Дата документу 29.02.2016

Справа № 200/5046/15-к
Провадження № 1-кп/334/20/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000536 від 31.07.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, громадянина України, одруженого, освіта вища, судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.375, ч.3 ст.371 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:
До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло зазначене кримінальне провадження в порядку ст.34 КПК України, згідно ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 09.04.2015р.

26.02.2016р. захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Прокурор прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , представник потерпілих ОСОБА_6 проти задоволення клопотання захисника заперечували, просили суд відмовити в його задоволенні та призначити справу до судового розгляду.

За результатами розгляду обвинувального акту, складеного слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , затвердженого прокурором прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 16.03.2015р. у кримінальному провадженні №0000536 від 31.07.2014р. встановлено наступне:

Як визначено в ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового

розслідування);

9)дату та місце його складання та затвердження.

Однак, при направленні обвинувального акту до суду, слідчим, прокурором, вимоги вищезазначеного законодавства, дотримані не в повній мірі.

Органами досудового розслідування наведені у обвинувальному акті дії судді ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 371 КК України, як завідомо незаконні домашній арешт та тримання під вартою, вчинені в інших особистих інтересах (а.с.13).

Згідно формулювання обвинувачення за ч.3 ст.371 КК України, «на підставі завідомо неправосудних ухвал слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 незаконно утримувалися під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі №3 впродовж 4 днів, тобто з 27 по 31 січня 2014р.; ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - впродовж 7 днів, тобто з 27 січня по 3 лютого 2014р., ОСОБА_17 - впродовж 16 днів, тобто з 27 січня по 12 лютого 2014р., а ОСОБА_18 в наслідок застосування до нього домашнього арешту, з 28 січня 2014р. був незаконно обмежений у пересуванні у будь-який час доби».

В той же час, згідно обвинувального акта, суддя ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному триманні під вартою ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , та завідомо незаконному домашньому арешті ОСОБА_18 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.371 КК України, - завідомо незаконні домашній арешт та тримання під вартою, вчинені в інших особистих інтересах (а.с.25).

Тобто, в дослівно наведеному формулюванні обвинувачення судді інкриміноване незаконне тримання під вартою без ознаки «завідомо», яка є єдиною підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, а кваліфікація зазначених дій всупереч змісту пред`явленого обвинувачення містить кваліфікуючу ознаку «завідомо».

Крім того, наведене з обвинувального акту формулювання обвинувачення не містить кваліфікуючих ознак вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ст.371 КК України, в інших особистих інтересах, в обвинуваченні не розкрито зміст, в чому саме полягали інші особисті інтереси, в який момент часу виник відповідний умисел, а також чим «інші особисті інтереси» були вмотивовані, тоді як кваліфікація зазначених дій всупереч змісту пред`явленого обвинувачення містить кваліфікуючу ознаку «вчинені в інших особистих інтересах».

Також слід зазначити, що формулюючи обвинувачення, як завідомо незаконні домашній арешт та тримання під вартою, з огляду на граматичне тлумачення норми закону, орган досудового розслідування при кваліфікації дій ОСОБА_4 використав неіснуюче положення закону України про кримінальну відповідальність за ст.371 КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у постановленні завідомо неправосудних ухвал про застосування запобіжних заходів до ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , тобто, згідно дослівно наведеному формулюванню обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України - постановлення суддею завідомо неправосудних ухвал та постанов, вчинене в інших особистих інтересах.

Але наведена в обвинувальному акті фабула кримінального правопорушення суттєво відрізняється за змістом від норми матеріального закону, який встановлює кримінальну відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Таким чином, орган досудового розслідування при кваліфікації дій ОСОБА_4 використав неіснуюче положення закону України про кримінальну відповідальність за ст.375 КК України.

Крім того, наведене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення не містить кваліфікуючих ознак вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених ст.375 КК України, в інших особистих інтересах, а кваліфікація зазначених дій всупереч змісту пред`явленого обвинувачення містить кваліфікуючу ознаку «вчинене в інших особистих інтересах».

Інкриміновані ОСОБА_4 діяння утворюють самостійні склади злочинів, які є суміжно-конкуруючими за ознаками предмета і суб`єкта, що виключає їх одночасне застосування.

Суб`єкт злочину за ст.371 КК України спеціальний службова особа слідчий, прокурор, а у випадку завідомо незаконного тримання під вартою начальник місця попереднього ув`язнення.

Суб`єктом незаконного арешту міг бути тільки суддя, оскільки вирішення питання про взяття особи під варту є компетенцією судді, який з приводу цього виносить ухвалу. Але судді за дії, передбачені ст. 371 КК України, несуть відповідальність за ст. 375 КК України, яка передбачає спеціальний склад злочину.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. Обов`язкові відомості, які повинен містити в собі обвинувальний акт, визначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, а перелік додатків до нього - в ч. 4 цієї ж норми закону.

При цьому, ч.4 ст.291 КПК України містить перелік обов`язкових додатків до обвинувального акта, серед яких є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зазначена вимога кримінального процесуального закону дає підстави суду для перевірки дотримання прокурором вимог ст. 293 КПК України, з урахуванням приписів ст. 42 КПК України, що, в свою чергу, є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду провадження обвинуваченим.

Всупереч вимогам ст. 293 КПК України обвинувальний акт був вручений підозрюваному слідчим, а не прокурором. вручення копії обвинувального акту відбулось без дотримання вимог, передбачених кримінальним процесуальним законом
У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинний містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення кримінального закону та формулювання обвинувачення.

Безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення.

Передбачені п.3 ч.4 ст. 291 КПК України положення щодо обов`язкового доручення до обвинувального акту розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, цивільного позову та реєстру матеріалів досудового розслідування направлені на реалізацію права обвинуваченого на захист та гарантують перед судом відсутність його порушення в частині обізнаності особи, яку притягають до кримінальної відповідальності, з пред`явленим обвинуваченням його обсягом та доказовою базою яка може бути використана стороною обвинувачення в суді.

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Частина 2 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік даних, яким повинен відповідати обвинувальний акт. Зокрема, п. 5 ч. 2 вказаної норми кримінального процесуального права передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03.10.2012р. «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти одне із рішень передбачених ст. 314 КПК України, а саме повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься інформація про те, що в якості потерпілих були допитані особи: ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 тобто 9 осіб (п.п.1-9 розділу П реєстру досудового розслідування)

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено про те, що пам`ятки про процесуальні права та обов`язки вручені дев`яти потерпілим особам. Відомості щодо способу залучення їх потерпілими - відсутні.

Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам чинного КПК, а саме ч.2 ст. 109 КПК України.

Суд вважає, що зазначені недоліки обвинувального акту перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Таким чином, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 291,314,376,395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000536 від 31.07.2014р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.375, ч. 3 ст. 371 КК України повернути прокурору прокуратури Дніпропетровської області для усунення зазначених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів після її проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1