Справа № 461/5441/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/612/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

потерпілого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року про продовження строку тримання під вартою відносно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, щодо ОСОБА_7 .

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30 вересня 2016 року задоволено вказане клопотання, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 28 листопада 2016 року включно.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №0000218 02 квітня 2014 року), а саме, у тому, що він 02 квітня 2014 року приблизно о 05 год. 17 хв. у місті Львові, керуючи автомобілем марки "Рено Трафік", р/н НОМЕР_1 та рухаючись ним у крайній лівій смузі руху вул. Стрийської в напрямку виїзду за межі міста, наближаючись до перехрестя вулиць Стрийська-Максимовича, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.1 п.п. 1.5; 1.10 ( в частині значення терміну "небезпека для руху"; "пішохідний перехід"); Р.2 п. 2.3 (підпунктів "б" та "д"); 2.10. а, в, г, д, є; Р. 12 п. 12.3; 12.4; 12.9 (підпункту "б") та Р.18 п. 18.1, які виразились в тому, що керуючи вказаним транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані та перевищуючи максимальну швидкість, дозволену у населеному пункті, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому в цей час перебував пішохід ОСОБА_10 , та з моменту виникнення небезпеки для руху пішохода ОСОБА_10 , яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (наїзду на пішохода), в результаті якої пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті на місці ДТП. Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 перемістив тіло пішохода ОСОБА_10 з проїзної частини дороги на роздільний газон, не вживши заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, не викликав карету швидкої медичної допомоги та не повідомив про ДТП орган чи підрозділ міліції, а залишив місце пригоди.
Своє рішення слідчий суддя мотивує тим, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному не може бути замінено, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, заявлені при обранні запобіжного заходу ризики залишились.
На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з 20:00 години до 06:00 години.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що, постановляючи зазначену ухвалу, слідчий суддя в порушення вимог ст. 8 КПК України не дотримався принципу верховенства права, неповно та не об`єктивно дослідив матеріали справи з причини упередженості щодо особи підозрюваного та потерпілого, так як був особисто зацікавлений в результаті розслідування. Також здійснюючи функції судового контролю, безпідставно відхилив доводи сторони захисту та не надав належної оцінки повної відсутності в доданих до клопотання матеріалах будь-яких доказів наявності ризиків,на котрі посилається слідчий, а саме доказів можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів. Апелянт вважає, що задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя не повністю врахував заперечення сторони захисту щодо безпідставності продовження терміну досудового розслідування та відповідно тримання під вартою на такий довгий термін, в той час як зазначені в клопотанні слідчі заходи можливо об`єктивно та реально виконати в двох трьох денний термін, а не протягом двох місяців. Щодо причин упередженості слідчого судді вважає, що однією з них є ухвала від 14 травня 2015 року, якою було надано дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 . При цьому слідчий не дослідив та не врахував той факт, що слідчим щодо ОСОБА_7 всупереч вимог ч.1 ст. 42 та ч.1 ст. 278 КПК не було вжито у день оголошення підозри (13 травня 2015 року) заходів для вручення складеного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Таким чином ОСОБА_7 не набув процесуального статусу підозрюваного, не ознайомлений зі своїми правами і обов`язками, відповідно не міг бути арештованим. Вважає, що прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, а слідчий суддя не скористався своїм правом, передбаченим ч.4 ст. 194 КПК України, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Просить врахувати, що у ОСОБА_7 міцні соціальні зв`язки, разом з ним проживають його родичі, якими він опікується. ОСОБА_7 позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, має постійне місце праці, на даний час відбувається процес відшкодування збитків потерпілому, котрий претензій майнового характеру не має. Більше дев`яти місяців утримується під вартою, усвідомив та переосмислив ставлення до різних життєвих подій.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_8 , який повністю підтримав апеляційну скаргу, просить її задоволити, думку прокурора, який вважає рішення слідчого судді законним і обґрунтованим, клопоче про залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, думку потерпілого ОСОБА_9 про законність судового рішення та показання свідка ОСОБА_11 , вивчивши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

13 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру за ч.2 ст. 286 КК України, а 14 травня 2015 року слідчим СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 винесено постанову про зупинення досудового розслідування то оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування неодноразово зупинялось у зв`язку з виконанням певних процесуальних дій та відновлювалось після виконання цих дій.

Компетентним органом Естонської Республіки задоволено запит про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а тому 31.08.2016 року було здійснено процедуру екстрадиції з Естонії до України (м. Київ) ОСОБА_7 та поміщено його у Лук`янівський слідчий ізолятор м. Києва для подальшого етапування до м. Львова, куди прибув 06 вересня 2016 року.

Приймаючи рішення, слідчий суддя, врахувавши тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про його особу, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні слідчого, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного, оскільки завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, так як потрібно провести певні слідчі дії, наведені в клопотанні, які мають істотне значення для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про незаконність його затримання та відсутності у затриманого ОСОБА_7 статусу підозрюваного є безпідставними та необґрунтованими з таких підстав.

Згідно з матеріалами кримінального провадження №00000218, 13 травня 2015 року слідчим щодо ОСОБА_7 складено повідомлення про підозру за ч.2 ст. 286 КК України, однак 13 травня 2015 року його не було вручено внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, та в подальшому вручено підозрюваному 06 вересня 2016 року.

Наведені обставини свідчать про те, що, виходячи із змісту норми ч.1 ст. 42 КПК України, ОСОБА_7 набув статусу підозрюваної особи.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено, що ризики, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначені у клопотанні слідчого обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

Істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, слідчим суддею не допущено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 30 вересня 2016 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4