АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/874/15 Справа № 184/2469/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
05 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000249, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 березня 2014 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора прокуратури м. Орджонікідзе Дніпропетровської області на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_9

в режимі відіоконференції: обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_10

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_11

представника служби у справах дітей Орджонікідзевської міської ради ОСОБА_12
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року:
- ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.06.2012 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 1 місяць.
- ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; згідно ст. ст.75, 104 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вироком суду вирішено питання речових доказів.
В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати або змінити, як незаконний та виключити з нього за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку - скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, оскільки суд помилково дійшов такого висновку; також просив приймати до уваги лише ті пояснення, які надані в судовому засіданні, у зв`язку з тим, що на досудовому розслідуванні він та ОСОБА_8 обмовили себе під тиском з боку працівників міліції;

-захисник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду змінити, виключивши кваліфікуючу ознаку - скоєння злочину за попередньою змовою групою осіб, посилаючись на те, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок, кримінальне провадження закрити та скасувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки вирок суду ґрунтується на доказах, отриманих незаконним шляхом під час досудового розслідування; також зазначив, що крадіжку він не скоював та про це йому нічого не було відомо;

-прокурор просить вирок скасувати внаслідок м`якості і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 07.06.2012 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців; ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього зобов`язання: повідомляти КВІ про зміну місця проживання та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в цей орган.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2014 року близько 17 год.00 хв. в ході бесіди ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку чужого майна, на що ОСОБА_7 дав добровільно згоду. В той же день, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , прибули до будинку АДРЕСА_3 , де за допомогою ключа від гвинтового замка, ОСОБА_7 відімкнув замок на дверях підвального приміщення цього будинку і потрапивши всередину приміщення, шляхом підбору ключів до наявних в підвальному приміщенні сараїв, ОСОБА_7 відімкнув сарай № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , після чого разом з ОСОБА_8 проникли до вказаного сараю, звідки таємно, а ОСОБА_8 повторно, умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, викрали спортивний велосипед «Стартер», вартістю 1000 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надали заяви про застосування до них з боку працівників міліції Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області недозволених методів фізичного і психічного впливу при веденні розслідування з метою отримання неправдивих показань про винуватість ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_8 зазначив, що 07.04.2014 року його, обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 затримали працівники міліції та застосували фізичну силу, спочатку в службовому автомобілі, а потім в міському відділку міліції, зокрема, його били ОСОБА_15 та ще 2 працівника міліції, чим примусили дати зізнавальні пояснення про вчинення крадіжки велосипеду разом з ОСОБА_16 . 08.04.2014 року працівники карного розшуку здійснювали психологічний тиск, у зв`язку з чим він під час розслідування давав неправдиві свідчення.

ОСОБА_7 вказав на те, що 07.04.2014 року його та ОСОБА_8 затримали працівники міліції, відвезли до міського відділку міліції, де, утримуючи до ночі, шляхом погроз та застосування фізичної сили, без матері та адвоката, змусили надати пояснення про вчинення крадіжки велосипеда разом з ОСОБА_8 .

Обвинувачені та їх захисники просили провести перевірку за вказаними фактами у відповідності до вимог ч. 6 ст. 206 КПК України, оскільки службова перевірка, висновки якої є в матеріалах кримінального провадження, проведена працівниками міліції, які були зацікавлені в цих висновках та є необ`єктивною.

Заслухавши думку учасників судового провадження, обговоривши зміст клопотань сторони захисту про необхідність перевірки заяв обвинувачених про застосування до них під час досудового розслідування недозволених методів розслідування, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Зі змісту ч. 6 ст. 206 КПК України слідує, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя, суд зобов`язані зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та , зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Отже, враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитьсь неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане ОСОБА_8 і ОСОБА_7 може бути розцінене як кримінально-каране діяння, а суд апеляційної інстанції, в силу своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити відповідність вказаних ними обставин дійсності, колегія суддів вважає необхідним доручити проведення перевірки, в установленому законом порядку, заяв обвинувачених про застосування до них недозволенних методів під час досудового розслідування прокуратурі Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Доручити прокурору Дніпропетровської області провести перевірку заяв обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , наданих під час апеляційного судового розгляду про застосування до них під час досудового розслідування методів фізичного і психологічного впливу зі сторони працівників карного розшуку та слідчих органів Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Матеріали перевірки заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з результатами перевірки направити Апеляційному суду Дніпропетровської області в строк до 07 жовтня 2015 року.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4