Єдиний унікальний номер 243/9662/15-к
Номер провадження 11-кп/775/494/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0002244 від 03 вересня 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Слов`янська Донецької області, який перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, проходить навчання, має середню освіту, розлучений, на утриманні дітей не має, інвалідом не є, раніше судимий: 06 липня 1999 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 141, ч.3 ст. 81, ч.1 ст. 229-6, ст. 17, ст. 42 КК України (1960 р.) до 7 років позбавлення волі, 22 грудня 2004 року умовно достроково звільнений від відбуття покарання з не відбутим строком 1 рік 2 місяці 19 днів відповідно постанови Бердянського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2004 року; 20 листопада 2007 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, 25 серпня 2011 року умовно достроково звільнений від відбуття покарання з не відбутим строком 2 роки 1 місяць 4 дня на підставі ст. 81 КК України відповідно постанови Кіровського міського суду Донецької області від 16 серпня 2011 року; 13 квітня 2012 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 6-ти місяців позбавлення волі, звільнений 15 квітня 2015 року; який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Стягнуто в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 252,45 грн.

встановила:

За вироком суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

03 вересня 2015 року, приблизно о 15:10 год., ОСОБА_8 , знаходився поблизу «Слов`янського центрального ринку» по вул. Ярмарковій, 35 у м. Слов`янську Донецької області, де побачив кущ дикорослої коноплі. Після чого, з метою незаконного придбання наркотичного засобу, ОСОБА_8 діючи умисно, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість за злочин, передбачений ст. 229 6 КК України в ред. 1960 року, зірвав листя дикорослої рослини коноплі, тим самим незаконно повторно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 27,8 г., маса якого (у перерахунку на суху речовину) складає 10,4 г. Перебуваючи в тому ж місці у вищевказаний час, ОСОБА_8 , листя зірваної ним рослини коноплі помістив у поліетиленовий пакет та пішки попрямував за місцем мешкання, таким чином незаконно повторно зберігав речовину рослинного походження масою 27,8 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, маса якого (у перерахунку на суху речовину) складає 10,4 г.

03 вересня 2015 року в період часу з 17:00 год. до 17:30 год. біля будинку № 71 по вул. Фрунзе в м. Слов`янську Донецької області, в ході огляду ОСОБА_9 співробітниками Слов`янського MB ГУМВС України в Донецькій області, з його письмової згоди, було вилучено поліетиленовий пакет, який останній тримав в лівій руці, з речовиною рослинного походження масою 27,8 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масса якого (у перерахунку на суху речовину) складає 10,4 г., яку ОСОБА_8 діючи умисно, незаконно повторно придбав і зберігав без мети збуту.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність своєї провини у скоєнні інкриміновано кримінального правопорушення та кваліфікацію своїх дій, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року щодо нього за ст. 309 ч.2 КК України скасувати в частині призначеного покарання та призначити покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Вважає вирок суду першої інстанції занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину. В обґрунтування апеляції зазначає, що як протягом досудового слідства так і під час судового розгляду він повністю визнавав свою провину у скоєному, сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання характеризується позитивно, перебуває на обліку у Слов`янському міському центрі зайнятості, звідки направлений на навчання до Слов`янського професійного машинобудівельного ліцею, де має намір отримати професію та влаштуватися на роботу, що свідчить про те, що він повністю розкаявся у скоєному. Крім того, зазначає, що він перебуває на обліку у міській лікарні ім. Леніна як особа із тяжкою хворобою і потребує постійного медичного нагляду.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, захисника ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 309 КК України ґрунтуються на ретельно перевірених та наведених у вироку доказах і ніким в цій частині не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України підстави для перегляду апеляційним судом вироку в цій частині відсутні.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про суворість призначеного покарання, невідповідність його тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, то вони є непереконливими.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом враховані в повній мірі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 65-67 КК України та належним чином врахував конкретні обставини та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законодавцем до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікарні із тяжким захворюванням, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце проживання, проходить навчання з метою здобуття професії та майбутнього працевлаштування, що свідчить про наявність соціальних зв`язків та вагомо знижує ступінь важкості вчиненого діяння та ступінь небезпечності особи обвинуваченого для суспільства. Суд також врахував те, що обвинувачений своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, зрозумів протиправність своїх дій. Крім того, суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений вчинив правопорушення у короткий проміжок часу після звільнення з місць відбування покарання, злочин вчинив у стані наркотичного сп`яніння, раніше неодноразово судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнав його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого суд визнав рецидив злочину та вчинення злочину особою у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Таким чином, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченого були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та в сукупності послужили підставою для прийнятті обґрунтованого рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого санкцією статті КК України.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки перебування засудженого в умовах ізоляції від суспільства найефективніше сприятиме його виправленню, перевихованню та попередженню вчинення нових правопорушень. Підстав для призначення ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року - залишити без задоволення.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 за ст. 309 ч.2 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3