Справа № 366/2119/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/647/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 08.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
08 червня 2016 року м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченої: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києва матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іванківського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку с. Рагівка, Поліського району, Київської області, одружену, пенсіонерку, інваліда ІІ групи, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

У пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 310 КК України виправдано за недоведеністю в її діях складу даного кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Згідно із вироком, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що навесні 2015 року, більш точної дати слідством не встановлено, на земельній ділянці, що по АДРЕСА_2 , яка перейшла до неї у спадщину, з метою вирощування декоративних рослин квітів, посіяла в грунті насіння маку, яке придбала на ринку в м. Києві. В подальшому протягом червня-липня 2015 року, коли з насіння почали рости рослини, ОСОБА_7 здійснювала їх вирощування, тобто доглядала за посівами та сходами, прополювала бур`ян, з метою доведення їх до стану цвітіння.

13 липня 2015 року о 17 год. 55 хв., працівниками Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області, під час проведення обшуку на земельній ділянці по АДРЕСА_2 виявили та вилучили 259 рослин зі сформованими плодами, які відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 2-02/888 від 22.07.2015 року відносяться до рослин виду «мак снотворний», які ОСОБА_7 незаконно посіяла та вирощувала для власних потреб.

Таким чином своїми умисними діями, що виразилися в незаконному посіві та вирощуванні маку снотворного в кількості 259 рослин, ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 310 КК України.

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року обвинувачену ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 310 КК України виправдано за недоведеністю в її діях складу даного кримінального правопорушення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що стороною обвинувачення під час досудового слідства не було встановлено, а під час судового розгляду не було надано суду переконливих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_7 вчинила дії, які є об`єктивною стороною злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, а саме: здійснила незаконний посів та вирощування рослин маку снотворного навесні-влітку 2015 року.

Виправдовуючи обвинувачену ОСОБА_7 судом у вироку також зазначено, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 310 КК України характеризується прямим умислом.

Відповідно до обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_7 , вона посіяла насіння маку з метою вирощування декоративних рослин квітів, та здійснювала їх вирощування, тобто доглядала за посівами та сходами, прополювала бур`ян, з метою доведення їх до стану цвітіння.

Таким чином сторона обвинувачення в обвинувальному акті сама визначає, що ОСОБА_7 не мала умислу на посів снотворного маку та вирощування його з метою доведення до стану дозрівання. В судовому засіданні судом достовірно встановлено, і не спростовано жодним доказом, наданим обвинуваченням, що ОСОБА_7 придбала насіння маку для посіву його в якості декоративних квітів. Визначити, що придбане насіння, яке розфасоване у спеціальну упаковку з маркуванням і продається у вільному продажу, є насінням маку снотворного, як зазначено експертом у висновку судово-біологічної експертизи № 910/16-34 від 05.02.2016 року, ОСОБА_7 , без допомоги спеціаліста і спеціального обладнання, не могла.

Таким чином, на думку суду обвинуваченням не доведено, що ОСОБА_7 усвідомлювала суспільну небезпеку свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки та бажала настання таких наслідків.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та протиріччях, які не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку, а всі можливості по збиранню нових доказів по справі вичерпані та прийшов до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних та беззаперечних доказів наявності в діяннях обвинуваченої ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

На думку апелянта. висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та спростовується доказами дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження, частина з яких судом не взята до уваги, і які могли істотно вплинути на його висновки за умови належного дослідження та оцінки, а також покладення в основу вироку доказів, які є суперечливими.

Так, судом не взято до уваги, як належний доказ, протокол обшуку від 13.07.2015 року, який проведений на підставі ухвали слідчого судді, за участю двох понятих, які підтвердили вказаний факт у судовому засіданні. Крім цього, судом у вироку взагалі не описано огляд фототаблиці до протоколу обшуку, які детально були досліджені під час проведення судового засідання. Твердження суду про те, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 є прямо зацікавленим в результаті розгляду справи в силу своїх службових обов`язків, на думку апелянта нічим не обґрунтовані. Вибірковість суду першої інстанції в дослідженні доказів також проявляється в тому, що дослідивши висновок судово-біологічної експертизи від 05.02.2016 року, суд не взяв до уваги факт про неможливість самостійного розмноження та проростання рослин маку снотворного.

В зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підтвердила її доводи та просила задовольнити;

обвинувачену та її захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили відмовити в її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачену з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

За встановлених фактичних обставин справи, виходячи із закріпленого в ст. 63 Конституції України принципу презумпції невинуватості та вимог ст. ст. 370, 373 КПК України про те, що судове рішення повинно бути законним, обгрунтовани і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй було інкриміноване.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України та, давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність в її діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, суд першої інстанції навів мотиви за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про її виправдання.

Вирок суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Так, ч.1 ст. 310 КК України передбачає відповідальність за незаконний посів або вирощування снотворного маку.

Об`єктом зазначеного кримінального правопорушення є встановлений порядок поводження з предметами, які можуть бути сировиною або технологічними компонентами для виготовлення (виробництва) наркотичних засобів або психотропних речовин.

Предметом цього злочину є будь-які види снотворного маку.

Постановляючи по даній справі виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, суд першої інстанції правомірно зазначив, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 310 КК України характеризується прямим умислом. Відповідно до висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, сформульованого в обвинувальному акті від 10.08.2015 року, ОСОБА_7 посіяла насіння маку, яке придбала на ринку в м. Києві з метою вирощування декоративних рослин квітів, та здійснювала їх вирощування, тобто доглядала за посівами та сходами, прополювала бур`ян, з метою доведення їх до стану цвітіння.

Даних про те, що ОСОБА_7 умисно посіяла або вирощувала снотворний мак, сформульоване обвинувачення не містить.

Судом було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 придбала насіння маку для посіву його в якості декоративних квітів та не розуміла, що це є насіння маку снотворного. Визначити, що придбане насіння, яке розфасоване у спеціальну упаковку з маркуванням і продається у вільному продажу, є насінням маку снотворного, ОСОБА_7 без допомоги спеціаліста і спеціального обладнання, не могла.

Зазначене підтверджується дослідженими судом та зазначеними у вироку доказами, а саме показами обвинуваченої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також даними, зафіксованими в описовій частині висновку експерта за результатами проведення судово-біологічної експертизи № 910/16-34 від 05.02.2016 року, де зазначено, що на території України вирощується велика кількість видів та сортів родини макових, насіння яких може розрізнити тільки фахівець за допомогою спеціального мікроскопічного обладнання. При купівлі насіння маку на ринку покупець не може визначити, який вид маку виросте (а.с. 134-135).

Ч.2 ст. 24 КК України визначено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинуваченням не доведено, що ОСОБА_7 мала умисел на незаконний посів та вирощування саме снотворного маку, який є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, усвідомлювала суспільну небезпеку свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки та бажала настання таких наслідків.

Докази винності ОСОБА_7 , на які посилалось апелянт, були перевірені судом першої інстанції та належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд всебічно та повно дослідив показання обвинуваченої ОСОБА_7 , свідків та зібрані докази, дав їм належну оцінку в їх сукупності і дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому законно, з врахуванням вимог ст. ст. 373, 374 КПК України, ухвалив виправдувальний вирок.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області;-

ухвалила :
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4