В И Р О К
іменем України
"20" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0006622, від 12 травня 2016 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 в період з середини квітня 2016 року тимчасово проживав у квартирі АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_5 . 03 травня 2016 року ОСОБА_5 у власних справах виїхав за межі України, а ОСОБА_4 залишився один проживати у квартирі.

ОСОБА_4 , не маючи працевлаштування та постійного доходу, перебуваючи наодинці у квартирі, вирішив збагатитися за рахунок чужого майна та у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме речей ОСОБА_5 .

Так, 04 травня 2016 року у невстановлений досудовим розслідуванням час доби ОСОБА_4 , перебуваючи у вище вказаній квартирі, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав особисті речі ОСОБА_5 , а саме ноутбук марки «Apple», металевого кольору, серійний номер C17LD9ZQF5V7, вартістю 14490 гривень 90 копійок, фотоапарат марки «CANON EOS 400D», вартістю 1000 гривень 99 копійок, фотоапарат марки «Юпітер» в коричневому чохлі, радянського виробництва, вартістю 70 гривень 00 копійок, праску марки «Тефаль», вартістю 800 гривень 00 копійок, ноутбук марки «HELISKI» SNJFESMX 518 99 WMTPO MAC Address00096B300052, чорного кольору, 1984 року випуску, вартістю 100 гривень 00 копійок.

Після цього ОСОБА_4 з викраденими речами покинув приміщення квартири та розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми злочинними діями, ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 16461 гривня 89 копійок.

Також обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав заявлений потерпілим цивільний позов.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, думку державного обвинувача, дані про особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_4 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, думку державного обвинувача, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стосовно цивільного позову, заявленого потерпілим, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує та пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.
Так, у судовому засіданні потерпілий/цивільний позивач пояснив, що матеріальна шкода в сумі 16461 грн. 89 коп. складається з вартості викраденого майна, а моральна шкода в сумі 15000 грн. моральним потрясінням в результаті скоєння вказаного злочину.
Як вбачається зі змісту обвинувачення, у потерпілого обвинуваченим викрадено:
- ноутбук марки «Apple», металевого кольору, серійний номер C17LD9ZQF5V7, вартістю 14490 гривень 90 копійок;

- фотоапарат марки «CANON EOS 400D», вартістю 1000 гривень 99 копійок;

- фотоапарат марки «Юпітер» в коричневому чохлі, радянського виробництва, вартістю 70 гривень 00 копійок;

- праску марки «Тефаль», вартістю 800 гривень 00 копійок;

- ноутбук марки «HELISKI» SNJFESMX 518 99 WMTPO MAC Address00096B300052, чорного кольору, 1984 року випуску, вартістю 100 гривень 00 копійок.

В той же час, як вбачається із постанови про визнання речових доказів, від 13 травня 2016 року, фотоапарат марки «Юпітер» та праску марки «Тефаль» визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_5 під розписку.

Як вбачається із постанови про визнання речових доказів, від 13 травня 2016 року, ноутбук марки «HELISKI» SNJFESMX 518 99 WMTPO MAC Address00096B300052 визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_5 під розписку.

Як вбачається із постанови про визнання речових доказів, від 21 червня 2016 року, ноутбук марки «Apple» визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику ОСОБА_5 під розписку.

Таким чином, неповерненим із викраденого майна являється тільки фотоапарат марки «CANON EOS 400D», вартістю 1000 гривень 99 копійок.

На підставі викладеного, цивільний позов в частині матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Що стосується моральної шкоди, то слід зазначити, що статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Так, частиною першою статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у зв`язку з чим, суд вважає доведеним потерпілим/цивільним позивачем моральної шкоди у зазначеному вище розмірі, та вважає за можливе стягнути її з обвинуваченого (цивільного відповідача).
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1000 грн. 99 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000 на відшкодування моральної шкоди, а всього 16000 грн. 99 коп.
Речові докази у кримінальному проваджені фотоапарат марки «Юпітер», праска марки «Тефаль», ноутбук марки «HELISKI» SNJFESMX 518 99 WMTPO MAC Address00096B300052, ноутбук марки «Apple» залишити у володінні потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: