Справа № 495/3955/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003195 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працював за наймом поваром, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ст. 345 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2015 року приблизно о 05.30 годині обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись в приміщенні бару, розташованого на території пляжу, навпроти бази відпочинку «Прем`єра», по вулиці Приморській, Центрального курортного району, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, в якому працював на сезонній роботі, та по прибуттю на вказане місце слідчо-оперативної групи Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області й виконанні слідчим СВ - потерпілим ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, обвинувачений ОСОБА_3 виявив відносно нього неповагу виражену в образливих висловлюваннях й поведінці, при цьому наніс удари ногами та руками потерпілому по різних частинах тіла, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта від 25.08.2015 року № 273 судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_7 є тілесні ушкодження множинні синці і садна в області голови, кінцівок, як результат травмуючої дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою ударяючою поверхнею, на що вказує характер тілесних ушкоджень та їх розміри. Садна та синці зазвичай викликають незначні скоро минущі наслідки, на протязі не більше як 6 днів і відповідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що влітку 2015 року сезонно він працював барменом в смт Затока, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. 25.08.2015 року він з іншими працівниками святкували завершення сезону. У однієї із дівчат пропала сумка та ними була викликана міліція. О 05.30 годині до кафе за викликом прибула слідчо-оперативна група. Прибувши до бару співробітник міліції він же потерпілий ОСОБА_7 почав знімати його на відео по мобільному телефону, у зв`язку з чим він обурився та хотів забрати у нього мобільний телефон. Співробітники поліції намагались положити його на підлогу, він відбивався від них та наніс тілесні ушкодження потерпілому руками та ногами в різні частини тіла. Він налякався, що так трапилось, оскільки раніше не мав конфліктів із співробітниками міліції. Після конфлікту він був затриманий та доставлений до відділу міліції. В той день алкогольних напоїв він не вживав. Він щиро розкаявся у скоєному та вважає, що поступив невірно. Через декілька днів він залишив смт. Затоку та поїхав в Харьківську область за місцем свого мешкання, оскільки захворіла його бабуся. В подальшому судові повістки він не отримував. Знаходячись під вартою він зрозумів, що поступив невірно, дуже шкодує, що так трапилось. Просив суд суворо його не карати та призначити міру покарання не з позбавленням волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 345 ч.2 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працював до арешту за наймом поваром, має постійне місце мешкання та реєстрації в Харківській області, є сиротою та проживав з бабусею, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, потерпілий ОСОБА_7 будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся в скоєному, активне сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, працює за наймом, потерпілий претензій будь якого характеру до обвинуваченого не має, суд вважає недоцільним відбування покарання у виді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов, судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання у виді 2 ( два ) роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з-під варти у залі суду 01.06.2016 року.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ