Справа №183/3966/16
Провадження №1-кп/0198/52/16
У Х В А Л А

27.10.2016 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000191 внесене до ЄРДР 30.06.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, проживає АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ :
З Апеляційного суду Дніпропетровської області, ухвалою якого від 22 липня 2016 року було визначено підсудність, надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 у зв`язку з обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України з доданими до нього, у відповідності із ч.4 ст.291 КПК України, документами та угодою про визнання винуватості укладеною між першим заступником військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_5 .
Діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковане за ст. 263 ч. 1 КК України носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до угоди про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України покарання у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 17000 грн. ОСОБА_5 , згідно угоди, зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі викладеному у повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості та постановити вирок на підставі угоди.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши надані обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження (в частині даних про особу обвинуваченого, відомостей про завершення досудового розслідування та надання обвинуваченому і його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування), надані прокурором, суд приходить до наступного.
Підстав для закриття провадження у відповідності до п.п.4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, повернення обвинувального акту, направлення цього акту за підсудністю не вбачається.
Обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
На виконання вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Суд відмовляє в затвердженні угоди, у тому числі, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що що 21.04.2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи біля лісосмуги, що знаходиться у с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою збуту бойових припасів, у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, одержав від громадянина ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 1 200 гривень, за збут однієї гранати РГД-5, трьох гранат Ф-1 та запалів до них, також 22.04.2016 року, приблизно о 10 годині 50 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою збуту бойових припасів, одержав від громадянина ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 23 000 гривень, за збут одного самозарядного пістолету Макарова калібру 9,18 мм., також, того ж дня, 22.04.2016 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи в автомобілі марки «BMW X5», власником якого є ОСОБА_8 , біля церкви, що знаходиться у с. Орловщина Новомосковського району Дніпропетровської області, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою збуту бойових припасів, одержав від громадянина ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 2 000 гривень, за збут семи гранат РГД-5 та запалів до них, також, 20.05.2016 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, з метою збуту бойових припасів, одержав від громадянина ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 4 000 грн. за збут трьох гранат Ф-1 та запалів УЗРГМ до них, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України (в редакції Закону України № 5064-VI від 05.07.2012 року) носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Під час підготовчого судового засідання, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в якому він обвинувачується і підтвердив усі обставини, зазначені в обвинувальному акті.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого (в разі доведення вини) злочину (даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція ст. 263 ч. 1 КК України передбачає покарання до семи років позбавлення волі), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи із змісту наведеної норми закону, одним із основних завдань кримінального покарання є запобігання новим злочинам.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого (в разі доведення вини) злочину, суд виходить не лише з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а й із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Зважаючи на специфіку даного (інкримінованого) злочину та наявних у суду відомостей про особу ОСОБА_5 , зокрема, те, що вчинений злочин є умисним, корисливим, кількість та характер боєприпасів, які обвинувачений придбав, носив та збув без передбаченого законом дозволу 14 гранат (тобто бойових припасів, які здатні вразити велику кількість людей), суд приходить до висновку про необхідність підвищеного контролю за поведінкою ОСОБА_5 з боку відповідних державних органів.
На переконання суду, за таких обставин, призначення кримінального покарання у виді штрафу (в разі доведеності вини), зважаючи на те, що сплата штрафу носить одноразовий характер, таке покарання не зможе забезпечити належного виховного впливу на обвинуваченого та запобіганню вчиненню ОСОБА_5 нових злочинів.
Натомість, призначення покарання, від відбування якого обвинувачений може бути звільнений з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України, зможе забезпечити належний контроль за його поведінкою.
Крім цього, на думку суду, усвідомлення невідворотності направлення для відбування призначеного покарання до закладів пенітенціарної системи, у разі вчинення нового злочину, якнайкраще забезпечить законослухняну поведінку обвинуваченого і сприятиме реалізації основних завдань кримінального покарання виправлення особи та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Разом з цим, виходячи із системного аналізу норм глав 27, 35 КПК України, положення ч.7 ст.474 КПК України, при відмові в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Кримінальне провадження може бути повернуто прокурору для продовження досудового розслідування лише тоді, коли сторона обвинувачення вважає, що зібраних у справі доказів не достатньо для призначення судового розгляду справи. У всіх інших випадках суд своєю ухвалою відмовляє у затвердженні угоди та призначає судовий розгляд в межах обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.
Як стверджував прокурор в судовому засіданні, досудовим розслідуванням виконані всі процесуальні дії, необхідні для розгляду обвинувального акту по суті.
За таких обставин, суд 1-ї інстанції, відмовивши у затвердженні угоди, повинен продовжити розгляд кримінального провадження, розглянути у підготовчому судовому засіданні питання, які підлягають розгляду на даній стадії та прийняти одне із рішень, зазначених у ч.3 ст.314 КПК України.
У відповідності до ст. 314-1 КПК України, суд вважає необхідним отримати з органу пробації досудову доповідь.
Учасники кримінального провадження не заперечували проти призначення судового розгляду (у разі прийняття судом такого рішення) на 27.10.2016 року.
Керуючись ст.ст.314, 372, 474, 475 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про визнання винуватості від 30 червня 2016 року укладеної підозрюваним ОСОБА_5 та першим заступником військового прокурора Київського гарнізону ОСОБА_6 відмовити, у зв`язку з тим, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
По кримінальному провадженню № 0000191 призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України на 27.10.2016 року о 12 годин 40 хвилин у відкритому судовому засіданні в приміщенні Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.
В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , свідків (зазначених в реєстрі доданому до обвинувального акту).
Зобов`язати орган пробації, юрисдикція якого поширюється на територію Юр`ївського району Дніпропетровської області, скласти та подати суду до 15 листопада 2016 року досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали направити органу пробації для виконання.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1