1 із 4 Провадження №1-КП/303/536/16
Справа №303/6522/16-к
Номер рядка статистичного звіту-2
ВИРОК
22 листопада 2016 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0002108 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села В.Корпець Мукачівського району мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, раніше судимого:
- 20 січня 2012 року Голосіївським районним судом міста Києва за частиною 1 статті 187 частиною 3 статті 185 КК України до трьох років позбавлення волі. 21 листопада 2013 року умовно-достроково звільнений з невідбутим терміном покарання 10 місяців 5 днів,
громадянина України,
- обвинуваченого за статтею 128 КК України;
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
14 вересня 2016 року, близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на спільному подвір`ї будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , схопив за одяг та відтягнув потерпілого ОСОБА_5 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до мешканців вказаних вище будинків. Відтягнувши останнього за декілька метрів від дуфорту, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс ОСОБА_5 один удар рукою зажатою в кулак по голові, від якого потерпілий впав на землю.
Внаслідок падіння ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, множинні переломи кісток склепіння черепа, забій головного мозку, внутрішньо-мозкові гематоми лівої гемісфери, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення та ударянні об такі, що можливі внаслідок нанесення удару затиснутої в кулак руки сторонньої людини з послідуючим падінням та ударянням головою об асфальтне покриття.
Вказані вище тілесні ушкодження є такими, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і по давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 14 вересня 2016 року.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факти і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище. При цьому ствердив, що давно знайомий з потерпілим. 14 вересня 2016 року побачив його на

2 із 4
спільному подвір`ї будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 в стані сильного алкогольного сп`яніння, він чіплявся до дівчат. Відтягнувши його в сторону, наніс йому один удар затиснутою в кулак рукою в область обличчя, від удару потерпілий впав на асфальт. Після чого, він залишився в нього вдома ночувати, на стан здоров`я не скаржився. Через декілька днів обвинуваченому стало відомо, що потерпілого забрали в лікарню. На теперішній час шкода не відшкодована, оскільки потерпілий не визначився з сумою, яка підлягає відшкодуванню.
Потерпілий в судовому засіданні ствердив, що у вересні 2016 року підробляв у свого знайомого в місті Мукачево. 14 вересня 2016 року ввечері трохи випив, тому нічого не пам`ятає про події того дня. Прийшов до свідомості вже тільки в лікарні. Претензій до обвинуваченого не має, в разі відшкодування ним затрат на лікування.
При цьому, суд враховує позицію потерпілого який не звертався до суду з цивільним позовом, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченому, за вчинений злочин, залишив на розсуд суду.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, що останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Вирішуючи питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 суд приходить до наступного.
Вказані вище показання обвинуваченого та потерпілого узгоджуються з наданим суду протоколом слідчого експерименту від 26 жовтня 2016 року, згідно якого обвинувачений в присутності понятих відтворив обставини події, що мала місце 14 вересня 2016 року між ним та потерпілим ОСОБА_5 при цьому показав, яким чином наніс потерпілому удар рукою зажатою в кулак і як останній впав на асфальтне покриття.
Згідно висновку експерта Мукачівського районного відділення СМЕ № 79/2016 від 25 жовтня 2016 року у потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, множинні переломи кісток склепіння черепа, забій головного мозку, внутрішньо-мозкові гематоми лівої гемісфери, які виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення та ударянні об такі, що можливі внаслідок нанесення удару затиснутої в кулак руки сторонньої людини з послідуючим падінням та ударянням головою об асфальтне покриття.
Вказані вище тілесні ушкодження є такими, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень і по давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 14 вересня 2016 року.
Крім того, згідно вказано вище висновку потерпілий поступив у неврологічне відділення 19 вересня 2016 року, операція проведена 20 вересня 2016 року.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. В судовому засіданні обвинувачений та потерпілий не оспорювали фактичні обставини справи, при яких виникли вказані вище тілесні ушкодження.
Згідно вимог частини 1 статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналізуючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена, а кваліфікація його дій за статтею 128 КК України вірна, оскільки він спричинив потерпілому необережне тяжке тілесне ушкодження.

3 із 4
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, суд не знаходить
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те що вчинене ним кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому максимальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією статті 128 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення злочину, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з обмеженням волі, але враховуючи, що останній щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування, з урахуванням вимог статтей 75,76 КК України.
Частиною 2 статті 4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , що діяв на час вчинення цього діяння.
Закон про кримінальну відповідальність , що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі відповідно до частини 2 статті 5 КК України.
Станом на 22 листопада 2016 року стаття 76 КК Україні є чинною в редакції Закону № 1492-VIІІ від 07 вересня 2016 року ( який набув чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто після 18 жовтня 2016 року) однак, вона погіршує становище особи.
У свою чергу, редакція, цієї статті, яка була чинною на момент вчинення злочину було передбачено право, а не обов`язок суду на покладення на засудженого обов`язків, перелічених у пунктах 1-6 цієї статті. В новій редакції статті суд вже зобов`язаний покласти на засудженого такі обов`язки як періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, також може додатково покласти обов`язки, передбачені в пунктах 1-6 частини 2 статті 76 КК України.
Таким чином, застосування підлягає стаття 76 КК України в редакції, яка існувала на час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки вказані вище зміни не має зворотної дії в часі.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

4 із 4
Речові докази та судові витрат відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчій інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Мукачівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1