Номер провадження: 11-кп/785/521/16
Номер справи місцевого суду: 512/960/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Савранського районного суду Одеської області від 10.02.2016 р. по кримінальному провадженню №0000381 відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гетьманівка Савранського району Одеської області, громадянки України, освіта повна загальна середня, незаміжньої, не працюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 02.10.2014 р. Савранським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненої від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Йосипівка Савранського району Одеської області, громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та їй призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Савранського районного суду Одеської області від 02.10.2014 р. та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та строк відбування покарання відрахований з 14 годин 10 лютого 2016 року. (Виправлення описки в резолютивній частині вироку суду зроблено на підставі ухвали суду від 10.03.2016 року).

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, і йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням йому однорічного іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_9 зобов`язаний повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Також, вирішено питання щодо речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України за наступних обставин.

07.09.2015 близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за попередньою домовленістю із ОСОБА_9 , вирішили піти на кладовище, яке розташоване в с. Бакша, Савранського району, з метою знайти там будь-який металобрухт.

В цей же день та час, перебуваючи на кладовищі в с. Бакша Савранського району ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 побачили могилу ОСОБА_10 , надгробна тумба якої була встановлена на 4 швелерах маркуванням 100x50x50 довжиною 1,5 метра кожний, вартістю 110 гривень за один метр, загальною вартістю 660 гривень. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, упевнившись, що їх дії залишаться непоміченими, де ОСОБА_9 підіймав тумбу, а ОСОБА_7 діставала швелери. Під час демонтажу швелерів бетонний хрест, вартістю 450 гривень, що був встановлений поверх тумби впав та розколовся на дві частини.

Заволодівши 4 швелерами маркуванням 100x50x50 довжиною 1,5 метра кожний ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зникли, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1110 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини у вчиненні вищезазначеного злочину, просила вирок суду змінити, вважаючи, що призначене судом покарання є надто суворим, оскільки вона є сиротою, вину у вчиненні злочину повністю визнала, щиросердно розкаюється у його вчиненні, допомагала при проведенні досудового розслідування та встановлення істини по справі, тому просить суд пом`якшити призначене їй покарання.

Вирок суду 1-ої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_9 учасниками провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачені повністю визнали себе винними в інкримінованому їм злочині, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів їх допитом, а дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України, як наруга над могилою, а також незаконне заволодіння предметів, що знаходяться на могилі, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_7 про те, що суд 1-ої інстанції не врахував наявність пом`якшуючих її вину обставин, оскільки всі вказані обставини враховані судом у якості обставин, що пом`якшують покарання, що відображено у вироку суду.

Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Проте, в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 не зазначено обґрунтованих підстав для можливості застосування до неї положень даної статті.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд 1-ої інстанції у вироку надав об`єктивну оцінку фактичним обставинам справи та особі обвинуваченої ОСОБА_7 , правильно кваліфікував її дії за ч. 3 ст. 297 КК України, врахував обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і у відповідності до ст. 65, ч. 1 ст. 71 КК України, призначив їй покарання, тому немає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та зміни вироку суду.

Разом з цим, відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч. 5 ст. 72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В рамках даного кримінального провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 був обраний при ухваленні вироку, а саме 10.02.2016 р., та діє по теперішній час.
Разом з цим попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно частини 4 цієї ж статті судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
Оскаржуваний вирок Савранського районного суду Одеської області від 10.02.2016 р. набирає законної сили - з моменту постановлення даної ухвали апеляційним судом Одеської області.
Отже, обвинувачена ОСОБА_7 перебувала у режимі попереднього ув`язнення з 10 лютого 2016 року по 11 травня 2016 року, тому саме цей термін попереднього ув`язнення має бути перерахований апеляційним судом за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дніпозбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532, КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Савранського районного суду Одеської області від 10.02.2016 р. залишити без задоволення.

Вирок Савранського районного суду Одеської області від 10.02.2016 р. яким ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України залишити без змін.

Застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України та зарахувати засудженій ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2016 року по 11 травня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а обвинуваченою ОСОБА_7 , яка утримується під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4