ст.286 КК. Таке покарання відповідатиме вимогам ст. 65 КК та буде достатнім й необхідним для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до засудженого положень ст. 75 КК колегія суддів не вбачає, оскільки тяжкий злочин вчинено особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та щодо малолітньої особи, що позбавляє суд дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування судового рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши йому основне покарання, призначене за ч.2 ст.286 КК України, до 3 років позбавлення волі.
У решті зазначений вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3