У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2.,

суддів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Лариса Іванівна Скідан проти України та 4 інші заяви» від 16 червня 2016 року вирішено об'єднати заяви, у тому числі й заяву ОСОБА_1, та, беручи до уваги умови декларацій Уряду України та засоби забезпечення дотримання зазначених у них зобов'язань, вилучити заяви з реєстру справ відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

У поданій до Верховного Суду України (далі - Суд) заяві та доповненні до неї ОСОБА_1, посилаючись на зазначене рішення ЄСПЛ, на підставі пункту 4 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), порушує питання про забезпечення здійснення правосуддя у справі щодо нього в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України (далі - КК), та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії судового слідства.

Стверджує, що за вказаним обвинуваченням судом не було ухвалено жодного рішення, і це суперечить як нормам національного законодавства, так і підтверджується рішенням ЄСПЛ у справі щодо нього.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів установила таке.

Як видно з долучених до заяви документів, постановою прокурора Суворовського району м. Херсона від 27 травня 2005 року порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною п'ятою статті 191 КК.

31 серпня 2005 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні цього злочину.

У подальшому дії ОСОБА_1 було перекваліфіковано на частину першу статті 366 та частину другу статті 367 КК.

Національними судами справа розглядалась неодноразово.

У ході судового розгляду справи прокурор на підставі статті 277 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року змінив пред'явлене ОСОБА_1 обвинувачення, виключивши з нього кваліфікацію за частиною другою статті 367 КК. Потерпілий не скористався своїм правом підтримувати обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі.

Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17 березня 2010 року ОСОБА_1 засуджено за частиною першою статті 366 КК до покарання у виді штрафу в розмірі вісімсот п'ятдесят гривень та звільнено від призначеного покарання у зв'язку із закінченням строків давності. Вирок набрав законної сили 17 серпня 2010 року.

У своєму рішенні у справі «Лариса Іванівна Скідан проти України та 4 інші заяви» ЄСПЛ, пославшись на власне рішення «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року, в якому констатував порушення статті 6 параграфа 1 та порушення статті 13 Конвенції, визнав подальший розгляд заяв невиправданим. В односторонній декларації Уряд України визнав надмірну тривалість кримінальних проваджень і відсутність у національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту та запропонував виплатити заявникам певні суми, зокрема ОСОБА_1 - відшкодування у розмірі вісімсот десять євро.

Відповідно до пункту «а» частини другої статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на виконання рішення ЄСПЛ Україна може вжити додатковий захід у виді відновлення попереднього юридичного стану, який заявник мав до порушення Конвенції настільки, наскільки це можливо (restitutio in integrum), що полягає, зокрема, у повторному розгляді справи судом, включаючи відновлення провадження у справі.

Механізм реалізації цього права у кримінальному судочинстві закладено у нормах Глави 33 КПК, які регламентують підстави і порядок перегляду Судом судових рішень у кримінальних справах.

Однією з підстав для перегляду судових рішень Судом, що визначена пунктом 4 статті 445 КПК, є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

За результатами розгляду заяви з цієї підстави Суд може прийняти одне з рішень, визначених частиною третьою статті 455 КПК:

1) змінити судове рішення (судові рішення), не передаючи справу на новий розгляд;

2) скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково та направити справу на новий розгляд до суду, який ухвалив оскаржуване судове рішення;

3) скасувати судові рішення та закрити провадження у справі.

Таким чином, Суд вправі переглянути справу лише у тому випадку, коли у заяві про перегляд порушуються питання про зміну або скасування постановлених у ній судових рішень.

У кримінальній справі щодо ОСОБА_1, і це він не заперечує у своїй заяві, будь-якого судового рішення з приводу його обвинувачення за частиною другою статті 367 КК не ухвалювалось, а обвинувачення було виключено шляхом зміни прокурором обвинувачення.

За наведених обставин перегляд справи або відновлення провадження у ній є неможливим, а тому заяву слід визнати необґрунтованою.

Керуючись статтями 445, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4