Справа № 127/2809/15-к
Провадження № 1-кп/127/72/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2016 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілого ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ралівка Самбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 17.07.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі,

у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Євпаторія Автономна Республіка Крим, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 17.04.2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ст. 198, ч. 2. ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, 28.07.2014 року звільнений від відбування покарання згідно ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році»,
у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз 22.07.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3, 5 ст. 185 КК України на 9 років позбавлення волі, 11.06.2014 року звільнений від відбуття покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році»,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_4 , раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 за невстановлених обставин здобув паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 серії НОМЕР_1 , виданий 29.11.2000 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, який останній втратив за невідомих обставин у 2002 році. ОСОБА_4 , маючи умисел на підроблення документу, з метою подальшого використання при поданні заявки на отримання кредиту, від`єднав фотокартку ОСОБА_15 , що містилась на першій сторінці паспорту AB НОМЕР_2 та вклеїв свою фотокартку на зазначеній сторінці.
В подальшому, ОСОБА_4 , маючи у своєму розпорядженні підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 , серії НОМЕР_1 , виданий 29.11.2000 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, у якому містилась фотокартка ОСОБА_4 , 26.06.2008 року, перебуваючи в магазині по вул. Пирогова, 80 у м. Вінниці, представився експерту рекламно-інформаційного пункту ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_15 та пред`явив їй підроблений паспорт громадянина України на вказане ім`я, для оформлення заяви на видачу кредиту. Після чого, в той же день ОСОБА_4 , отримав від ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» строковий кредит за кредитним договором № VIXRRX11930178, в сумі 3143,41 грн. на придбання товару.
Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, використовуючи документи на ім`я ОСОБА_15 , а саме: підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 29.11.2000 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області та картку фізичної особи - платника податків про отримання ідентифікаційного номеру, вирішив звернутись із заявкою на отримання кредиту до банківської установи.Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 26.06.2008 року, перебуваючи в магазині по вул. Пирогова, 80 в м. Вінниця, представився експерту рекламно-інформаційного пункту ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_15 та пред`явиши їй вищевказаний підроблений паспорт громадянина України, в якому містилась фотокартка ОСОБА_4 , та картку фізичної особи платника податків про отримання ідентифікаційного номеру.Експерт РІП ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк», будучи введена в оману та будучи впевнена, що ОСОБА_4 являється тією особою, що зазначена у наданих документах, прийняла в останнього заяву на отримання кредиту. В той же день заяву ОСОБА_4 було задоволено, укладено кредитний договір № VIXRRX11930178, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав від ВФ ЗАТ КБ «Приватбанк» кошти в сумі 3143,41 гри. на придбання товару, які не мав наміру повертати, заподіявши своїми протиправними діями ПАТ КБ «Приватбанк» матеріальної шкоди на загальну суму 3143,41 грн.
Крім того, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи біля 01.00 години 25.10.2014 року поблизу перехрестя вул. Келецької та проспекту Юності, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом (автомобілем) з метою його подальшого продажу та отримання грошових коштів підійшли до припаркованого навпроти зупинки громадського транспорту «проспект Юності» по вул. Келецькій в м. Вінниці автомобіля «Хюндай Акцент», д.н.з. НОМЕР_4 , сірого кольору, 2011 року випуску із шашкою таксі на даху, за кермом якого знаходився власник ОСОБА_13 . Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли до салону вищевказаного автомобіля на заднє сидіння, вказавши водієві їхати до мікрорайону «Можайка», що розташований по 1-му провулку Київський в м. Вінниці. Приїхавши до будинку № 59 по 1-му провулку Київському на вказівку чоловіків водій ОСОБА_13 зупинив керований ним автомобіль. В подальшому, ОСОБА_6 приставив до шиї ОСОБА_13 невстановлений предмет та наказав потерпілому тримати руки на кермі. В цей час ОСОБА_4 накинув заздалегідь заготовлену футболку на голову ОСОБА_13 та обмотав її заздалегідь заготовленою липкою стрічкою по типу «скоч», після чого тією ж липкою стрічкою обмотав руки потерпілому. В свою чергу ОСОБА_7 , вийшовши з салону автомобіля, спостерігав навколо з метою попередження співучасників у випадку викриття їх протиправних дій сторонніми особами. В подальшому, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вивели ОСОБА_13 з салону автомобіля. Після чого, між ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зав`язалася розмова в ході якої вони намагалися вирішити подальшу долю ОСОБА_13 . В свою чергу ОСОБА_13 скориставшись нагодою, що чоловіки відволіклись, розірвавши липку стрічку та знявши з обличчя футболку, втік з місця події. В цей час, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сіли до салону автомобіля «Хюндай Акцент» та залишили місце скоєння злочину, а викраденим автомобілем розпорядились на власний розсуд.

Згідно висновку експерта № 220 від 28.01.2015 ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску, станом на 25.10.2014, з ПДВ складає 144748 грн. 20 копійок.

Також, 05.11.2014 року близько 19.45 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Можайського, біля будинку № 16/3 в м. Вінниці, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном з корисливих мотивів із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я вчинили напад на потерпілого ОСОБА_12 . В ході зазначеного, ОСОБА_12 одним з нападників нанесено удару в голову від якого потерпілий упав на землю. В цей час ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 продовжуючи застосовувати насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи умисно та спільно, нанесли ОСОБА_12 декілька ударів руками та ногами в тулуб та голову, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, підшкірної гематоми тім`яної ділянки ліворуч, забою грудної клітини у вигляді садна зліва від грудини, які згідно висновку експерта № 2000 від 23.12.2014 виникли від дії тупого твердого предмету та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний понад 6 але не більше 21 дня розлад здоров`я. В цей час, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , реалізуючи спільний корисливий умисел, в ході нападу заволоділи особистими речами ОСОБА_12 а саме: мобільним телефоном «Самсунг» в корпусі чорного кольору вартістю 600 гривень, ланцюжком вагою 24 грами та підвіскою вагою 5,68 грама (згідно довідки національного банку України вартість одного грама золота 585 проби станом на 05.11.2014 складала 279 гривень 21 копійку) вартістю 8268 гривень, ключами від квартири та автомобіля марки «Рено», після чого з місця скоєння злочину зникли, а речами потерпілого розпорядились на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочинів не визнав повністю та суду повідомив, що йому подзвонив 5 числа ОСОБА_6 та попросив з ним поїхати по його справам. Вони поїхали до будинку знайомого ОСОБА_6 - ОСОБА_16 . В будинок до ОСОБА_16 приїхали на декілька хвилин, щоб ОСОБА_6 з ним про щось домовився. Їм відчинив двері ОСОБА_17 , а в будинку були ОСОБА_17 , його дівчина та ОСОБА_5 . Потім хтось подзвонив в двері, ОСОБА_5 пішов відчинити, а він потім почув «суматоху». В зв`язку з вказаним він вийшов на вулицю та побачив ОСОБА_12 , який сидів поверх ОСОБА_5 . Запитав ОСОБА_12 у чому справа, а у відповідь він почав наносити йому удари, звалив його на землю. Все це побачив ОСОБА_6 , який прийшов йому та ОСОБА_5 на допомогу. ОСОБА_6 скинув ОСОБА_18 з нього і вони всі почали тікати. Разом з тим, ОСОБА_6 десь відстав та підбіг до нього з ОСОБА_5 пізніше. Вони підбігли до світла та ОСОБА_6 дістав ключі від автомобіля та запитав чи вони не їх. Коли з`ясували, що ключі не їх, він взяв вказані ключі собі з метою їх повернути ОСОБА_18 через Рому, який був не його знайомим, а ОСОБА_6 . В ході бійки ОСОБА_18 порвав куртку ОСОБА_6 , в зв`язку з чим ОСОБА_6 захотів здати ланцюжок в ломбард та купити собі речі. ОСОБА_6 не мав при собі паспорта, а тому запитав в ОСОБА_5 чи є у нього паспорт. У ОСОБА_5 паспорт був. ОСОБА_5 та він зайшли в ломбард та здали ланцюжок, а ОСОБА_6 залишився на вулиці та в ломбард не заходив, тому що був у брудному рваному одязі. Ланцюжок, який здавали був цілий, і цей ланцюжок він бачив в ОСОБА_6 на шиї ще влітку. Всі події відбувалися в темну пору доби та в ході їх конфлікту з ОСОБА_18 вийшов сусід та запитав, що там відбувається, а ОСОБА_18 відповів, що це він ОСОБА_19 та все добре. ОСОБА_18 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_18 піднявся та став розмовляти з сусідом, то він підійшов до ОСОБА_5 та в ході цього конфлікту опинився між ОСОБА_5 та ОСОБА_18 . Пояснити, чому на його куртці та на куртці ОСОБА_5 не була виявлена кров ОСОБА_18 , який за його показаннями весь час передував на комусь з них, не зміг. Від сусіда всі події відбувалися в п`яти метрах. Стягнув ОСОБА_18 з нього і ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Не бачив, щоб ОСОБА_6 у ОСОБА_18 забирав ланцюжок чи ще щось. ОСОБА_6 зняв ланцюжок з своєї шиї біля ломбарду. В ході всіх подій він не бачив, щоб підходили інші сусіди. У нього були синяки, проте він не звертався з проханням про зняття побоїв. Ключі йому дав ОСОБА_6 і він їх поклав в кишеню, а потім ввечері їх затримали працівники міліції та в них було все вилучено. Він відбивався від ОСОБА_18 , а не сам вчиняв бійку, виривався від нього, оскільки він навалився на нього. В будинку постійно хтось вживав алкогольні напої, він там не вживав. В будинок зайшли до знайомого ОСОБА_20 . Способу зв`язку з ОСОБА_16 , якому він хотів передати ключі ОСОБА_18 для їх повернення, він не має та йшов туди лише за компанію з ОСОБА_6 , а тому пояснити як він мав повертати ключі від автомобіля ОСОБА_18 . ОСОБА_4 не зміг. Почув спочатку нецензурні висловлювання та виглянувши через вікно побачив шарпанину, а саме ОСОБА_18 з ОСОБА_5 . По епізоду з потерпілим ОСОБА_13 нічого пояснити не може, оскільки його там не було. Щодо епізоду з отриманням кредиту зазначив, що він брав кредит на свій паспорт, а документи ОСОБА_15 ніколи не використовував. Кредит брав давно, а тому не пам`ятає коли. Кредит не погасив. Підпис на договорі заяви не знає чи його, чи почерк його не знає. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_18 не визнає.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав частково та суду повідомив, що він ввечері 05.11.2014 року перебував у будинку знайомого ОСОБА_16 . В зазначений будинок також прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Потім хтось прийшов та став стукати у вікно. Він пішов подивитися хто там та побачив ОСОБА_18 , з яким у нього в минулому були неприязні відносини, а саме через дружину ОСОБА_18 . За декілька місяців до цієї події дружина ОСОБА_18 пішла з ним гуляти, що не сподобалось ОСОБА_18 . Після цього особисто ОСОБА_18 він не бачив, а лише ОСОБА_17 йому повідомив, що ОСОБА_18 дуже на нього і на дружину сердитий. Відчинивши двері ОСОБА_18 почав до нього нецензурно виражатись та погрожував фізичною розправою. ОСОБА_18 перебував в стані алкогольного сп`яніння та взяв його двома руками за шию, щоб повалити на землю, він вирвався та побіг по вулицю (вийшов з двору та пішов по вулиці, відійшов метрів 15), ОСОБА_18 його наздогнав, повалив на землю, сам сів зверху та почав наносити удари руками по корпусу та іншим частинам тіла. В той момент вийшов сусід та сказав ОСОБА_18 , щоб він відпустив його. ОСОБА_18 став розмовляти з сусідом, встав з нього та на якийсь час відпустив його, він в цей час почав знову тікати, проте ОСОБА_18 знову наздогнав та повалив на землю, йому на допомогу прийшов ОСОБА_4 . Коли підійшли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , він не бачив. В ході потасовки ОСОБА_18 і його і ОСОБА_4 потягнув на землю, а потім підійшов допомогти ОСОБА_6 . Де був точно ОСОБА_6 він не пам`ятає. Потім вони всі втекли навіть з цього району. Коли зупинились, то ОСОБА_6 показав ключі від машини та запитав чиї ці ключі. Вказані ключі ні йому, ні ОСОБА_4 не належали, а тому вони вирішили, що вони належать ОСОБА_18 . Мали намір ключі повернути через Рому, оскільки з ОСОБА_18 зустрічатися вони бажання не мали. В ході цих подій ОСОБА_6 розірвали куртку. У ОСОБА_6 був ланцюжок, який він дістав з карману. У нього в той момент був при собі паспорт, а у ОСОБА_6 ні, а тому він з ОСОБА_4 пішли здати ланцюжок в ломбард, а ОСОБА_6 повідомив, що у нього розірвана куртка, тому він в ломбард заходити не буде. В ломбарді він здав золотий ланцюжок за 6000 грн. на свій паспорт. Коли він повернувся додому, його в дворі затримали працівники міліції, проте він пояснень не надавав, а відмовився по ст. 63 Конституції України. Мобільного телефону ОСОБА_18 не бачив. Всі події відбувалися приблизно о 20:00 год., вже сутініло, проте коли прийшов ОСОБА_18 в будинок він його бачив добре, проте чи був ланцюжок у ОСОБА_18 не помітив. Домовленості про те, щоб ОСОБА_18 нанести ушкодження не було. Якщо б йому було відомо, що ланцюжок викрадений, то він би не поніс його в ломбард. Коли вони тікали, ОСОБА_6 затримався, потім пояснив, що його схватив ОСОБА_18 та він від нього вирвався.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів визнав частково та суду пояснив, що ОСОБА_7 він бачив декілька разів. Так, 25.10.2014 року до нього прийшли окремо ОСОБА_7 та ОСОБА_21 , до цього вказані особи один-одного не знали, вони грали в карти. В подальшому йому зателефонував знайомий ОСОБА_22 , який проживав в мікрорайоні «Можайка» та запропонував приїхати до нього. Знайомого на ім`я ОСОБА_22 він знав, так як раніше проживав з ним по сусідству в мікрорайоні «Можайка». Він запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_23 поїхати до ОСОБА_24 . Вони вийшли на просп. Юності в м. Вінниці, маршрутки не було, тому вони вирішили викрасти автомобіль. Реалізуючи зазначене ОСОБА_21 йому дав пістолет, який не працював, після чого, він підійшов до першого автомобіля служби таксі. ОСОБА_7 розмістився на передньому пасажирському сидінні автомобіля, а він та ОСОБА_21 сіли на заднє сидіння автомобіля. Коли вони приїхали на «Можайку» та водій зупинив автомобіль, ОСОБА_21 накинув на таксиста футболку і обмотав руки скотчем, а він приставив до шиї таксиста пістолет. Потім ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, а він відчинив водійські двері та витягнув водія, якого намагались посадити в багажник, проте таксист вирвався і почав втікати, через що в бік таксиста почали кричати, що будуть стріляти. Після того, як таксист втік, вони сіли в автомобіль та поїхали. В ході зазначеного вони почули по рації, що об`явили «…перехват, викрали автомобіль…». В зв`язку з зазначеним, вони поїхали в бік смт. Стрижавка, виїхали в поле та там залишили автомобіль. Крім того ОСОБА_6 зазначив, що скотч, пістолет та футболка були в ОСОБА_25 , а він бачив, що викидали мобільні телефони та особисто він автомобіль не обшукував. ОСОБА_7 стояв поряд з автомобілем, проте ніяких дій не вчиняв. Пневматичний пістолет, який йому дав ОСОБА_21 , був перемотаний скотчем та з його слів, пістолет був в неробочому стані. В подальшому ОСОБА_6 змінив показання зазначивши, що ініціатором заволодінння автомобілем був ОСОБА_26 , який хоті їхати в Немирівський район. Саме ОСОБА_26 приставив пістолем до голови таксиста, а ОСОБА_7 обмотував таксиста скотчем, а він ніяких дій не робив та вийшов з машини. По другому епізоду ОСОБА_6 суду повідомив, що він, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ще його знайомий ОСОБА_27 з дівчиною ОСОБА_28 перебували в будинку на «Можайці». В подальшому з вулиці почули, що хтось кричить, а тому першим з будинку вийшов ОСОБА_4 , потім за ним вийшов ОСОБА_5 . Перебуваючи в будинку він, ОСОБА_27 та ОСОБА_29 , почули крики, а тому дівчина підійшла до вікна та побачила, що ОСОБА_4 лежить на землі, а на ньому зверху сидить ОСОБА_12 . Він вийшов на вулицю, відтягнув ОСОБА_12 з ОСОБА_4 та в ході конфлікту наніс тілесні ушкодження ОСОБА_12 , один удар правою рукою в голову, в результаті якого він присів потім впав та, можливо, вдарився об пакран. В цей час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали тікати, а він трохи затримався, тому що його знову схопив ОСОБА_12 . Вирвавшись від ОСОБА_12 він на землі в трьох метрах від ОСОБА_12 побачив ланцюжок, мобільний телефон та брелок (не пам`ятає чи з ключами). Він взяв вказані речі, тому що подумав, що вони хлопців та почав тікати. Ключі він віддав ОСОБА_4 , а золотий ланцюжок здали в ломбард, мобільний телефон та ключі від квартири - викинули. Крім того зазначив, що конфлікт, який відбувся, бачили декілька осіб. Раніше конфлікт був в ОСОБА_5 і ОСОБА_12 , про що він знає зі слів ОСОБА_5 . В коридорі будинку світло не горіло та всі заходили і виходили через двері. Чутно було добре нецензурну лексику ОСОБА_12 в адресу ОСОБА_5 . В будинку були ще ОСОБА_27 і його дівчина, ОСОБА_27 можливо спав. В подальшому ланцюжок здали в ломбард, у нього паспорта не було, тому в ломбард пішов ОСОБА_30 з своїм паспортом та ОСОБА_4 . Попередньої змови на відібрання речей у ОСОБА_12 не було, а ОСОБА_4 захищався від ОСОБА_12 . Крім того зазначив, що до заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 відношення не має, а коли він був у міліції, то його змусили оговорити ОСОБА_4 , оскільки у нього була наркотична залежність та йому було погано.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду повідомив, що два роки тому, взимку, він, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в будинку останнього та грали в карти. Після чого, всі разом вийшли на вулицю в магазин, де купили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 1 пляшці «Бренді-Коли», а йому 1 пляшку напою «Нон-стоп», які в подальшому вживали. Перебуваючи на вулиці, в ході розмови, хтось з них запропонував угнати машину. З цією метою вони вирішили переїхати в мікрорайон «Можайку», на що всі погодились. В подальшому вони підійшли до автомобіля таксі, домовились про поїздку та сіли в машину. По дорозі на «Можайку», перебуваючи в автомобілі таксі, вони не розмовляли. В таксі він сидів з права на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_4 позаду нього на задньому сидінні авто, а ОСОБА_6 сидів на задньому сидінні авто за водієм таксі. Приїхавши на «Можайку», він вийшов з машини та дивився, а потім ОСОБА_6 вийшов з таксі і через передні водійські двері авто, дістав водія таксі, після чого, як йому здається скотч на руки водієві таксі намотував ОСОБА_4 . Звідки взявся скотч йому не відомо. Він та ОСОБА_4 погроз до водія таксі не вчиняли, говорив лише ОСОБА_6 . В цей час від них втік таксист в якого були зв`язані руки скотчем, на що ОСОБА_6 сказав до таксиста, що «Стій, стріляти буду». Після цього, вони сіли в машину, ОСОБА_4 за кермо та поїхали в сторону смт. Стрижавка, заїхавши в поле вони застрягли. Хто потім обшукував автомобіль таксиста, йому не відомо. Після чого, він, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишили автомобіль таксиста в полі, звідки пішли пішки.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що ввечері восени, точної дати він не пам`ятає до нього зателефонував його сусід на ім`я ОСОБА_16 та попросив йому допомогти. Він одягнув шорти, футболку та куртку, вийшов зі свого подвір`я та пішов по дорозі. На вулиці було вже темно, він підійшов до будинку ОСОБА_16 та позвав його. В цей час до нього вийшли та перегородили дорогу дві особи, які приходили до сусіда, та почали з ним розмову в грубій формі. В ході розмови до нього позаду підійшла третя особа та вдарила його по голові. Після цього його почали бити всі троє нападників. Спочатку він намагався відбиватися, підіймався під час нанесення йому тілесних ушкоджень, намагався втекти. Бачив, що свідком всіх подій був сусід, але потім йому нанесли удар по голові, в зв`язку з чим він впав та в цей час у нього забрали речі, з шиї зірвали золотий ланцюжок. Зазначив, що всі події відбувалися біля подвір`я іншого сусіда. Коли йому були нанесені удари та він впав, лежав обличчям до землі, а його обшукували, вийшла сусідка з внучкою та підняла галас, а тому нападники повтікали. Скільки йому було нанесено ударів та хто конкретно який удар наніс, він не пам`ятає. Йому в подальшому повернули ключі від автомобіля, решту речей не повернули. В судовому засіданні впізнав осіб, які здійснили на нього напад ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Цивільні позови підтримав, просив задоволити.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 суду повідомив, що восени, а саме 25.10.2014 року він працював на таксі в нічну зміну, по просп. Юності в м. Вінниці. Після 24 години до машини підійшли три особи, які були в капюшонах, один з них сів на переднє пасажирське сидіння, а двоє інших в салон на заднє сидіння автомобіля. На його запитання, «куди їхати?», у відповідь попросили їхати в мікрорайон «Можайка». Коли приїхали на 1-й пров. Київський, йому відповіли, що «Вже приїхали…» та накинули футболку на голову. Після чого, він почав їх просити, запитував чи можливо їм потрібні кошти, проте реакції не було. Після того, як накинули футболку на голову, почали перемотувати йому руки скотчем, приставивши йому до шиї предмет, саме який він не бачив, проте здогадувався, що це пістолет, оскільки відчув тяжкий холодний метал розміром, як ствол. Він намагався втекти, однак на той час йому це не вдавалось. Осіб не пам`ятає, оскільки всі були в капюшонах. Коли всі сіли в автомобіль, то мовчали, тому по голосу впізнати також не може. Коли почав тікати, скинувши футболку з голови, а автомобіль «Хундай акцент» залишився в крадіїв, проте пізніше викрадений автомобіль йому було слідчим повернуто та передано на відповідальне зберігання. За вищезгаданих обставин в нього пропали: телефон, кошти, документи від автомобіля. Потерпілий додатково суду повідомив, що в судовому засіданні впізнав ОСОБА_7 , як одну з осіб, які заволоділи його транспортним засобом. Матеріальних претензій до обвинувачених не має, автомобіль йому повернуто. Щодо міри покарання, то поклався на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що він з своїм дядьком ОСОБА_32 прийшли додому, і він пішов гуляти. Близько 23 год. він зустрів знайомого на ім`я ОСОБА_33 , який повідомив, що була бійка та вони пішли разом з ним шукати свідків. ОСОБА_34 був закритий в будинку, а тому вибратись з будинку не міг. Крім того свідок зазначив, що очевидцем події не був, про обставини знає лише зі слів. Пізніше бачив кров на землі біля будинку потерпілого. Свідок повідомив, що за адресою: Можайського 17 м. Вінниця, його дядько проживає не постійно, а в той день там було вибито вікно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 суду повідомив, що ОСОБА_31 його племінник. З приводу побиття ОСОБА_12 йому не відомо нічого. В той день були на роботі з племінником, і приблизно о 23 год. вони повернулись додому до брата. Потім прийшли працівники міліції і він разом з ними пішли до нього додому на АДРЕСА_5 . Проте чи вхідні двері в його будинку були закриті на ключ він достовірно не пам`ятає. Коли прийшли додому з працівниками міліції, то було видно, що хтось сидів за столом оскільки на столі стояли пляшки, стакани, стопки і тому подібне. Свідок повідомив суду, що знає ОСОБА_5 . Він дозволяв заходити до нього в будинок у його відсутність. Працівники міліції йому повідомили, що була бійка, в якій нанесли тілесні ушкодження сусіду ОСОБА_12 , однак хто саме це зробив не повідомляли. В той час, обстановка в будинку була нормальна, тільки було зняте вікно, а саме «створка» вікна. З ОСОБА_12 він знайомий тривалий час та з ним конфліктів не було. Проте, чи ОСОБА_5 знайомий з ОСОБА_12 , йому відомо не було. Свідок зазначив, що бачив ОСОБА_12 лише на наступний день у лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 суду пояснив, що він 05.11.2014 року біля 20 год. дивився телевізор та почув удар в паркан. Вибіг подивитися, що трапилося і побачив ОСОБА_4 , який був одягнений в чорну куртку та запитав, що трапилося, однак останній йому конкретну відповідь не надав. В подальшому мав намір вийти з двору, проте не зміг, оскільки при конфлікту прогнули хвіртку, через що він її не зміг відчинити. Так, він повернувся за молотком, коли відчиняв хвіртку, з-за забору бачив лише голову ОСОБА_4 , інших осіб конфлікту він не бачив. Лише чув короткі фрази нецензурної лексики, проте, що це був ОСОБА_12 навіть не здогадувався. Він питав в ОСОБА_4 , що відбувається, проте йому відповів, що «нічого». Потім він пішов за ключем, що зайняло приблизно 1 хв., щоб відчинити хвіртку. Коли вийшов, то нікого не було крім ОСОБА_12 . Пізніше йому повідомила сусідка ОСОБА_36 , що високий хлопець стояв, а двоє ОСОБА_12 наносили тілесні ушкодження. Після нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 , був майже без свідомості, його забрала швидка медична допомога в лікарню. Тієї ж ночі він був з працівниками міліції до 02 год. ночі. До будинку ОСОБА_37 не заходив, однак бачив, що вікно було вибите, а двері зачинені. Проте знає, що якщо будинок ОСОБА_16 був зачинений, то його друзі могли зайти через вікно. З оглянутого він зрозумів, що бійка перемістилася по провулку вище, ближче до будинку потерпілого, на місті бійки бачив кров. Потім дружина ОСОБА_12 повідомила, що в останнього пропали ключі від машини, золотий ланцюжок з хрестиком та телефон, в зв`язку з чим вони ходили шукали ці речі з ліхтариком. ОСОБА_4 він запам`ятав. Крики про допомогу не чув, проте почув удар об паркан. Крім ОСОБА_4 та ОСОБА_12 не бачив нікого.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 суду пояснила, що 05.11.14 року о 19:30 год., до ОСОБА_12 зателефонував сусід ОСОБА_16 та попросив йому щось допомогти. До будинку ОСОБА_16 йти 2-5 хвилин. ЇЇ чоловік пішов допомогти ОСОБА_16 та повернувся приблизно о 20:20 год., спочатку вона почула шум в коридорі, а потім побачила, що чоловік лежить на підлозі. На думку їй спало, що у нього серцевий приступ, а потім побачила у нього кров, яка текла з носа, він втратив свідомість, тому вона викликала карету швидкої допомоги. Крім того, свідок зазначила, що її чоловік пішов до сусіда одягнутий, а повернувся з брудними речами в руках, обличчя його було з тілесними ушкодженнями в крові. Про осіб, які на нього напали та нанесли йому тілесні ушкодження, ОСОБА_12 нічого не повідомляв. Також свідок ОСОБА_38 зазначила, що ОСОБА_12 протягом багатьох років носив на шиї золотий ланцюжок, разом з тим, коли прийшов додому з тілесними ушкодженнями та втратив свідомість, на ньому його не було. Коли приїхала карета швидкої допомоги та надала йому першу медичну допомогу, ОСОБА_12 повідомив, що йому наносили тілесні ушкодження троє осіб, які з нього зняли золотий ланцюжок, крім того, не стало телефону та ключів від автомобіля. Більше інформації про осіб, які напали на нього, чоловік нічого не повідомляв. В лікарні її чоловік перебував 21 день. Через отриманні тілесні ушкодження в нього був струс головного мозку, поламаний ніс та багато синців. Ліки, за кошти чоловіка, купувала мати, яка перебувала біля нього в лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 суду пояснив, що він працює в службі таксі та 25.10.2014 року перебував на вул. Київській в м. Вінниці біля будинку №45. В той момент він став свідком того, що з 1-го пров. Київського на швидкості виїхав автомобіль, а в подальшому до нього підійшов колега-таксист, який попросив повідомити по рації, що у нього викрали автомобіль. На його прохання він повідомив по рації щодо викраденого автомобіля, далі разом з ним поїхали в міліцію, а подальшому разом із працівниками міліції поїхали на місце злочину. Крім того повідомив, що в той день була ожеледиця, а тому він здивувався, що автомобіль їхав так швидко. Також свідок зазначив, що автомобіль був сірого кольору марки «Хюндай Акцент», проте викрадачів він бачив, але потерпілий йому повідомив, що до нього в автомобіль по Юності сіли три особи та повідомивши, що вони вже приїхали, приставили на його думку пістолет, руки замотали скотчем. Оскільки потерпілий особа великої статури, то він від них вирвався, а автомобіль залишився у викрадачів. При огляді місця злочину він присутній не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 суду пояснив, що 05.11.2014 року разом з ОСОБА_41 , з яким попередньо домовились зустрітись в телефонному режимі, придбали спиртні напої та розпивали їх у будинку ОСОБА_42 . В будинок вони проникли через вікно, оскільки не могли відчинити двері. В будинку в той час нікого не було. Так, вони встигли випити по одній чарці горілки та до них прийшли працівники міліції, які їх затримали. З приводу чого їх затримали працівники міліції, їм було не відомо, а потім вони дізналися, що комусь були нанесені тілесні ушкодження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_43 суду пояснила, що в той день ввечері, вона з внучкою ОСОБА_44 дивились телевізор. Раптом внучка почула крик, тому зробила телевізор тихіше. В подальшому свідок одягнулась, взулась, взяла палку та вийшла на вулицю, де було вже темно. Їй дорогу перегородила одна особа, а крики було чутно за будинком. Коли особа, що їй перегородила дорогу відійшла, вона підійшла до лежачої особи на землі та на її запитання хто він?, отримала відповідь, що - ОСОБА_19 сусід. Він лежав біля забору, був роздягнений, проте чи був взутий, не бачила, оскільки було дуже темно. Бачила лише те, що йому наносили тілесні ушкодження троє, коли їй перегородили дорогу (один), вона стала кричати та в результаті побачила, що відбігли дві тіні та й побіг цей, що перегородив їй дорогу, почувши її крик. В подальшому до неї підбігла внучка, а потім підійшов сусід з іншої сторони будинку. Вона залишилась стояти на місці, а потім їй повідомили, що сусід ОСОБА_19 впав в коридорі та втратив свідомість та, що у нього викрали барсетку та золотий ланцюжок. В подальшому син ОСОБА_19 повідомив, що не стало багато інших речей, в зв`язку з чим почали шукати речі за допомогою ліхтаря, проте нічого не знайшли. Крім того свідок повідомила, що вона бачила у ОСОБА_19 кров, коли його син посвітив на нього ліхтариком. Всі події відбувалися приблизно 100 м від її будинку, а особа їй перегородила дорогу за 1,5м-2м від місця, де ОСОБА_19 наносили тілесні ушкодження. Особи, які ОСОБА_19 нанесли тілесні ушкодження побігли всі в одну сторону.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 суду пояснила, що вона в той вечір дивилась телевізор та почула крики, зробила тихіше телевізор. Потім вона з бабусею одягнулись та вибігли на вулицю. Бабуся її взяла палку, оскільки на вулиці було темно. Зі слів бабусі їй відомо, що коли вона підійшла до того місця де відбувалася бійка, то один з нападників вибив в неї палку та погрожував, в зв`язку з чим вона стала кричати, а три особи нападників один за одним стали тікати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_46 суду пояснив, що ввечері 05.11.2014 року він прийшов з однокласником додому до знайомого на ім`я ОСОБА_16 , в будинок по АДРЕСА_6 . До будинку зайшли через вікно оскільки двері не відчинялись. В будинку як завжди було не прибрано. Через деякий час до них прийшли працівники міліції та вони до них вийшли через вікно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_47 суду пояснив, що він працює в ломбарді «Соломон» та 05.11.2014 року приблизно о 22:00-22:30 год. до ломбарду прийшли двоє осіб, яких він впізнав в судовому засіданні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та, пред`явивши паспорт ОСОБА_5 , здали на до ломбарду золотий ланцюжок приблизно 20 гр., у відповідь на офіційний запит було надано більш точну інформацію щодо ланцюжка. Особи поводили себе адекватно, проте перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в них була хитка хода. На ланцюжку, який вони здавали в ломбард був пошкоджений замок. В обумовлений в договорі термін ланцюжок не викупили, тому він був реалізований.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_48 в присутності законного представника ОСОБА_49 суду пояснив, що ввечері восени він разом з батьком та матір`ю перебував в їх будинку та батькові зателефонували в зв`язку з чим той одягнувся та пішов. Приблизно через 40 хвилин батько повернувся весь в крові та впав в коридорі. Він йому допоміг піднятися та батько повідомив, що у нього забрали речі, а саме золотий ланцюжок, мобільний телефон, ключі від квартири та автомобіля. Через декілька хвилин приїхала карета швидкої допомоги, яку викликала мати та забрала його в лікарню.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 19.11.2012 року з усною заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_15 , що підтверджується протоколом прийняття усної заяви (повідомлення) про злочин від 19.11.2012 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка, знайшовши втрачений паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_15 , підробила його підпис і 26.06.2008 року оформила на нього кредит в ПАТ КБ «Приват Банк», що по вул. Пирогова в м. Вінниці на купівлю мобільного телефону «Нокіа № 81»

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 26.11.2012 року, що підтверджується витягом від 26.11.2013 року з ЄРДР.

З ухвали Вінницького міського суду Вінницької області №206/5929/2012 від 07.12.2012 року вбачається, що у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_15 про стягнення заборгованості, призначено судово-почеркознавчу експертизу.

З висновку технічної та судово-почеркознавчої експертизи № 2208/2209/12-21 у цивільній справі №206/5929/2012 за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_15 про стягнення заборгованості вбачається, що підписи від імені ОСОБА_15 , що розташовані: у заяві позичальника від 26.06.2008 року у графі «Підписи» напроти дати заповненні у графі «Підпис», у довідці про стандартні умови кредитування Приватбанку, на копії паспорту серії НОМЕР_5 та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, у накладній №25 від 26.06.2008 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи використання технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_15 що розташовані у заяві позичальника від 26.06.2008 року у графі «підпис» напроти дати заповнення та у графі «Підпис» напроти номеру картки виконані не самим ОСОБА_15 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_15 , що розташовані на копії паспорту серії НОМЕР_5 та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виконані не самим ОСОБА_15 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_15 , що розташований у накладній №25 від 26.06.008 року, виконаний не самим ОСОБА_15 , а іншою особою.

З рішення Вінницького міського суду Вінницької області №206/5929/2012 від 04.03.2013 вбачається, що в задоволені ПАТ «КБ «Приват Банк» до ОСОБА_15 про стягнення заборгованості відмовлено.

З висновку експертів №223/224/15-21 від 23.02.2015 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_50 у графі «Підпис» заяви позичальника №VIXRRX11930178 від 26.06.2008, заяви №VIXRRX11930178 із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 видана Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000р на ім`я ОСОБА_50 , «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування №VIXRLK11930178 від 26.06.2008 року, договору страхування (умови страхування), «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_15 у графі «Підпис» заяви позичальника №VIXRRX11930178 від 26.06.2008, заяви №VIXRRX11930178 із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 виданий Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000 р. на ім`я ОСОБА_50 , «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування №VIXRLK11930178 від 26.06.2008, договору страхування (умови страхування), «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані самим ОСОБА_4 . Рукописний текст « ОСОБА_51 » у графі «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Страхувальник» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Копія вірна Приймак» копії паспорта НОМЕР_6 виданий Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000 року на ім`я ОСОБА_50 виконано самим ОСОБА_4 .

З довідки ПАТ «Приват Банк» від 21.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1982 року народження, маючи умисел на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк 26.06.2008 року, використовуючи підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_50 , відповідно до укладеного кредитного договору № VIXRRX11930178 отримав грошові кошти в сумі 3143,41 грн. на придбання мобільного телефону Nokia № 81. Станом на 20.01.2015 року майнова шкода завдана Банку злочинними діями ОСОБА_4 складає 20550 грн.

З товарного чеку №25 від 26.06.2008 року вбачається, що він виданий на телефон «Нокіа №81-3».

З рахунку №25 від 26.06.2008 року вбачається, що останній виписаний на ім`я ОСОБА_15 за мобільний телефон «Нокіа №81-3» на суму 2799 грн., що також підтверджується накладною №25 від 26.06.2008 року.

З довідки виданої за підписом начальника Замостянського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_52 вбачається, що дійсно ОСОБА_15 , 1984 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_7 звертався в Замостянський ВМ м. Вінниці по факту втрати документу, що також підтверджується заявою ОСОБА_15 про видачу паспорта в зв`язку з втратою.

Крім того з наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 25.10.2014 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_13 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.10.2014 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомих осіб, які 25.10.20104 року близько 01:00 год. поблизу будинку за адресою: 1-й пров. Київський, №59, м. Вінниці, незаконно заволоділи автомобілем марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_4 , сірого кольору, 2011 року випуску.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 25.10.22014 року, що підтверджується витягом від 25.10.2014 року з ЄРДР.

З протоколу огляду місця події від 25.10.2014 року вбачається, що місцем проведення огляду являється проїзна частина, навпроти будинку №59, по пров. Київському в м. Вінниці, на перехресті з вулицею Можайського в м. Вінниці, на в`їзду до гаражного кооперативу. Під час проведення огляду, на рівні заднього кута будинку №59, виявлено згорток в якому знаходилась футболка темного кольору, обмотана скотчем.

Згідно рапорту начальника сектору ПР ВДАІ м. Вінниці майора міліції ОСОБА_53 , автомобіль «Хундай Акцент» д.н.з. НОМЕР_7 знайдено в полі об`їзної дороги М-12 в районі газової заправки.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається, що власником автомобіля марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_4 , являється ОСОБА_13 .

Заявою від 25.10.2014 року ОСОБА_13 добровільно надав згоду працівниками міліції на проведення огляду належного йому транспортного засобу марки «Хундай Акцент» д.н.з. НОМЕР_7 .

З протоколу огляду місця події від 25.10.2014 року та додатку до нього з фото таблицями вбачається, що предметом огляду стала земельна ділянка, яка розташована в полі приблизно в 250 м. від окружної траси «Стрій-Знам`янка» та там виявлено автомобіль марки «Хундай Акцент» д.н.з. НОМЕР_7 до якого веде слід, який починається від заїзду з окружної дороги приблизно в 400 м від вказаного транспортного засобу, який тягнеться уздовж окружної дороги в бік київського мосту. Виявлений автомобіль без наявних пошкоджень. Під час вказаної слідчої дії працівниками міліції у встановленому порядку виявлено та вилучено речові докази, в тому числі сліди пальців рук.

Згідно висновку експерта №488-Д від 24.12.2014 року, на поверхні гаманця вилученого 25.10.2014 року за фактом огляду автомобіля «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , слідів рук придатних для ідентифікації особи не виявлено.

З висновку експерта №474-Д від 19.12.2014 року слідує, що на поверхні кредитно картки «Приват Банк», яка була вилучена під час огляду місця події, по факту огляду авто «Хюндай Акцент» гр. ОСОБА_13 слідів рук не виявлено.

Згідно висновку експерта №481-Д від 22.12.2014 року на поверхні трьох фрагментів полімерного матеріалу, які були вилучені під час огляду місця події біля будинку №59 по пров. 1-ий Київський у м. Вінниці за фактом викрадення автомобіля «Хюндай Акцент» 25.10.2014 року слідів рук не виявлено.

З висновку експертів №513 від 16.02.2015 року, вбачається, що зразки запаху, надані на дослідження, вилучені з поверхні чохла (наголовника) переднього пасажирського сидіння, з поверхні чохла (наголовника) сидіння водія наявні, не придатні для ідентифікації особи.

З висновку експерта №415-Д від 06.11.2014 року, вбачається, що три сліди пальців рук розмірами 12х23мм, 9х10 мм, 12х14 мм виявлені та вилучені при огляді місця події 25.10.2014 року за фактом огляду автомобіля «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_4 , для ідентифікації особи придатні.

З листа начальника ОСОБА_54 Лейтер №27/15415 від 29.10.2014 року, вбачається, що при перевірці слідів рук, вилучених з місць нерозкритих злочинів по дактилокартотеці НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, за допомогою АДІС «ДАКТО - 2000», 29.10.2014 року встановлено позитивне співпадання слідів пальців рук, вилучених при огляді місця події від 25.10.2014 року за фактом незаконного заволодіння автомобіль марки «Хундай Акцент» д.н.з. НОМЕР_7 гр. ОСОБА_13 , по 1-му пров. Київському , 59 в м. Вінниці, з відбитками пальців рук на дактилокарті, заповненій на ім`я гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 .

З заяви ОСОБА_6 від 06.11.2014 року слідує, що він зізнався та сердечно розкаявся в тому, що з метою власної наживи та збагачення він за попередньою змовою з ОСОБА_55 та ОСОБА_56 , 25.10.2014 року, по 1-му пров. Київському в. м Вінниці, в таксиста із застосуванням фізичної сили незаконно заволоділи автомобілем марки «Хюндай Акцент» сірого кольору, який в подальшому заховали на об`їзній дорозі м. Вінниці в сторону смт. Стрижавка з метою подальшого продажу автомобіля.

При оцінці зазначеної заяви суд враховує вимоги ст. 84 КПК України відповідно до яких, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно із ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Враховуючи зазначене, вказану заяву суд не приймає до уваги як доказ у справі, оскільки КПК України не передбачено такого процесуального джерела доказів, як заява обвинуваченого про визнання вини на досудовому слідстві та вказана заява не підпадає під ознаки документу, визначені ст. 99 КПК України, оскільки є лише різновидом показань особи (письмові).

Відповідно до висновку експерта №220 від 28.01.2015 року, ринкова вартість аналогічного повнокомплектного технічно справного автомобіля марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_4 , 2011 року випуску, станом на 25.10.2014 року, з ПДВ складає: 144748 грн. 20 коп.

З протоколу слідчого експерименту від 08.11.2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника в присутності понятих вбачається, що ОСОБА_6 вказав на місце, мету та спосіб незаконного заволодіння автомобілем Хюндай Акцент 25.10.2014 року за попередньою змовою з ОСОБА_57 та ОСОБА_4 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 08.11.2014 року, за участю підозрюваного ОСОБА_58 , його захисника та в присутності понятих вбачається, що ОСОБА_59 зазначено про обставини та хід подій щодо незаконного заволодіння автомобілем Хюндай Акцент, вчиненого 25.10.2014 року разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

В судовому засіданні досліджено відеозапис до вказаних протоколів, в ході чого встановлено, що дійсно ОСОБА_6 та ОСОБА_60 , кожен окремо, добровільно продемонстрували спосіб вчинення вказаного злочину, роль кожного з співучасників, участь у цьому трьох осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_58 та ОСОБА_4 .

Відповідно до розписки від 12.11.2014 року ОСОБА_61 повернуто речі, вилучені в ОСОБА_62 .

Згідно розписки ОСОБА_13 від 16.02.2015 року він отримав від слідчого два чохла з підголовників сидіння автомобіля, які були вилучені з місця події 25.10.2014 року.

Згідно заяви про вчинення злочину ОСОБА_12 просить прийняти міри до трьох невідомих осіб, які 05.11.2014 року, близько 20:00 год. перебуваючи по вул. Можайського біля будинку №18/3 в м. Вінниці, відкрито із застосуванням фізичної сили, заволоділи мобільним телефоном марки «Самсунг» у чорному корпусі, вартістю 600 грн., золотим ланцюжком та золотим хрестиком вартістю 8000 грн., ключами до автомобіля «Рено Трафік» вартістю 1800 грн., чим завдали матеріальну шкоду на загальну суму 10400 грн., що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.11.2014 року з долученими фото таблицями.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 06.11.2014 року, що підтверджується витягом від 05.11.20154 року з ЄРДР.

З виписки із медичної карти хворого №2445 від 05.11.2014 року, вбачається, що в ОСОБА_12 встановлено діагноз: ЗЧМТ, множинні забої, гематоми голови, обличчя, забій грудної клітки.

З висновку експерта № 2000 від 23.12.2014 року вбачається, що під час стаціонарного лікування у МКЛ ІІЩ м. Вінниці у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження - «закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку», «закритий перелом кісток носу», «підшкірна гематома тім`яної ділянки ліворуч», «забій грудної клітки у вигляді садна зліва від грудини», які вникли від дії тупого твердого предмета (предметів), належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад б, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, давністю утворення незадовго до поступлення на стаціонарне лікування, можливо, у строк, вказаний у постанові про призначення експертизи.

Характер та локалізація виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень за механізмом утворення не суперечать обставинам, вказаним у протоколі допиту ОСОБА_12 від 06.11.2014р. і у протоколі допиту ОСОБА_6 від 06.11.14р. («... наніс ... удар рукою в обличчя, внаслідок чого я зачепився та впав. ... почали мене бити руками та ногами по голові та тулубу ... кинули на землю та почали бити по голові та тулубу»...).

Згідно протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року з долученими фототаблицями, дозвіл на який надано ОСОБА_32 , вбачається, що місцем проведення огляду є будинок АДРЕСА_5 . Під час огляду місця події було вилучено: 3 сліди пальців рук з пляшки «Хортиця» з пластикових стаканчиків.

З висновку експерта 443-Д від 21.11.2014 року вбачається, на поверхнях 2 полімерних стаканів вилучених під час огляду будинку гр. ОСОБА_63 , що по АДРЕСА_5 та запальнички вилученої огляду місця події за адресою: вул. Можайського , м. Вінниця, слідів рук не виявлено.

З висновку експерта №10-Д від 14.01.2015 року вбачається, що на поверхнях полімерного предмету білого кольору, вилученого 05.11.2014 року під час огляду місця події за фактом пограбування по вул. Можайського, гр.. ОСОБА_12 , слідів рук не виявлено.

З висновку експерта №822 від 19.12.2014 року вбачається, що сліди папілярних узорів найбільшими розмірами, які вилучені при огляді будинку гр. ОСОБА_63 , по АДРЕСА_9 непридатні для ідентифікації за ними особи.

З протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року та фото таблиць до нього слідує огляд ділянки місцевості біля будинку №18/1 по вул. Можайського в м. Вінниці на якій, крім іншого, знайдено частину шкіряного одягу, а саме кишеню з носовиком синього кольору. Вказані речі вилучені у встановленому законом порядку.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.11.2014 року, вбачається, що об`єктом огляду являється частина транспортного коледжу, що за адресою: вул. Ч. Курсантів, №13 у м. Вінниці, де працівниками міліції було виявлено та вилучено шкіряну куртку чорного кольору, індивідуальними ознаками якої являлось відсутність правого бокового карману.

Згідно висновку експерта №6-Т від 27.01.2015 року, куртка чорного кольору, яка була вилучена по вул. Ч. Курсантів, 13 в м. Вінниці та кишеня, яка була вилучена 05.11.2014 по вул. Можайського, біля будинку №18 в м. Вінниці складали єдине ціле куртку вилучену по вул. Ч Курсантів, 13 в м. Вінниці.

З протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року вбачається, що об`єктом огляду являється частина прилеглої території будинку АДРЕСА_10 , де проведено огляд ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дозвіл щодо проведення огляду, останніми надано особисто. Під час огляду у ОСОБА_6 , серед іншого, виявлено: грошові кошти в сумі 380 гривень, мобільний телефон; у ОСОБА_4 , серед іншого, виявлено: грошові кошти в сумі 305 грн., мобільний телефон «Samsung» та ключ від автомобіля; у ОСОБА_5 - мобільний телефон марки «Нокіа», грошові кошти в сумі 568 грн.

З протоколів огляду предметів від 12.12.2014 року оглянуто предмети, вилучені у ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визнано їх речовими доказами.

Згідно відповіді на запит №2/9332, ОСОБА_5 , дійсно користувався послугами ПТ «Ломбард Соломон», а саме: 05.11.2014 року, заклав золотий ланцюжок вагою 23,13 гр. 585 проби, оціночною вартістю 6900 грн. Клієнт умови договору не виконав, предмет застави було інкасовано та реалізовано.

З листа управління НБУ у Вінницькій області №11-013/4319 від 17.12.2014, вбачається, що станом на 05.11.2014 року вартість одного грама золота 585 проби у брухті становила 279 грн. 21 коп.

Згідно цінника, ювелірної фірми «Gold» вартість золотої підвіски 585 проби вагою 5,68 гр. склала 1050 грн. 00 коп., а золотого ланцюжка тієї ж проби вагою 24 гр. 4110 грн. 00 коп.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2015 року вбачається, що свідок ОСОБА_64 впізнає особу, яка знаходиться на фото знімку №3, зазначивши дана особа є саме тією особою, яку він тримав за плече під час подій 05.11.2014 року біля 20:00 год. Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання на фотознімку №3 зображений ОСОБА_6 .

Згідно розписки ОСОБА_12 від слідчого він отримав ключі від автомобіля «Рено Трафік», які у нього були викрадені під час нападу 05.11.2014 року та зобов`язався зберігати до винесення рішення.

З постанов про визнання речових доказів вбачається, що речі вилучені в обвинувачених, сліди, речовини та предмети виявлені та вилучені в ході кримінального провадження визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, передані на зберігання, що також підтверджується квитанцією №99 від 06.02.2015 року, постановами про здачу на депозит грошових коштів.

Крім того, судом досліджено розсекречені матеріали у кримінальному проваджені № 0007757 від 25.10.2014 року - протокол про результати аудіо та відео контролю місця (за особою) від 19.12.2014 та заслухано отриманий в результаті цього аудіо файл. Із змісту якого вбачається, що за час проведення НСРД ОСОБА_6 у розмові зі співкамерником підтвердив свою причетність до незаконного заволодіння автомобілем «Хюндай Акцент» та причетність своїх співучасників до незаконного заволодіння автомобілем «Мерседес».

При оцінці зазначеного доказу, суд приймає до уваги наступне.
Під час здійснення аудіо контролю, ОСОБА_6 утримувався під вартою, тобто мав права підозрюваного у кримінальному провадженні, передбачені ст. 42 КПК України.
Із змісту отриманих в результаті негласних слідчих дій даних вбачається, що ОСОБА_6 при розмові із співкамерниками визнав свою винуватість у вчиненні злочину. Тобто вказані данні можливо оцінити лише як різновид показань особи під час досудового розслідування.
Як зазначалась вище, ст. 84 КПК України визначено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно із ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Статтею 95 КПК України визначено, що показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Враховуючи зазначене, суд не приймає до уваги як доказ у справі відомості, що містяться у зазначеному протоколі та диску, оскільки вони по суті є показаннями підозрюваного щодо вчинених злочинів, а суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав шляхом його допиту в порядку, визначеному ст. 351 КПК України.

Заслухавши показання обвинувачених, потерпілих, свідків, дослідивши надані сторонами докази у виді документів, звуко- і відеозаписів, суд дійшов наступних висновків.
В судовому засіданні ОСОБА_4 винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України не визнав та суду повідомив, що він вказаних злочинів не вчиняв, підроблений паспорт на чуже ім`я не використовував, а лише брав кредит у ЗАТ КБ «Приватбанк» на своє ім`я.
Разом з тим, такі показання спростовані сукупністю доказів у справі, які підтверджують факт того, що ОСОБА_4 шляхом обману заволодів коштами банку, використавши при цьому підроблений паспорт громадянина України.
Вказані висновки суду ґрунтуються на наступних доказах. Із заяви ОСОБА_15 від 19.11.2012 року слідує, що він просить прийняти міри до невідомої особи, яка, знайшовши втрачений ним паспорт громадянина України 26.06.2008 року оформила на нього кредит в ПАТ КБ «Приват Банк», що по вул. Пирогова в м. Вінниці на купівлю мобільного телефону «Нокіа № 81».

Факт втрати ОСОБА_15 паспорту, крім його заяви, підтверджений довідкою начальника Замостянського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, згідно із якою ОСОБА_15 звертався в Замостянський ВМ м. Вінниці по факту втрати зазначеного документу, копією заяви ОСОБА_15 про видачу паспорта від 23.01.2008 року.

Подія отримання кредиту не ОСОБА_15 , а іншою особою, стала відома в зв`язку із розглядом цивільного позову ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в ході якого у справі була призначена та проведена судово-почеркознавча експертиза, згідно висновків якої всі документи подані для отримання кредиту підписані не ОСОБА_15 , а іншою особою, що підтверджується ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2012 року та висновком технічної та судово-почеркознавчої експертизи № 2208/2209/12-21. Вказане, а саме факт того, що ОСОБА_15 жодного договору з ПАТ КБ «Приват Банк» не укладав та коштів не отримував, стало однією з підстав для відмови у стягненні кредитної заборгованості, що вбачається із змісту рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі №206/5929/2012 від 04.03.2013.

Судом встановлено, що кредитні кошти були отриманий ОСОБА_4 під іменем ОСОБА_15 виходячи із даних, що містяться в наступних доказах.

З копії паспорту на ім`я ОСОБА_15 , що надана для отримання кредиту вбачається, що там міститься фотографія не ОСОБА_15 , оскільки до матеріалів справи долучено копію заяви про видачу паспорта із справжньою фотографією ОСОБА_15 , а обвинуваченого ОСОБА_4 , під фотографією зазначено прізвище особи ОСОБА_15 . Вказана копія завірена 26.06.2008 року підписом з прізвищем « ОСОБА_65 ». Згідно із висновком експертизи №223/224/15-21 від 23.02.2015 року підписи від імені ОСОБА_50 у графі «Копія вірна» копії паспорта НОМЕР_6 видана Замостянським РВ УМВСУ у Вінницькій області 29 листопада 2000р на ім`я ОСОБА_50 виконані самим ОСОБА_4 .

З документів, на підставі яких оформлено кредит вбачається, що фотографія ОСОБА_66 міститься і в витягу з електронної бази банку, у графі ПІБ до вказаної фотографії зазначено, що це ОСОБА_15 .

Згідно із висновком експертизи №223/224/15-21 від 23.02.2015 року всі підписи від імені ОСОБА_50 у графі «Підпис» заяви позичальника, заяви із персональними даними, «Копія вірна» копії паспорта, «Клієнт» довідки про стандартні умови кредитування від 26.06.2008, «Підпис» заяви про укладення договору особистого страхування від 26.06.2008, «Страхувальник» договору особистого страхування, «Одержав» накладної №25 від 26.06.2008 року виконані самим ОСОБА_4 .

Згідно рахунку №25 від 26.06.2008 року, він виписаний на ім`я ОСОБА_15 за мобільний телефон «Нокіа №81-3» на суму 2799 грн., що також підтверджується накладною №25 від 26.06.2008 року про отримання товару, підпис у якій, згідно висновку вищезазначеної експертизи, виконаний ОСОБА_4 , що підтверджує факт того, що обвинувачений отримав кредитні кошти та купівлю товару.

Таким чином, доказами у справі підтверджено, що ОСОБА_4 , використав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_15 , який вказана особа втратила, попередньо його підробив, а саме вклеїв туди свою фотокартку, подав від імені ОСОБА_15 для отримання кредиту, чим ввів працівників банку в оману, та отримав кредит на майно, тобто протиправно збагатився.

При цьому суд вважає, що доводи сторони захисту про недопустимість висновку експертизи в зв`язку з тим, що в ОСОБА_4 не відбирались зразки підпису, є неприйнятними. Так, з висновку експерта слідує, що експертом при проведенні експертизи використовувались не експериментальні зразки почерку, а умовно-вільні, отримані за постановою про одержання зразків почерку та підпису для експертного дослідження від 14.01.2015 року, серед яких заяви ОСОБА_4 , в тому числі і заява від 14.01.2015 року про відмову в наданні зразків почерку та підпису для експертного дослідження. Враховуючи зазначене, суд приймає вказану експертизу до уваги, оскільки вона здійснена з використанням вільних зразків почерку та підпису, які отримані у встановленому порядку, та є ще більш переконливими, оскільки складаються особою не в якості зразка, що передбачає можливість умисного спотворення.

Щодо епізоду нападу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ОСОБА_12 , суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні обвинувачені винуватість у вчиненні вказаного злочину не визнали та, не оспорюючи факту, що подія від 05.11.2014 року за їх участю та участю ОСОБА_12 мала місце, вказали, що стався конфлікт між ОСОБА_5 та потерпілим в ході якого потерпілий, який значно сильніший, почав бити ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_6 лише розбороняли бійку, кожен по черзі відтягували ОСОБА_12 спочатку від ОСОБА_5 , а потім від ОСОБА_4 . Вважали, що їх дії є самообороною від неправомірних дій потерпілого. При цьому ОСОБА_6 вказав, що після бійки він знайшов золотий ланцюжок, мобільний телефон та ключі від автомобіля, які забрав, міркуючи, що це речі інших обвинувачених. Обвинувачені не заперечували, що вони розпорядились ланцюжком потерпілого, а саме здали його в ломбард. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повідомили, що вони вважали, що це ланцюжок ОСОБА_6 . ОСОБА_4 виявлення в нього ключів від автомобіля потерпілого пояснив тим, що мав намір їх повернути потерпілому.

При вирішенні наявності в діях обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ознак складу злочину за ч.2 ст. 187 КК України суд приймає до уваги показання потерпілого ОСОБА_12 та відкидає показання обвинувачених з огляду на те, що саме показання потерпілого узгоджуються з іншими доказами у справі, які в свою чергу повністю спростовують показання обвинувачених.

Так, потерпілий ОСОБА_12 суду зазначив, що в той день пішов до сусіда ОСОБА_16 , якого покликав через вікно, а до нього вийшли та перегородили дорогу дві особи, які приходили до сусіда, та почали з ним розмову в грубій формі, а позаду підійшла третя особа та вдарила його по голові. Після цього, йому почали наносити удари всі нападники, він намагався втекти, в зв`язку з чим нападники, які його наздоганяли, та він переміщались. В момент коли його били заволоділи його речами. В судовому засіданні потерпілий впізнав осіб, які здійснили на нього напад ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Такі показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідків у справі ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , які вийшли на вулицю в зв`язку із бійкою та галасом біля їх помешкань, з показань яких встановлено, що напад на потерпілого вчинили три особи, вони застосовували насильство, а саме били потерпілого ОСОБА_12 , впізнали їх в судовому засіданні. Показання зазначених свідків повністю підтверджені протоколом огляду місця події, відповідно до якого саме біля помешкань свідків зафіксовано сліди бійки кров.

Показання потерпілого та свідків в сукупності з виявленими в потерпілого тілесними ушкодженнями та відсутністю будь-яких тілесних ушкоджень в кожного з обвинувачених, повністю спростовують показання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо того, що ініціатором конфлікту був ОСОБА_12 та саме він майже одночасно бив їх всіх втрьох, а вони лише відтягували потерпілого по черзі від кожного з нападників.

Суд звертає увагу на наявність спільного умислу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вчинення нападу, про що свідчать їх узгоджені дії в момент нападу, оскільки з показань потерпілого вбачається, що до нього спочатку підійшли двоє та почали в грубій формі розмовляти, а третя особа ззаду нанесла удар від якого він втратив рівновагу та впав, що було використано трьома нападниками, які почали наносити йому удари.

Показання потерпілого ОСОБА_12 щодо подальшого розвитку подій підтверджують спільні дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки потерпілий повідомив, що він не пам`ятає скільки було ударів та хто куди їх наносив, проте одразу під час їх нанесення у нього зірвали золотий ланцюжок з кулоном, забрали мобільний телефон та ключі від автомобіля та квартири.

Зазначені показання потерпілого суд, вважає такими, що в достатній мірі підтверджують спільні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

При цьому суд, зазначає, що висновком експерта №2000 від 23.12.2014 року повністю підтверджено такі показання потерпілого ОСОБА_12 , оскільки в ньому зазначено, що виявлені тілесні ушкодження в потерпілого ОСОБА_12 могли утворитись при обставинах викладених ним в протоколі допиту («... наніс ... удар рукою в обличчя, внаслідок чого я зачепився та впав. ... почали мене бити руками та ногами по голові та тулубу ... кинули на землю та почали бити по голові та тулубу»...).

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Суд, зважаючи на вказані приписи та приймаючи до уваги показання потерпілого ОСОБА_12 , які узгоджуються з висновком експертизи №2000 та показаннями свідків у справі, вважає доведеним наявність в обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 попередньої змови на вчинення розбійного нападу.

При цьому суд звертає увагу, що форма змови для наявності співучасті значення не має, як і тривалість часу до вчинення злочину та вважає доведеним доказами у справі, що в даному випадку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли як співвиконавці за попередньою змовою, оскільки вчиняли спільні, узгоджені дії направлені на реалізацію свого умислу, а саме спільно застосовували насильство в цей час вчиняючи дії для вилучення майна потерпілого ОСОБА_12 .

Про доведеність винуватості обвинувачених також свідчать і показання свідка ОСОБА_70 , який суду повідомив, що ланцюжок, який здав в ломбард ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_4 ( яких він впізнав в судовому засіданні), мав пошкодження в районі замка, що переконує суд у тому, що вказаний ланцюжок був зірваний із шиї потерпілого. Враховуючи вказані показання свідка, які узгоджуються із письмовими доказами, а саме даними про укладення в ОСОБА_5 в день вчинення злочину договору застави золотого ланцюжка, суд надає перевагу показанням потерпілого щодо обставин заволодіння його майном та не приймає до уваги показання обвинувачених, а саме ОСОБА_6 про випадкове знайдення ланцюжка на місці бійки та ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які вказали, що вважали вказаний ланцюжок ОСОБА_6 , оскільки він його при них знімав з шиї.

Також суд приймає до уваги дані протоколу огляду, згідно з якими в ОСОБА_4 виявлено ключі від автомобіля потерпілого, які визнані речовим доказом у справі та вважає, що виявлення вказаних ключів в обвинуваченого підтверджує показання потерпілого про те, що нападники вчиняли дії щодо заволодіння його майном.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому, серед іншого, легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Розбій вважається закінченим з моменту вчинення нападу.

Таким чином, сукупність доказів у справі та зазначені роз`яснення свідчать, що доказами у справі підтверджено всі об`єктивні ознаки вказаного складу злочину, а саме застосування насильства, що є небезпечним, що підтверджується експертизою, якою виявлені в потерпілого тілесні ушкодження віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, негайне вилучення майна в потерпілого ОСОБА_12 при застосуванні насильства, що підтверджується речовими доказами, показаннями потерпілого та свідків, та вказане в сукупності свідчить про направленість умислу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вчинення саме розбійного нападу.

Оцінивши сукупність доказів у справі, приймаючи до уваги як належні та допустимі докази у справі показання потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_70 , ОСОБА_69 , письмові докази у кримінальному провадженні, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинені розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб.

Досліджені докази у справі свідчать, що винуватість ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчинені незаконного заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб є доведеною з огляду на наступне.

Згідно п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника шляхом запуску двигуна, примусового відсторонення зазначених осіб від керування. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна. Заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом.
В судовому засіданні з показань потерпілого ОСОБА_13 судом встановлено, що він працював водієм таксі та в день вчинення злочину до нього підійшло три особи (чоловіки), серед яких він впізнав в судовому засіданні лише ОСОБА_7 , а щодо інших вказав, що вони схожі за зростом, які попросили підвезти їх в район «Можайка», що він і зробив, керуючи власним автомобілем «Хюндай». Після того, як він зупинився, один з хлопців, який сидів на задньому сидінні, приставив до нього предмет, який він сприйняв за вогнепальну зброю, оскільки відчув розмір ствола та холод металу, інший (також з-заду) накинув йому на голову футболку та почав замотувати скотчем. Особа, що була на передньому сидінні, а саме за показаннями потерпілого ОСОБА_7 вийшла з автомобіля до зазначеного. Після цього його витягнули з машини, проте він скористався неуважністю нападників та втік. Його автомобіль виявили в полі біля смт. Стрижавка.
Такі показання потерпілого щодо обставин заволодіння його транспортним засобом повністю підтверджуються письмовими доказами та показаннями свідка ОСОБА_71 , згідно яких він працював водієм таксі та на час вчинення злочину, перебував на автомобілі в районі вул. Київської коли до нього підбіг схвильований потерпілий, який повідомив про викрадення в нього автомобіля «Хюндай», також свідок зазначив як незадовго до цього з напрямку мікрорайону «Можайка» на великій швидкості виїхав такий автомобіль.
Таким чином показаннями вказаного свідка підтверджено показання потерпілого про те, що все відбувалось в районі «Можайка» та він зміг вирватись від нападників.
Показання потерпілого про застосування в момент заволодіння його автомобілем скотчу та футболки, яку йому наділи на голову, повністю підтверджується протоколом огляду місця події від 25.10.2014 року, відповідно до якого на місці вчинення злочину виявлено вказану футболку та залишки клейкої стрічки по типу скотч.
З наданого суду копії реєстраційного посвідчення судом встановлено, що власником автомобіля є потерпілий ОСОБА_13 , а протоколами оглядів та заявою потерпілого підтверджено, що автомобіль був знайдений працівниками правоохоронних органів в полі в районі смт. Стрижавка.
Таким чином, з показань потерпілого, свідка та зазначених письмових доказів судом встановлено, що 25.10.2014 року три особи, один з яких ОСОБА_7 , незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме протиправно відкрито із погрозою застосування насильства вилучили його у власника, транспортний засіб покинув місце вчинення злочину, тобто було вчинено закінчений склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.
Вирішуючи питання щодо осіб, які вчинили зазначений злочин, суд приймає до уваги наступне.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся та суду повідомив, що вказаний злочин вчинив він за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . При цьому повідомив обставини за яких зазначене відбулось, а саме те, що вони вирішили заволодіти автомобілем, з цією метою підійшли до таксиста, попросили підвезти їх до мікрорайону «Можайка», сіли в автомобіль (він на переднє сидіння, а ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на заднє), проїхались до місця вчинення злочину, де він вийшов та спостерігав, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 приставивши до потерпілого неробочий пістолет, наділи футболку та замотували потерпілого скотчем. Потім вони витягнули потерпілого з машини та потерпілий втік, а ОСОБА_6 кричав, що буде стріляти.
В той же час, ОСОБА_6 , повідомивши по суті суду аналогічні обставини вчинення злочину, вказав, що угон вчинив він спільно з ОСОБА_7 та особою на прізвище ОСОБА_26 . Категорично заперечив участь у цьому ОСОБА_4 , зазначивши, що він його оговорив під час досудового розслідування. При цьому ОСОБА_6 , не заперечуючи застосування для погроз неробочого пістолета, скотчу та футболки, в судовому засіданні постійно змінював позицію щодо того, хто вказане застосовував, то стверджуючи про свої дії, то ОСОБА_26 , та ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знав, проте вказаного злочину не вчиняв.
Надаючи перевагу одній з версій обвинувачених щодо осіб, які вчинили зазначений злочин, суд вважає, що в судовому засіданні лише обвинувачений ОСОБА_7 повідомив дійсний розвиток подій.
Так, показання обвинуваченого ОСОБА_7 є послідовними, оскільки про участь ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину, їх та свою роль у зазначеному, він повідомляв і під час проведеного за його участю, участю захисника та понятих слідчого експерименту, відеозапис якого судом переглянуто в судовому засіданні. З вказаного слідчого експерименту вбачаються аналогічні дані до тих, що здобуті під час допиту обвинуваченого в судовому засіданні, в тому числі і участь у вказаному ОСОБА_4 .
Крім того, зміст показань обвинуваченого в судовому засіданні, відеодоказ повністю узгоджуються з показаннями потерпілого у справі, який вказав на аналогічні обставини вчинення щодо нього злочину.
В той же час, ОСОБА_6 в судовому засіданні намагався применшити свою роль у вчиненні злочину, стверджуючи, що пістолет та скотч до потерпілого застосовував не він, а ОСОБА_26 та ОСОБА_7 , а він вийшов з машини.
Проте, такі показання ОСОБА_6 спростовані показаннями потерпілого, який зазначив, що погрози застосування насильства, а саме пістолету, футболка та скотч до нього застосовувались особами, що сиділи на задньому сидінні, а ОСОБА_7 в цей момент вийшов.
Тобто, потерпілим спростовано версію ОСОБА_6 щодо розвитку подій, підтверджено версію ОСОБА_7 , що переконує суд у тому, що показання ОСОБА_6 щодо його ролі та наявності вигаданої особи ОСОБА_26 , є неправдивими.
В той же час, з слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , що проведений у встановленому законом порядку, судом встановлено, що ОСОБА_6 добровільно продемонстрував обставини за яких він вчинив вказаний злочин за попередньою змовою із ОСОБА_72 та ОСОБА_73 . При цьому, зміст відеозапису вказаної слідчої дії свідчить про те, що ОСОБА_6 без будь-якого примусу повідомляє обставини злочину ідентичні до обставин злочину повідомлених потерпілим в судовому засіданні, вільно орієнтується у місці, часі, зазначає на коло співучасників.
Враховуючи те, що вказаний слідчий експеримент щодо обставин вчинення злочину узгоджується з показаннями потерпілого у справі, показаннями в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , протоколом із відеозаписом слідчого експерименту з ним та частково (щодо самих подій угону, часу, способі, застосованих знарядь) і з показаннями ОСОБА_6 в судовому засіданні, суд приймає його до уваги та на підставі сукупності зазначених показань вважає доведеним те, що вказаний злочин, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинив ОСОБА_4 .
Крім того, оцінюючи характер застосованих до потерпілого погроз, які стороною обвинувачення оцінені згідно обвинувального акту як погрози застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого суд звертає увагу на наступне.
Потерпілим суду повідомлено, що йому приставили предмет, який він сприйняв як вогнепальну зброю, а потім коли він біг кричали, що будуть стріляти. Про вказаний спосіб погроз та наявність несправного пістолету повідомили суду обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Зазначена сукупність доказів свідчить, що до потерпілого були застосовані погрози, які він сприйняв як реальні. Разом з тим, стороною обвинувачення погроза пістолетом оцінена, як погроза застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Враховуючи приписи ст. 337 КПК України відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту та доведеність застосування погрози пістолетом, яка за своєю суттю відноситься до погрози застосування насильства з більш суспільно небезпечними наслідками, суд вважає, що вказана погроза в будь-якому випадку належить до вказаної в обвинуваченні, оскільки включає в себе і можливість застосування не небезпечного насильства для життя та здоров`я потерпілого.
Таким чином, суд, керуючись приписами ст. 337 КПК України відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту,оцінивши сукупність доказів у справі, прийнявши до уваги зазначені положення закону та надавши юридичну оцінку діям обвинувачених, кваліфікує дії ОСОБА_4 :

за ч.1 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману,

за ч.1 ст. 358 КК України як підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, з метою використання його підроблювачем,

за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа,

за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого,

за ч.2 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого та за ч.2 ст. 187 КК України як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів,осіб винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики ТОВ «ЖЕО» №3032 від 29.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання скарг від сусідів на поведінку ОСОБА_4 в ТОВ «ЖЕО» не надходило.

Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідок ВОПНЛ ім. Ющенка №2-7793 від 17.11.2014 року та №2-8568 від 22.12.2014вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 12.12.2014 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Останній раз судимий 17.07.2015 року за ч. 1 ст. 121 КК України.
Таким чином, ОСОБА_4 вину не визнав, раніше неодноразово судимий, вчинив сукупність умисних злочинів, два з яких тяжкі, одружений, має неповнолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно довідки Могилів-Подільської ВК УДПС України у Вінницькій області (№114), ОСОБА_6 за період відбуття покарання 3 17.07.2012 року по 28.07.2014 року на оперативно-профілактичних обліках установи не перебував. За період утримання в колонії конфліктів з іншими засудженими не було, підтримував дружні стосунки з різними категоріями засуджених.

Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» №2930-м від 12.11.2014 рокута № 2999-м від 19.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідок ВОПНЛ ім. Ющенка №2-3938 від 12.08.2015 року та №2-7292 від 17.11.2014вбачається, що ОСОБА_6 на диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз судимий 17.04.2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 304, ст. 198, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Згідно довідки про звільнення серія ВІН №012369 вбачається, що ОСОБА_6 звільнений 28.07.2014 року із Могилів-Подільської ВК (№114) на підставі ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2014 року, на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році».
Таким чином, ОСОБА_6 вину визнав частково, раніше неодноразово судимий, вчинив сукупність умисних тяжких злочинів в період непогашеної судимості, не одружений.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №2998-м від 19.11.2014 рокувбачається, що ОСОБА_7 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка №2-7981 від 26.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_7 на диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 10.11.2014 року, обвинувачений ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України не судимий.
Таким чином, ОСОБА_7 вину визнав, розкаявся, раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» №2929-м від 12.11.2014 рокувбачається, що ОСОБА_5 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка №2-7791 від 17.11.2014 року ОСОБА_5 перебував на стаціонарній військовій експертизі з 06.04.1998 року по 29.04.1998 року з діагнозом : «Без психічних розладів. Галюцінаторний синдром в анамнезі», проте на диспансерному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз 22.07.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
З копії ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.07.2011 року звільнений відповідно до ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році».
Таким чином, ОСОБА_5 вину не визнав, раніше неодноразово судимий, вчинив умисний тяжкий злочин в період непогашеної судимості, не одружений.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, думки учасників процесу, конкретних обставин справи, осіб обвинувачених, їх відношення до вчиненого, поведінку під час судового розгляду, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ними нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо міри покарання, яку необхідно призначити обвинуваченим, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив сукупність злочинів, два з яких є тяжкими, один тяжким корисливим злочином, що одночасно посягає не лише на власність, а й на життя та здоров`я потерпілого, його провідну роль у вказаних злочинах, думку потерпілого, який наполягав на найсуворішій мірі покарання, поведінку в судовому засіданні у виді спроб тиску на інших співучасників злочинів та вважає, що йому слід призначити максимальне покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 187 КК України та за ч. 2 ст. 289 КК України, а від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 190, ч.1, 4 ст. 358 КК України звільнити в зв`язку із закінченням строків давності. Також обвинуваченому слід призначити додаткове покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено сукупність злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289 КК України.
Суд вважає, що ч. 4 ст. 70 КК України в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки за вимогами вказаної норми суд повинен за правилами, передбаченими в ч. 1-3 ст. 70 КК України спочатку призначити покарання за сукупністю злочинів.
Частина 1 ст. 70 КК України передбачає, що суд призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , з врахуванням приписів ч. 5 ст. 72 КК України, покарання за вироком Вінницького районного суду від 17.07.2015 року відбув повністю. Суд звертає увагу, що поглинути, повно чи частково скласти можливо лише призначене вироком (наявне) покарання, а не таке, що вже відбуте. Поглинення чи складання покарання з покаранням, що вже відбуте чинним законодавством не передбачено.
Вирішуючи питання щодо міри покарання, яку необхідно призначити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд звертає увагу, що вони раніше неодноразово судимі, вчинили тяжкі злочини за обтяжуючих покарання обставин, а ОСОБА_6 сукупність таких, а тому їм слід призначити максимальне покарання у виді позбавлення з конфіскацією майна, з застосуванням до ОСОБА_6 вимог ст. 70 КК України.

Щодо ОСОБА_7 , то суд враховує, що він раніше не судимий, винуватість у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, сприяв у встановлені істини у справі та розкритті злочину, потерпілий до нього претензій не має, він позитивно характеризується, що є підставою до застосування відносного нього приписів ст. 75,76 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме матеріальної шкоди в сумі 6864,48 гривень та моральної шкоди в сумі 20000,00 гривень та цивільного позову ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме матеріальної шкоди в сумі 3432,80 гривень та моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

При вирішенні вимог цивільних позовів суд виходить з того, що наданими в судовому засіданні сукупністю доказів у справі доведено заподіяння потерпілому ОСОБА_12 збитків злочинними діями обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що тягне рішення про задоволення позовів в частині стягнення з обвинувачених матеріальної шкоди.
Щодо моральної шкоди, завданої злочином суд виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно яких моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи вказане та приймаючи до уваги те, що висновок експерта №2000, безумовно, підтверджує завдання протиправними діями обвинувачених фізичних страждань потерпілому, суд дійшов висновку, що заподіяння моральної шкоди ОСОБА_12 є доведеним.

Зазначене переконує суд у тому, що потерпілий в зв`язку із вчиненням щодо нього протиправного діяння з боку обвинувачених зазнав душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума в 30000,00 гривень є обґрунтованим розміром моральної шкоди, завданої злочином та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову в цій частині.

Вирішуючи питання про вид відповідальності суд виходить з того, що на осіб, які заподіяли шкоду спільно (взаємопов`язаними діями або об`єднаними спільним злочинним наміром), відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України покладається солідарна відповідальність перед потерпілим, а згідно з ч. 2 цієї статті за заявою останнього суд може визначити відповідальність цих осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Вказане та зміст позовних вимог потерпілого, який заявив окремі вимоги у рівних частках до кожного з обвинувачених, тобто подав заяву, згідно з ч. 2 ст. 1190 ЦК України, суд задовольняє позови потерпілого та стягує частку, яка зазначена потерпілим з кожного з обвинувачених.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме матеріальної шкоди в сумі 20550 гривень, суд враховує ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Разом з тим, з позову потерпілого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 20550 грн. вбачається, що до суми шкоди, завданої злочином, безпідставно включено іншу суму. Суд, вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 вказана сума (20550 грн.) стягненню не підлягає, виходячи з того, що злочином потерпілому завдано шкоду на суму 3143,41 грн., а інші збитки могли бути стягнуті лише внаслідок невиконання цивільно-правових зобов`язань, яких в даному випадку не виникло.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у справі.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
З квитанції від 29 квітня 2015 року вбачається, що потерпілим ОСОБА_12 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_14 5000,00 гривень, що зумовлює стягнення в рівних частках зазначених процесуальних витрат з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на його користь.
Крім того, з обвинувачених слід стягнути судові витрати у справі та вирішити долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України
Керуючись ст. 187, 190, 289, 358, 70 КК України, ст. 100, 118, 124, 128, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_4 на праві власності майна.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді семи років позбавлення волі без конфіскації майна.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді двох років обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань та призначити остаточне покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_4 на праві власності майна.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати починаючи з дати затримання, тобто з 06.11.2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.11.2014 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_5 на праві власності майна.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати починаючи з часу його затримання, тобто з 06.11.2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.11.2014 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_6 на праві власності майна.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді шести років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_6 на праві власності майна.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати починаючи з часу його затримання, тобто з 07.11.2014 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.11.2014 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.
На підставі п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін домашній арешт.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07.11.2014 року до 15.01.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 3143,41 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

В решті вимог цивільного позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 3432, 48 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 3432,48 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином задоволити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 3432,80 гривень матеріальної шкоди та 10000,00 гривень моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення комплексної судово-технічної та почеркознавчої експертиз (№223/224/15-21 від 23.02.2015 року) у кримінальному провадженні в сумі 2706,00 грн. (дві тисячі сімсот шість гривень 00 копійок).

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз (№488-Д від 24.12.2014 р., №220 від 28.01.2015 р., №481-Д від 22.12.2014р., № 474-д від 19.12.2014р., №415-д від 06.11.2014р., №513 від 16.02.2015 р.) у кримінальному провадженні в сумі 2285,40 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять гривень 40 копійок).

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз (№443-д від 21.11.2014 р., №822 від 19.12.2014 р., №10-д від 14.01.2015р., №6-Т від 27.01.2015 р.) у кримінальному провадженні в сумі 1179,36 грн. (одна тисяча сто сімдесят дев`ять гривень 36 копійок).

Речові докази, а саме сім слідів пальців рук, які поміщені до спец пакету НДЕКЦ №0984652 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме три сліди пальців рук, які поміщено до паперового конверту - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 380 гривень, купюрами 10 грн. ПГ6294863, 20 грн. КР 1213382, 50 грн. КУ2333068, 100 грн. СВ 2178622, 100 грн. КЕ 6724695, 100 грн. АБ 1436338, які здано на депозит - конфіскувати.

Речові докази, а саме паперова упаковка жувальної гумки «Dirol X-Fresh», в середині якої знаходиться пластикова пластина з дев`ятьма відділами в одному з яких знаходиться рожевий наповнювач інші пусті, паперова пачка від цигарок «DevidoffGold" з одною цигаркою в середині, запальничка «Сrісkеt» зеленого кольору, один ключ з чотирма кільцями та брелком округлої форми червоного кольору, флакон білого кольору з синьою кришкою з написом «Наrі Fresh» спрій освіжувач для порожнини рота та передані до камери зберігання речових доказів згідно квитанції №1 від 13.02.2015 року - знищити.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон «Nокіа Corporation» 6303сі, ІМЕІ НОМЕР_8 , з сім карткою лайф, який передано до камери зберігання речових доказів, що підтверджується квитанцією №1 від 13.02.2015 року - конфіскувати.

Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 305 грн. купюрами 5 грн. МГ 08743, 100 грн. ГГ 1579195, 200 грн. ЗЗ 6175466, які здано на депозит (відповідно до постанови від 13.02.2015 року) конфіскувати.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон «Samsung C5212» IMEI 1) НОМЕР_9 , IMEI 2) НОМЕР_10 з сім картою оператора лайф, який передано до камери зберігання речових доказів згідно квитанції №3 від 13.02.2015 року конфіскувати.

Речовий доказ, а саме ключ від автомобіля «Рено», який повернуто на відповідальне зберігання власнику, що підтверджується розпискою ОСОБА_12 залишити ОСОБА_12 .

Речові докази, а саме грошові кошти в сумі 568 грн., купюрами 1 грн. НБ 792948, 2 грн. ПГ 9817860, 5грн. МЗ 9018657, 5 грн. ПГ 9430042, 5 грн. МЖ 2607858, 50 грн. КМ 5124080, 100 грн. ЕЗ 6119047, 100 грн. КП 9144623, 100 грн. ЕГ 1358205, ЕЗ 1778038, ГГ 3253341, які здано на депозит відповідно до квитанції №2 від 13.02.2015 року конфіскувати.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон «Nокіа Corporation» 1600IMEI 1) НОМЕР_11 з сім картою оператора лайф, який передано до камери зберігання речових доказів ВМВ УМВС України у Вінницькій області, - конфіскувати.

Речовий доказ, а саме полімерний предмет білого кольору, який поміщено до паперового конверту визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0007757 та передано до камери зберігання речових доказів - знищити.

Речовий доказ, а саме вилучений гаманець коричневого кольору, який знаходиться в спец пакеті НДЕКЦ №1480756, який перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів - знищити.

Речовий доказ, а саме речовину бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту та направлено на зберігання до камери зберігання речових доказів - знищити.

Речовий доказ, а саме пластикову картку «Приват Банк», яку передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів (спец пакет НДЕКЦ № 1481104) знищити -- знищити.

Речові докази, а саме три фрагменти полімерного матеріалу чорного кольору, які передано в камеру зберігання речових доказів (спец пакет НДЕКЦ № 1481105) -- знищити.

Речові докази, а саме два полімерних стакани прозорого кольору, запальничку чорного кольору, які передано в камеру зберігання речових доказів (спецпакет НДЕКЦ № 1595882) -- знищити.

Речові докази, а саме футболка зі скотчем, яку поміщено до паперового конверту та передано до камери зберігання речових доказів -- знищити.

Речовий доказ, а саме гаманець коричневого кольору, який знаходиться в спец пакеті НДЕКЦ №1480756 та передано на зберігання до камери зберігання речових доказів -- знищити.

Речовий доказ, а саме куртку чорного кольору та кишеню від куртки, які поміщені до спец пакету НДЕКЦ № 0298051 та передано до камери зберігання речових доказів -- знищити.

Речові докази, а саме підголовники передніх сидінь автомобіля «Хюндай Акцент», які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_13 залишити власнику ОСОБА_13 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя :