Справа № 750/4148/16-к
Провадження № 1-кп/750/205/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2016 року м.Чернігів
Деснянський районний суд м.Чернігова
в складі головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Усть-Середньокан, Среднєканського району, Магаданської області, СРСР, громадянина України, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
Відповідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
14.01.2015 Президентом України видано Указ «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, затверджений Законом № ІІЗ-УІІІ від 15.01.2015, у зв`язку з чим почав діяти особливий період.
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16 травня 2015 року №9, солдат ОСОБА_4 був призначений на посаду стрільця 2 відділення охорони 3 взводу охорони 1 роти охорони військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12 січня 2016 року солдату ОСОБА_4 надавалась відпустка до села Гуринівка Харківської області за сімейними обставинами на десять діб у період із 13 січня 2016 року до 22 січня 2016 року.
Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
ОСОБА_4 , з 23 січня 2016 року до 14 квітня 2016 року, в порушення ст. ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, після закінчення терміну відпустки, вчинив нез`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин в умовах особливого періоду, а отриманий у зв`язку із цим час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та перебуваючи за адресою свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
14 квітня 2016 року ОСОБА_4 повернувся до місця проходження служби.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.407 КК України визнав повністю та підтвердив обставини, що викладені у обвинуваченні. Показав, що не з`явився за місцем проходження служби через стан здоров`я матері. Щиро каявся у скоєному.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно викладених вище обставин справи, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 КК України, як
нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного - його вік, сімейний стан, освіту обвинуваченого, стан його здоров`я відповідно до даних, що маються у справі, характеристики з місця служби та місця проживання, що він не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі відповідно до мінімальної межі санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинене кримінальне правопорушення, та про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові доказами відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1