№ 1-кп/760/328/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі : головуючого судді- ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Бахмач , Бахмацького району,Чернігівської обл.,
українця , громадянина України , освіта середня, не одруженого ,
не працює, зареєстрованого та проживаючого у
раніше судимого:
- 30.03.2006 Бахмацьким районним судом Чернігівської області
за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу у розмірі 510 гривень ;
-29.12.2006 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за
ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі , на
підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з
випробуванням на 3 роки ;
-12.06.2008 Ізяславським районним судом Хмельницької області за
ст. 185 ч. 2, 71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;
звільнився 10.08.2012 по відбуттю строку покарання ;

у вчиненні злочинів , передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 1 КК України ,-
за участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
28.11.2015 приблизно о 19 г. ОСОБА_5 перебував на території залізничного вокзалу станції Київ-пасажирський ,що за адресою м. Київ, пл.Вокзальна,1 в м. Києві і помітив раніше йому незнайомого ОСОБА_6 та вирішив повторно таємно викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій намір ,направлений на повторне таємне викрадення чужого майна , ОСОБА_5 вдаючи ,що нібито він є працівником вокзалу підійшов до ОСОБА_6 та запропонував йому пройти до службового приміщення , якого насправді не існувало , нібито для того щоб допомогти потерпілому забрати свої речі із камери схову.
Отримавши згоду потерпілого , ОСОБА_5 провів ОСОБА_6 на залізничну платформу «Північна № 1,2,3,4» , де наказав йому підняти руки , що той і зробив. Після цього ОСОБА_5 свою ліву руку протягнув до кишені куртки потерпілого. Потерпілий намагався відштовхнути обвинуваченого , але той з метою подолання опору останнього , наніс декілька ударів рукою в обличчя , тим самим застосувавши до ОСОБА_6 насильство , що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього.
Заволодівши відкрито повторно цим майном обвинувачений ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник , а майном розпорядився на власний розсуд .
Крім того , 04.12.2015 біля 10г. обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на площі Вокзальній, 1 в м. Києві , а саме у приміщенні кафе «Варенична» помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , підійшов до нього та став вимагати від останнього передати йому його куртку , в яку той був вдягнутий .
Отримавши відмову, ОСОБА_5 демонструючи в руці предмет, що схожий на електрошокер та погрожуючи застосуванням насильства ,небезпечним для життя та здоров`я особи ,яка зазнала нападу , відкрито викрав куртку чорного кольору потерпілого, вартістю 1000 гривень .
Після цього обвинувачений з місця вчинення злочину зник, а майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав себе винним .
Повідомив суду ,що на момент листопада 2015 року працював на залізничному вокзалі в якості охоронця , але неофіційно.
28.11.2015 р. в момент коли знаходився на першому поверсі вестибюля вокзалу , його покликав працівник поліції , якого він знав наглядно. Цей працівник показав йому на раніше незнайомого йому ОСОБА_6 ,який перебував неподалік і наказав забрати цінні речі у нього ,а потім з ним поділитись.
Він підійшов до ОСОБА_6 , той перебував у стані алкогольного сп`яніння і сказав йому , що проведе його камер збереження речей .
Він відвів ОСОБА_6 до північних платформ , провів до темного місця і там двічі вдарив його кулаком в обличчя. Потім він забрав у ОСОБА_6 документи, телефон «Нокіа» , 60 євро та 80 грн.
Він інших речей не брав ,а ті що взяв відніс до працівника поліції ,який також відмовився у нього їх брати . Документи потерпілого викинув , 60 євро поміняв на гривні , а мобільний телефон здав до кіоску , що розташований на вокзалі ,де той був вилучений в подальшому .
Тому вважає ,що діяв по вказівці працівників поліції і не повинен нести відповідальності.
04.12.2015 р. він знаходився на залізничному вокзалі біля 07.30 і заходив до кафе «Варенична» ,де бачив знайомого йому наглядно ОСОБА_7 .
Він не погрожував потерпілому ні словесно , ні будь-якими речами , а попрохав дати йому на деякий час його куртку ,бо йому треба було поїхати на судове засідання.
Потерпілий добровільно віддав йому куртку .
Він не зміг віддати куртку потерпілому ,тому що його взяли під варту в залі суду.
Не дивлячись на таку позицію обвинуваченого , суд вважає ,що його винність знайшла своє підтвердження зібраними по справі доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив ,що 28.11.2015 року перебував на залізничному вокзалі в м. Києві , оскільки повинен був у вечері прослідувати до м. Запоріжжя.
За годину до потягу , пішов до камери схову , щоб забрати свої речі , але не зміг цього зробити , переплутав ячейки. Через це він запізнився на потяг і вимушений був залишитись на ніч на вокзалі.
Коли він знаходився в вестибюлі вокзалу, до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_5 , який був вдягнутий у форму і він подумав, що він є працівником вокзалу. Він сказав ,що треба пройти разом з ним до відділу поліції ,на що він погодився .
Але виявилось ,що вони вийшли на платформи і дійшовши до кінця, він отримав від обвинуваченого удари в голову , в живіт , від чого впав на землю.
Потім обвинувачений забрав із кишень його одягу документи , гроші 800 грн. , 140 євро та 500 доларів , мобільний телефон «Нокіа», банківські картки ,квиток на потяг.
В нього була на обличчі кров і коли обвинувачений пішов , він повернувся до вокзалу та звернувся до поліції.
Йому в подальшому був повернутий мобільний телефон та документи .
Цивільного позову він не подав і просить обвинуваченого суворо покарати.
Потерпілий ОСОБА_7 в суді пояснив ,що біля 10 г. 04.12.2015 р. перебував в кафе «Варенична» ,що розташовано біля залізничного вокзалу в м. Києві, т.я. мав намір їхати до Полтави.
В кафе зайшов ОСОБА_5 , якого він раніше бачив на вокзалі і думав ,що він працює охоронцем ,і який підійшов до його столика.
Обвинувачений одразу став виставляти вимоги передати йому його куртку ,що була на ньому. Він не погодився ,але обвинувачений тримав в руках предмет ,який він сприйняв за електрошокер , а тому злякався. Він зняв із себе свою куртку та передав її обвинуваченому , а той передав свою куртку. ОСОБА_5 сказав ,що поверне куртку і дав номер свого телефону і сам пішов. . Через деякий він став дзвонити , але номер був відключений. Він звернувся до поліції із заявою.
На даний час куртка йому повернута і він претензій до обвинуваченого не має, в частині призначення покарання покладався на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив , що є працівником патрульної служби поліції і в листопаді 2015 року приймав участь в затриманні обвинуваченого ОСОБА_5 .
Від чергового було повідомлення , що був здійснений грабіж пасажира і під прикмети , які останній повідомив , підходив ОСОБА_5 .
Також потерпілий одразу впізнав обвинуваченого і вказав ,що саме ця людина вчинила відкрите викрадення його майна.
Свідок ОСОБА_9 в суді дав пояснення про те, що 28.11.2015 перебував на службі у поліцейському відділі станції Київ пасажирський . Він перебував на патрулюванні вокзального комплексу Київ пасажирський .
До нього звернувся гр. ОСОБА_6 і повідомив ,що його побили та викрали особисті речі. Описав прикмети нападника - чоловік ,вдягнутий у чорну куртку з написом поліція ,сині камуфляжні штани та чорну шапку .
Він часто бачив цього чоловіка і знав ,що той працює охоронником в кіоску на 14- ій колії , а тому саме в цьому місці обвинувачений був затриманий .
Коли він був доставлений до чергової частини , то потерпілий ,що там перебував, одразу вказав на нього , як на особу ,яка вчинила грабіж.
Також і ОСОБА_5 на місці зізнався про вчинення ним злочину.
Свідок ОСОБА_10 в суді пояснив , що працює в кіоску по продажу телефонів, який розташований у підземному переході біля станції метрополітену «Вокзальна» .
В листопаді 2015 році обвинувачений ОСОБА_5 приходив до магазину і хотів обміняти мобільний телефон марки «Нокіа» ,без сім - картки та карти пам`яті , без зарядного пристрою. Також у обвинуваченого на вказаний телефон не було документів.
Він обміняв йому вказаний телефон на інший , а на наступний день було встановлено , що телефон викрадений і був вилучений працівниками поліції .
Свідок ОСОБА_11 в суді пояснила ,що працює адміністратором в кафе «Варенична» ,що розташоване біля залізничного вокзалу.
04.12.2015 р. перебувала на робочому місці і бачила ,що до кафе біля 10г. заходив раніше їй наглядно знайомий ОСОБА_5 , на ньому була вдягнута куртка червоного кольору. Він підійшов до хлопця ,який вже сидів у залі . Вона не чула про що між ними була розмова ,але бачила ,що вони обмінювались куртками.
Відповідно до протоколу огляду від 29.11.2015 року ОСОБА_5 видав одежу куртку та штани ,в яку він був вдягнутий ,коли вчиняв злочин 28.11.2015 р. (а.п. 107-111).
Протоколом огляду від 29.11.2015 р. встановлено ,що в приміщенні магазину ,що знаходиться по вул. Старовокзальній, 26 в м. Києві був вилучений мобільний телефон марки «Nokia 202».(117-120).
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 01.12.2015 встановлено , що свідок ОСОБА_10 вказав на фото під № 1 як на особу , яка 28.11.2015 р. здавала до магазину мобільний телефон «Нокіа» . На фото під № 1 зображений ОСОБА_5 (а.п. 125).
Також винність обвинуваченого підтверджується відеозаписом із камер спостереження з вестибюлю вокзалу за 28.11.2015 р. з 17 г. до 17 г.20 хв. , на яких зафіксовано , як ОСОБА_5 підходив до ОСОБА_6 та проводив до виходу із вокзалу .(а.п. 132,161,162).
Протоколом огляду місця події від 04.12.2015 р. встановлено , що у ОСОБА_5 була вилучена куртка чорного кольору ,яка була викрадена у потерпілого ОСОБА_7 (а.п. 135-136)
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.12.2015 встановлено ,що ОСОБА_7 впізнав на фото за № 1 ОСОБА_5 , як особу яка вчинила відносно нього злочин , що зафіксовано також відеозаписом . (а.п. 143-144.)
Свідок ОСОБА_11 при пред`явленні їй фотокарток , вказала на фото під № 2 і повідомила ,що ця особа 04.12.2015 перебувала у кафе «Варенична» біля 10 г.00.
На фото під № 2 зображений ОСОБА_5 ,що підтверджено відповідним протоколом. (а.п. 145-146).
Аналіз наведених вище доказів приводить суд до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, що виразились у відкритому викраденні чужого майна , із застосуванням насильства ,що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ( грабіж) , вчинене повторно.
Його дії суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 186 ч. 2 КК України.
Також суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні нападі з метою заволодіння чужим майном ( розбій) , поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого .
Його дії суд кваліфікує за ст. 187 ч. 1 КК України.
Невизнання своєї вини обвинуваченим суд розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності.
Суд вважає неправдивими показання обвинуваченого щодо нібито ним був вчинений злочин відносно ОСОБА_6 за вказівкою працівника міліції . Ця версія з`явилась у обвинуваченого тільки в суді , він не давав таких показань в ході досудового слідства.
Крім того , всі дії по розпорядженню викраденим майном , які були ним проведені, свідчать про його корисливий мотив , а також про намагання знищити сліди злочину .
Також суд вважає , що підстав для зменшення об`єму викраденого майна у потерпілого , не має . Потерпілий з самого початку описав які речі були викрадені і сумніватись у його правдивості суд не має підстав.
Також , суд вважає надуманою версією обвинуваченого про нібито добровільність передачі йому потерпілим ОСОБА_7 своєї куртки ,а показання потерпілого в цій частині правдивими і такими ,що узгоджуються з іншими матеріалами провадження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів - відповідно до ст. 12 КК України які віднесені до тяжких , особу обвинуваченого , який є раніше судимим, не зайнятий суспільно-корисною працею і вважає, що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі , бо його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Обставин ,що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено .
Обставин , що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України ,суд-
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_5 винним за ст. ст. 186 ч. 2 ,187 ч. 1 КК України і призначити йому покарання:
- за ст. 186 ч. 2 КК України - у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі;
- за ст. 187 ч. 1 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до набрання вироком чинності залишити без змін.
Строк покарання рахувати з 04 грудня 2015 року.
Речові докази - куртку чорного кольору та штани синього кольору повернути ОСОБА_5 ; мобільний телефон «Нокіа» - залишити в розпорядженні ОСОБА_6 ; ДВД диски залишити в матеріалах провадження; чорну куртку -залишити в розпорядженні ОСОБА_7 . (а.п. 111, 123,131,160,161 , 139-140 ).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження який не був присутній в судовому засіданні.

СУДДЯ :