Справа № 709/1259/16-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2016 року смт. Чорнобай
Чорнобаївський районний суд , в складі головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
обвинуваченого - ОСОБА_3
за участю сторони обвинувачення прокурора - ОСОБА_4
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 будучи призваним на військову службу у військовому званні солдат під час мобілізації згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015, 16.05.2015 близько 11 год. 00хв. самовільно залишив розташування польового табору військової частини який тимчасово знаходився на військовому полігоні в АДРЕСА_2 , після чого направився до місця свого проживання у с. Михайлівка Чорнобаївського району, Черкаської області та у період з 16.05.2015 по 26.07.2015р. та з 11.08.2015 по 30.05.2016р. тобто більше одного місяця, постійно перебував за межами частини у АДРЕСА_1 . Ніде в цей період не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину при наявності реальної можливості для цього. 31.05.2016, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе та вчинений злочин. Своїми діями, в період з 16.05.2015 по 26.07.2015р. та з 11.08.2015 по 30.05.2016р, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 407 ч.4 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, тривалістю понад один місяць вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.
Як під час досудового слідства так і в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованому йому правопорушенні та окрім повного визнання своєї вини пояснив суду, що дійсно 27.01.2015 року він був призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для її проходження до збройних сил України де був зарахований до списків особового складу частини-польова пошта НОМЕР_1 і поставлений на усі види забезпечення та призначений на посаду оператора топо-геодезиста мінометної батареї 1 механізованого батальйону.
З березня місяця 2015 року, на підставі наказу командира військової частини ,вибув у відрядження на військовий полігон в АДРЕСА_3 для участі в бойовому залагодженні на якому пробув до 30.04.2015, після чого був направлений для подальшого проходження військової служби в розташування польового табору військової частини .
В середині травня 2016 року він , діючи з прямим умислом та через не бажання виконувати обов`язки військової служби 16.05.2016 близько 11 год. 00хв. самовільно залишив ,без дозволу командування, розташування польового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 який тимчасово знаходився на військовому полігоні в АДРЕСА_2 ,після чого направився до місця свого проживання в с. Михайлівка Чорнобаївського району, Черкаської області де і перебував до липня місяця 2015 року . Також самовільно ще раз залишав розположення військової частини 11серпня 2015 року та перебував вдома до 30 травня 2016 року про ,що в даний час дуже шкодує та заявив про те,що засуджує свою поведінку ,щиро розкаюється і просив суд не досліджувати обставин справи , оскільки вони ним не оспорюються. Присутній в судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просить його задовольнити.
Враховуючи наявне клопотання, думку прокурора з цих обставин, суд визнав не доцільним досліджувати докази стосовно фактичних обставин справи які не оспорюються обвинуваченим та проводив допит останнього по обставинах скоєного правопорушення . При цьому суд переконався, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин справи викладених в обвинувальному акті і сумніву у добровільності та істинності його позиції у суду не має. Також обвинуваченому роз`яснено ,що при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи останній буде позбавлений можливості оспорювати дані обставини в апеляційному порядку, але обвинувачений наполіг на істинності даної позиції ,а прокурор погодився з наявним клопотанням обвинуваченого щодо недоцільність дослідження в судовому засіданні обставин скоєння кримінального правопорушення ,які визнаються ним в повному обсязі.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду військослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць. Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності відповідно до ст.94 КПК України, суд вважає їх достатніми для доведеності вини ОСОБА_3 в скоєнні правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України і при призначенні покарання вважає необхідним та достатнім, з метою недопущення скоєння ним нових злочинів та перевиховання обвинуваченого, призначити йому покарання в межах санкції даної статті .
Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст.66 КК України суд вважає з`явлення з зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину
Обставин, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи обставини справи особу винного який вперше притягується до кримінальної відповідальності та засуджує свою неправомірну поведінку ,відсутність обставин ,що обтяжують покарання суд вважає про можливе та доцільне виправлення обвинуваченого з випробуванням.
По справі цивільний позов не заявлено .Речові докази та судові витрати відсутні, міра запобіжного заходу обвинуваченому під час досудового слідства не обиралась.
Керуючись ст.ст.366-370,373,374 КПК України суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст.407 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у вигляді- 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробувально іспитовим строком на - 1 рік.
На підставі п.2-3 ст.76 К.К України, зобовязати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти даний орган в разі зміни місця проживання .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду м.Черкаси , через районний суд на протязі 30 днів з часу його проголошення, а засудженим в цей же термін з часу отримання його копії.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_1