АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3272/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління розслідування з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 листопада 2016 року, відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 321 КК України.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_8 визначено заставу в розмірі 5000 мінімальних заробітних плат, що становить 6 890 000 гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Згідно ухвали, слідчий суддя відповідно по положень ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується доданими до клопотання даними, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а також врахувавши наявність ризиків, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України та можливості останнього, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з прийнятим рішення суду, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотанняоргану досудового розслідування. Апелянт вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що виразилась у неповноті судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
Захисник зазначає про те, що слідчий суддя необґрунтовано прийняв до уваги нічим не підтверджені доводи сторони обвинувачення про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також, апелянт вказує на те, що а ні в клопотанні слідчого, а ні в ухвалі слідчого судді не визначено, не встановлено та не наведено жодних правових підстав, які б вказували на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Окремо свою увагу апелянт звертає на визначений слідчим суддею, як альтернативний вид забезпечення кримінального провадження розмір застави, який є непомірним та обґрунтовано незаконним для її підзахисного. Тому, таке рішення слідчого судді є наслідком ігнорування не тільки вимог чинного законодавства а й практики Європейського суду з прав людини. Крім цього захисник вказує і на те, що слідчий суддя не в повній мірі врахував особу підзахисного, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, в провадженні Слідчого управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 12 січня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.255, ч.3 ст. 307, ч.4 ст.321, ч.2 ст. 306, ч.2 ст.364 КК України.

06 вересня 2016 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України.

07 вересня 2016 року прокурор першого відділу процесуального керівництва управління розслідування з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя районного суду м. Києва задовольнив дане клопотання та застосував до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначив розміри застави в розмірі 5 000 мінімальних заробітних плат, що становить 6 890 000 (шість мільйонів вісімсот дев`яносто тисяч) гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 321 КК України, а також з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчинені кримінальних правопорушень якого підозрюється останній, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, всупереч твердженням захисника, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків у провадженні, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Таким чином, доводи захисника про відсутність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КК України, є непереконливими.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 321 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). У клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри. Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними.

Наведені прокурором обставини, які, на його думку, були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.

Надані в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 документи щодо стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 не можуть бути підставою для задоволення апеляції так як не містять даних які б вказували на неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 5 000 мінімальних заробітних плат. Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні яких він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_8 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам п.1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалуслідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління розслідування з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.3 ст.307, ч.4 ст. 321 КК України з визначенням застави в розмірі 5000 мінімальних заробітних плат, що становить 6 890 000 гривень з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4