Провадження № 11-кп/792/283/16
Справа № 686/8655/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 357,
ч.3 ст. 357 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001190 від 08.03.2015 року, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

Вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, -

-14.11.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., який сплатив 24.11.2014 року,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, ч.1 ст.187 КК України та призначено йому покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В силу ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, -

-22.08.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, зі встановленням іспитового строку на 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. В силу ст. ст. 71, 72 КК України, до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22.08.2014 року і остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком на (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 235 (двісті тридцять п`ять) грн. 87 коп.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Як вбачається з вироку, 08.03.2015 року близько 05 години ранку, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння навпроти кафе «Буфет» по вул. І.Франка, 16 у м.Хмельницькому, спровокувавши конфлікт з ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому. Коли потерпілий почав тікати, ОСОБА_7 , наздогнав його біля кафе «Лемон» по вул.Франка, 10 та наніс ще три удари кулаками обох рук в обличчя, від яких ОСОБА_10 впав на коліна, та при цьому з плеча ОСОБА_10 впала його чоловіча сумка-барсетка вартістю 800 грн. з офіційними документами (паспорт громадянина України серії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 ; посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_10 ; службове посвідчення державної прикордонної служби серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_10 ; довіреність від 14.07.2011 року, посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11 ; довіреність від 05.07.2012 року, посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_12 ; довіреність від 28.04.2010 року, посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_13 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ), дві банківські розрахункові картки ПАТ «Райфайзен Банк» та ПрАТ «Отіпі Банк», ключі від автомобіля вартістю 500 грн., флеш накопичувач об`ємом 2 Гб. вартістю 100 грн. та мобільний телефон «FLYIQ 4601», ІМЕІ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 вартістю 1662 грн. 50 коп., у якому знаходилась СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_7 вартістю 30 грн. з коштами на рахунку в сумі 10 грн. Після цього, ОСОБА_7 підняв з корисливих мотивів у присутності ОСОБА_10 його сумку та передав своїй знайомій ОСОБА_14 , заподіявши таким чином потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3102 грн. 50 коп. та завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді набряків м`яких тканин вправій половині лобної ділянки голови, правої половини обличчя, правої сідниці, крововиливів слизової оболонки правої половини обох губ, поверхневих ран слизової оболонки правої половини нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому, 08.03.2015 року близько 05 год. 15 хв., після того, як ОСОБА_10 забрав у ОСОБА_14 свою сумку, яку їй передав, ОСОБА_7 миттєво наблизився до ОСОБА_10 та з корисливих мотивів напав на нього, нанісши три удари кулаком правої руки в обличчя, спричинивши таким чином тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин носа, правої навколоочної ділянки, крововиливів м`яких тканин обох навколоочних ділянок, садна шкіри нижньої повіки правого ока з переходом на виличну ділянку, крововиливу під кон`юктиву правого очного яблука, закритого перелому спинки носа з незначним зміщенням уламків, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Після цього, діючи відкрито для потерпілого, забрав вище вказану сумку у невстановленої особи на ім`я ОСОБА_15 , та втік з місця події.

ОСОБА_8 , 08.03.2015 року близько 05 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у дворі будинку, що навпроти Дитячої спортивної школи № 3 по вул. Пилипчука, 43 у м.Хмельницькому, отримав від ОСОБА_7 , наступні документи: паспорт громадянина України серії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 ; посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_10 ; службове посвідчення державної прикордонної служби серії НОМЕР_3 , видане на ім`я ОСОБА_10 ; довіреність від 14.07.2011 року, посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_11 ; довіреність від 05.07.2012 року, посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_12 ; довіреність від 28.04.2010 року, посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_13 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , які ОСОБА_8 умисно привласнив та заховав у дворі вищевказаного будинку.

08.03.2015 року близько 12 години ОСОБА_8 повернувся на дане місце і забрав попередньо заховані документи та передав на зберігання своєму знайомому ОСОБА_16 для того, щоб ними в подальшому розпорядитись в особистих інтересах.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, як незаконний, а кримінальне провадження відносно нього закрити. При цьому зазначає, що висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянта, покази, які він давав в судовому засіданні, були змінені судом з метою визнання його винним у злочині якого він не вчиняв. Документи, які ОСОБА_7 йому дав він викинув під балкон, а не ховав і будь - хто мав можливість з паспорту вирвати сторінки. Крім того, хотів повернути документи власнику, але боявся, що потерпілий його може побити, тому вирішив ввечері підкинути їх під двері квартири, однак у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями 8 березня 2015 року, не зміг цього зробити. Апелянт вказує, що факт отримання ним тілесних ушкоджень, 8 березня 2015 року, підтвердили свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , однак суд безпідставно не повірив їх показам. Правоохоронним органам здати документи не міг, оскільки перебував у відділі міліції на обліку. Також вказує, що не давав пояснення про вилучення у нього документів працівниками міліції.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку суду в частині визнання його винним за ч.1 ст.187 КК України та просить закрити кримінальне провадження в цій частині. Призначити більш м`яке покарання і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що він вдарив ОСОБА_10 щоб помститися за те що останній вдарив його по обличчю і корисливих мотивів не мав. Сумка барсетка опинилася у нього в руках випадково, її передав йому невстановлена особа ОСОБА_15 . Просить врахувати, що він допомагав слідству у розкритті злочину, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду в сумі 5000 гривень.
В поданій апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати через істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність і закрити кримінальне провадження. При цьому вказує, що висновки суду не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , не спростував всіх доводів на захист ОСОБА_8 , не усунув всіх сумнівів винуватості обвинуваченого та не дав в рішенні правову оцінку діям останнього. Також, на думку апелянта, слідчий експеримент не може використовуватися як доказ, тому що при його проведенні не був залучений захисник, участь якого була обов`язкова, оскільки ОСОБА_8 знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансері. Крім того, суд безпідставно відхилив покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які підтвердили, що ОСОБА_8 8 березня 2015 року побили невідомі.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. В силу ч.1 ст.70 КК України остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки. В силу ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. В силу ст. ст. 71, 72 КК України, до цього покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 22.08.2014 року і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін. На думку прокурора, судом допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам обвинувачених, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Зазначає, що обвинувачені раніше судимі за вчинення майнових злочинів, не працюють, характеризуються посередньо, на шлях виправлення не стали, вчинили нові умисні корисливі злочини в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захисника- адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримку поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню за таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 , а також обвинуваченого ОСОБА_7 в частині визнання його винним за ч.1 ст.187 КК України, обвинувачені та захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаються на невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження.

Проте винність обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинах підтверджується наступними доказами.

Як вбачається з вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину визнав у тому, що в ніч з 07 на 08 березня 2015 року неподалік кафе «Буфет 24», під час вживання алкоголю у нього з ОСОБА_10 виник конфлікт, після якого він його двічі вдарив та взяв барсетку, яку кинув ОСОБА_14 .. Коли ОСОБА_10 забрав свою сумку, він підбіг до потерпілого та вдарив декілька разів по обличчю кулаками, а хлопець на ім`я ОСОБА_15 повторно забрав сумку, яку віддав йому. Після того, як він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_14 побили потерпілого, вони втекли в один з дворів, де він дістав з барсетки телефон, який залишив собі, а документи, серед яких був паспорт, передав ОСОБА_8 ..

В суді першої інстанції ОСОБА_8 свою вину не визнав, пояснивши, що разом зі своїми знайомими та раніше незнайомим ОСОБА_10 вживали алкоголь у кафе «Буфет 24». Біля його приміщення між потерпілим та ОСОБА_7 виникла сварка, яка переросла в бійку. Він побіг за ОСОБА_10 , який втік у провулок біля кафе «Лемон». В тому місці потерпілого били декілька осіб з його компанії і він один раз вдарив його ногою в район нирок. У зв`язку з тим, що в їхню адресу кричали перехожі, вони втекли в двір будинків, неподалік ДЮСШ, де ОСОБА_7 з сумки потерпілого дістав телефон, який залишив собі, та дав йому потримати документи, які він сховав під балкон. Збираючись повернути документи потерпілому, наступного ранку забрав їх та відніс ОСОБА_16 на зберігання. Віддати документи потерпілому не зміг, оскільки в той вечір його побили невідомі.

Винність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інкримінованих злочинах підтверджується і показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що в ніч з 7 на 8 березня 2015 року він разом з обвинуваченими та їх знайомими вживали алкогольні напої. Між ними виник конфлікт і його почали бити, через що він тікав. Однак його наздогнали, декілька разів вдарили і забрали барсетку. Особі, яка була у балаклаві він наніс удар і повернув викрадене, після цього його сильно побили, забравши барсетку з телефоном, ключами, банківськими картками та особистими документами.
Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_19 підтвердили факт конфлікту, а також заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, під час якого у останнього ОСОБА_7 забрав барсетку з якої дістав речі, які були в сумці, а саме телефон, паспорт та інші документи.
Згідно показів свідка ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_8 08 березня 2015 року передав з невідомих причин йому для зберігання паспорт та інші документи, які були вилучені працівниками міліції з його квартири.
Ці показання підтверджуються даними протоколу огляду квартири ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_3 (а.к.п. 92-93).
Об`єктивно вина обвинувачених підтверджується даними протоколу огляду місця події від 08.03.2015 року, а саме території неподалік кафе «Лемон» по вул. І. Франка у м. Хмельницькому, де мали місце протиправні дії щодо ОСОБА_20 (а.к.п. 89-90).
Як вбачається з даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 та даних протоколів огляду предметів і документів, перелік викраденого майна у потерпілого відповідає зазначеному у обвинуваченні. (а.к.п. 80, 105-118)
Та обставина, що ОСОБА_7 добровільно видав телефон «FLY», яким заволодів у ОСОБА_10 та заховав в дворі житлового будинку по АДРЕСА_4 , підтверджується даними протоколу огляду від 19.08.2015 р.(а.к.п. 94-97)
Відповідно до даних протоколів проведених слідчих експериментів від 30.03.2015 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 продемонстровано, як саме відбувались події в день інциденту, щодо обставин заволодіння сумкою потерпілого та нанесення йому тілесних ушкоджень. (а.к.п. 123-137)
Посилання захисника в апеляційній скарзі про не допустимість як доказу даних отриманих під час слідчого експерименту з ОСОБА_8 перевірені колегією суддів і визнані безпідставними.
Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.52 КПК України участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

На час проведення цієї слідчої дії підстав для обов`язкової участі захисника, передбачених ст. 52 КПК України встановлено не було.
Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, захисник ОСОБА_8 був залучений до кримінального провадження 16.04.2015 р. тобто вже після проведення слідчого експерименту.
Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів передбачених частинами 1 та 3 ст.357 КК України перевірені колегією суддів і визнані безпідставними. Сам ОСОБА_8 не заперечував, що отримавши від ОСОБА_7 документи ОСОБА_10 розпорядився ними, а саме сховав їх під балкон. Після чого на ранок забрав ці документи та відніс їх своєму знайомому ОСОБА_16 на зберігання, у якого вони і були вилучені працівникам міліції. Посилання в апеляційних скаргах на те, що ОСОБА_8 мав намір підкинути зазначені документи потерпілому, не беруться до уваги, оскільки ці дії якщо б вони і були вчиненні свідчили б про дієве каяття. Так як знаходяться поза межами закінченого злочину вчиненого ОСОБА_8 .
Та обставина, що ОСОБА_8 мав умисел привласнити офіційні документи в особистих інтересах свідчать його дії, а саме факт передачі документів на зберігання іншій особі, відсутність у паспорті всіх сторінок, що підтверджується протоколом його огляду, та показаннями потерпілого стосовно того, що в день подій паспорт був зі всіма сторінками. Ці обставини свідчать про цілеспрямований намір використання офіційних документів у особистих інтересах.
Пояснення свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про побиття ОСОБА_8 не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_22 у вчиненні зазначених злочинів.
Диспозиція ч.3 ст.357 КПК України передбачає незаконне заволодіння будь- яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом - за таких обставин доводи захисника ОСОБА_9 викладені в апеляційній скарзі про те, що паспорт потерпілого опинився в руках ОСОБА_8 випадково і його дав ОСОБА_7 не беруться до уваги колегією суддів, оскільки незаконно заволодіваючи паспортом та іншими документами потерпілого, ОСОБА_8 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій передбачав суспільно небезпечні наслідки цих дій і бажав їх настання тобто діяв з умислом.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність в його діях складу злочину передбаченого ч.1 ст. 187 КК України перевірені колегією суддів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 заволодів сумочкою потерпілого внаслідок побиття останнього.
Після чого передавши паспорт і документи потерпілого ОСОБА_8 заволодів мобільним телефоном потерпілого яким розпорядився на свій розсуд.
Згідно даних протоколу огляду від 19.08.2015 р. ОСОБА_7 видав мобільний телефон яким заволодів у ОСОБА_10 (а.к.п. 94-97)
Ці дії ОСОБА_7 доводять його винність у вчиненні корисливо насильницького злочину передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Зазначені обставини спростовують посилання обвинуваченого, що він не вчиняв розбою.
Та обставина що потерпілому крім легких тілесних ушкоджень, було заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я підтверджується даними висновку судово медичного експерта №267 на а.к.п. 98 100.
Відповідно до даних висновків експерта № 267 від 20.03.2015 року та №390 від 10.04.2015 року у ОСОБА_10 в зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді набряків м`яких тканин правої половини лобної ділянки голови, носа, правої половини обличчя, правої навколоочної ділянки, правої вушної раковини, лівої кисті, крововиливів м`яких тканин обох навколоочних ділянок, обох вушних раковин з переходом на праву завушну ділянку, правого плеча, правого передпліччя, лівого стегна, лівої здухвинної ділянки тазу, правої сідниці, саден шкіри обох сідниць, передньої поверхні правого колінного суглобу, тильної поверхні обох кистей, голови, нижньої повіки правого ока з переходом на виличну ділянку, крововиливу під кон`юктиву правого очного яблука, крововиливів слизової оболонки правої половини обох губ, поверхневих ран слизової оболонки правої половини нижньої губи, розриву барабанної переділки правого вуха, після-травматичного запалення правої вушної раковини, закритого перелому спинки носа з незначним зміщенням уламків, розвитком вогнища запалення (абсцесу) лівої половини носової переділки. Також у потерпілого спостерігається пошкодження цілості штучної коронки 2-го зуба на верхній щелепі справа.
Набряки м`яких тканин в правій половині лобної ділянки голови, носа, правої половини обличчя, правої навколоочної ділянки, крововиливи м`яких тканин обох наколоочних ділянок, правої сідниці, садна шкіри нижньої повіки правого ока з переходом на виличну ділянку, крововилив під кон`юктиву правого очного яблука, крововиливи слизової оболонки правої половини обох губ, поверхневі рани слизової оболонки правої половини нижньої губи, закритий перелом спинки носа з незначним зміщенням уламків могли утворитися від прямої дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути стиснуті в кулаки кисті рук та взуті ноги ОСОБА_7 , не виключено, за тих обставин, які вказані підозрюваним під час проведення з ним слідчого експерименту.(а.к.п. 98-100, 138-141)
Суд оцінивши наявні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Дії ОСОБА_8 судом обґрунтовано кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційних документів, вчинене в особистих інтересах та за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.
Підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції в межах повноважень суду апеляційної інстанції, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку в частині призначеного покарання судом першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особам обвинувачених перевірені колегією суддів.
Як вбачається з вироку, покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначене з врахуванням загальних засад призначення покарання передбачених ст. 65 КК України.
Судом враховані обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , до яких відносяться: сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків, відсутність претензій у потерпілого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , є повне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому та відсутність у останнього претензій до нього.

Враховуючи молодий вік обвинувачених, колегія суддів вважає, що призначене покарання є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення винних та попередження нових злочинів.
Також, підстав для пом`якшення покарання і звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Перевіривши доводи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 , прокурора викладені у апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони не знайшли свого підтвердження. Всі докази судом, досліджені у повному обсязі, їм надано вірну правову оцінку, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а призначене обвинуваченим покарання знаходиться у межах установлених у санкціях частин статей за які вони засуджені.

З врахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинувачених, захисника, прокурора і скасування чи зміни вироку суду першої інстанції.

На під ставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених, захисника адвоката ОСОБА_9 та прокурора - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2