Справа № 199/4210/16-к
УХВАЛА
14.06.2016 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області юриста другого класу ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовується тим, що 19.04.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 , на підставі дублікату Свідоцтва про право власності на житло, виданий 22.08.2003 року Управлянням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що реєстрація проведена на підставі документів, які мають ознаки фіктивності.

12.05.2016 року, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у приватного нотаріуса ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук, з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Під час обшуку вилучені документи, зокрема: копію договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №79 буд. АДРЕСА_3 ; копію рішення Київського районного суду м. Сімферополя, яким визнано за ОСОБА_6 право власності на нежитлове приміщення №79 буд. АДРЕСА_3 ; копію звіту про оцінку нежитлового приміщення АДРЕСА_4 ; копію договору купівлі-продажу Уг частини житлового будинку АДРЕСА_4 ; копію звіту про оцінку житлового будинку АДРЕСА_4 ; копію рішення Київського районного суду м. Сімферополя, яким встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2005 року до 2010 року та визнано за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно за вищевказаним будинком. Вказані документи були оглянуті та повернуті законному володільцю.

У ході перевірки дійсності вказаних вище документів, встановлено, що рішення Київського районного суду м. Сімферополя по справам № 123/1948/13-ц від 11.10.2013 року та № 123/1944/13-ц від 21.10.2013 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні. Разом з тим, згідно інформація, яка вказана у рішенні по справі № 123/1948/13-ц від 11.10.2013 року встановлено, що 26.06.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Дане приміщення належало ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2013 року. Факт придбання нежитлового приміщення у попереднього власника також підтверджується розпискою. У зв`язку з чим Київським районним судом м. Сімферополя, право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_5 визнано за ОСОБА_6 . Проте, за результатами ознайомлення з матеріалами інвентаризаційної справи КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації» наявні відомості про те, що дана квартира ніколи не приватизувалась та на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 27.01.2012 року належить Територіальній громаді міста Дніпропетровська, в особі Дніпропетровської міської ради, що свідчить про фіктивність рішення Київського районного суду м. Сімферополя.

Крім того, невідомі особи, які шахрайським шляхом заволоділи квартирою за адресою АДРЕСА_1 отримували звіт про оцінку вказаної квартири у ТОВ «ВКФ Спарта» директором якого являється ОСОБА_8 , а в ході опрацювання документів, вилучених у приватного нотаріуса ОСОБА_4 встановлено, що звіти про оцінку приміщення №79, буд. АДРЕСА_3 та житлового будинку АДРЕСА_4 виконані також ТОВ «ВКФ Спарта» та підписані ОСОБА_8 .

Відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 26.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 190 КК України.

Далі, під час досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження встановлено, що 11.04.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_4 , на підставі рішення Київського районного суду м. Сімферополя, Автономної республіки Крим №123/1941/13-ц від 11.10.2013 року зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_9 . 15.04.2016 року приватний нотаріус ОСОБА_4 , на підставі договору іпотеки, серія та номер: 1238, виданий 11.04.2016 року зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_10 .

Проаналізувавши інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що будь-які відомості щодо рішення Київського районного суду м. Сімферополя Автономної республіки Крим №123/1941/13-ц від 11.10.2013 року та договору іпотеки, серія та номер: 1238, виданий 11.04.2016 року в реєстрі відсутні, тому є підстави вважати, що реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_6 проведена на підставі підроблених документів.

Таким чином, квартира АДРЕСА_6 , яка зареєстрована за ОСОБА_10 є предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч.2 ст. 170 КК України підпадає під майно, яке підлягає арешту.

Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч.2 ст.173 КК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1)правову підставу для арешту майна;

2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації;

3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

4)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Наведені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку в достатній мірі не доводять наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Дніпропетровської міської прокуратури №1 Дніпропетровської області юриста другого класу ОСОБА_3 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дні проголошення ухвали.

Слідчий суддя: