АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа 629/1776/15-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/70/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.78 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 березня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2015 р.,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки та на нього покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

12 травня 2015 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання начальника Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його до місць позбавлення волі.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2015 року, вищезазначене подання задоволено, ОСОБА_7 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а його направлено для відбування покарання, призначеного вироком суду від 24 жовтня 2011 року.

Суд у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_7 5 жовтня 2013 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КпАП, а 26 грудня 2013 року його було засуджено за ст.356 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн., що свідчить про систематичне невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що суд не взяв до уваги, що вищезазначеними вироками йому не було призначено покарання, пов`язане з його реальним відбуванням в місцях позбавлення волі, він регулярно відмічався в інспекції Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області, характеризується посередньо, має неповнолітнього сина і стару матір, проживає в сільській місцевості і займається присадибним господарством.

Зазначені обставини на думку апелянта свідчать про його виправлення і про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому він просить скасувати ухвалу міськрайонного суду і закрити провадження по справі.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, а також думку прокурора, який вважав рішення суду правильним, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, 14 листопада 2011 року ОСОБА_7 був поставлений на облік до Лозівської МРВ КВІ УДПтС в Харківській області та 17 листопада 2011 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, передбаченими ч.3 ст.164 КВК України.

26 грудня 2013 року ОСОБА_7 був засуджений за вчинення 5 лютого 2012 року нового злочину, передбаченого ст.356 КК України, до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. (т.2 а.с.68-70).

З урахуванням матеріалів провадження та вищенаведених доказів, колегія суддів приходить до висновку про правильне встановлення районним судом факту притягнення засудженого до адміністративної відповідальності та його засудження за скоєння нового злочину до штрафу.

При цьому, районний суд належно встановив, що обидва стягнення мали місце в період випробувального строку, встановленого ОСОБА_7 вироком суду від 24 жовтня 2011 року, що свідчить про невиконання засудженим покладених на нього обов`язків і формально є підставою для задоволення подання Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 24 жовтня 2011 року покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .

Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення вищезазначеного подання і направлення засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі, суд першої інстанції не взяв до уваги ряд суттєвих обставин, а також вимог кримінального закону, що зумовило прийняття рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим.

Так, іспитовий строк ОСОБА_7 , тривалістю в 2 роки, згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 жовтня 2011 року, починав спливати з цієї дати і закінчується 24 жовтня 2013 року.

Як зазначено вище, і це підтверджується матеріалами провадження, подання начальника Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його до місць позбавлення волі, надійшло до Лозівського міськрайонного суду Харківської області 12 травня 2015 року, тобто через 1 рік 6 місяців та 16 днів після закінчення іспитового строку.

Згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2013 року (т.2 а.с.68-70), ОСОБА_7 новий злочин, передбачений ст.356 КК України, скоїв 5 лютого 2012 року.

Про скоєння ОСОБА_7 5 лютого 2012 року нового злочину Лозівському міжрайонному відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області було відомо задовго до сплину іспитового строку, оскільки ще 30 квітня 2012 року було складено висновок службового розслідування за фактом скоєння нового злочину зазначеною особою.

Однак, незважаючи на наведене, подання про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його до місць позбавлення волі до Лозівського міськрайонного суду Харківської області від начальника Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області надійшло лише 12 травня 2015 року, тобто через 1 рік 6 місяців та 16 днів після закінчення іспитового строку обвинуваченому і через 3 роки і 13 днів після того, як зазначеній інспекції стало відомо про скоєння 5 лютого 2012 року ОСОБА_7 нового злочину.

Окрім того, частиною 2 ст.78 КК України, якою регулюються правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачено, що у разі невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

За змістом зазначеного закону, а також відповідно до ч.4 ст.166 Кримінально- виконавчого Кодексу України, скоєння адміністративних порушень повинно бути систематичним, тобто вчинене три і більше разів, за які засуджений притягувався до адміністративної відповідальності, тоді як матеріалами провадження підтверджується скоєння ОСОБА_7 лише одного адміністративного правопорушення, що не взято до уваги судом першої інстанції.

Частиною третьою ст.78 КК України встановлені правові наслідки скоєння засудженим нового злочину на протязі іспитового строку, що передбачає винесення нового вироку та призначення покарання за правилами , передбаченими ст..ст.71, 72 КК України.

Про скасування випробувального строку в даному випадку в ч.3 ст.78 КК України не йдеться, що також не враховано судом першої інстанції.

В тексті подання інспекції Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області та в тексті оскаржуваної ухвали Лозівського міськрайсуду відсутні посилання на матеріали, які б підтверджували систематичне скоєння ОСОБА_7 правопорушень, за які він систематично притягувався до адміністративної відповідальності.

Окрім того, як зазначено вище, подання інспекції Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області до Лозівського міськрайсуду Харківської області надійшло 12 травня 2015 року, тобто через 1 рік 6 місяців та 16 днів після закінчення іспитового строку.

Як в зазначеному поданні, так і в тексті оскаржуваної ухвали відсутні посилання на поважні причини, які зумовили пропуск іспитового строку на звернення з поданням до суду, тобто закінчення іспитового строку для ОСОБА_7 станом на 12 травня 2015 року залишилося поза увагою суду першої інстанції, що у сукупності з іншими, вищезазначеними обставинами зумовило прийняття оскаржуваної ухвали, якою засудженому необґрунтовано скасовано іспитовий строк призначеного покарання.

Оскільки вищезазначеними матеріалами провадження підтверджується необґрунтованість ухвали суду від 6 липня 2015 року, а в матеріалах провадження відсутні докази, які б містили, передбачені ст.78 КК України підстави для скасування іспитового строку, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення подання інспекції Лозівського МРВ КВІ УДПтС в Харківській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.166 КВК України, ст.ст. 404, 407, 409, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити .

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 6 липня 2015 р. про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання, призначеного вироком суду від 24 жовтня 2011 р. скасувати.

У задоволенні подання начальника Лозівського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 24 жовтня 2011 р. покарання відносно засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий

Судді