Справа № 428/2461/14-к
Провадження № 11-кп/782/184/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«17» серпня 2016 року місто Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді : ОСОБА_1
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі : ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
захисника : ОСОБА_6
обвинуваченого : ОСОБА_7

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не судимого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, та призначено покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, у вигляді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набуття вироком законної силу залишено без змін. Строк покарання рахується з дня фактичного виконання вироку, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 25.02.2014 року до 05.05.2016 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди - 180 000 грн.
Стягнуто з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_9 в якості відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.
Цивільний позов прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури в інтересах Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» до ОСОБА_7 про стягнення витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням потерпілої, задоволено.
Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до ст.ст.100 та 124 КПК України.
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Після даної дорожньо-транспортної події водій ОСОБА_7 зник з місця події на вищезазначеному транспортному засобі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_16 були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №221 від 20.06.2013р. за ступенем тяжкості кваліфікуються забій синець задньої поверхні правої гомілки у середній третині як легкі тілесні ушкодження; забійна рана на фоні садна задньо-внутрішньої поверхні правого гомілкостопного суставу як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
На вирок суду учасниками процесу подані апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені вироком суду, доведеність вини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є несправедливим через м`якість. В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що ОСОБА_7 вчинив два кримінальні правопорушення, одне з яких згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, свою провину під час досудового розслідування та першого судового розгляду судом першої інстанції ОСОБА_7 не визнавав, як і не визнав позов потерпілої ОСОБА_9 та не прийняв заходи до відшкодування моральної шкоди, що свідчить про нещирість його каяття. Тому прокурор просить апеляційний суд частково скасувати вирок суду за м`якістю та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; за ч.1 ст.135 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи, встановлені вироком суду, доведеність вини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є несправедливим через м`якість. В обґрунтування своїх доводів потерпіла зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у скоєному визнав лише через три роки після ДТП, намагався уникнути відповідальності та його поведінка не пов`язана із щирим каяттям, а лише з бажанням отримати менший термін покарання. Тому потерпіла просить апеляційний суд частково скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 максимальне покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На подані апеляційні скарги учасників процесу захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подані письмові заперечення, в яких він наводить свої доводи щодо законності судового рішення, просить апеляційний суд залишити без задоволення апеляційні скарги прокурора і потерпілої ОСОБА_9 , та вирок Сєвєродонецького міського суду відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора, яка повністю підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та частково підтримала апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 , вислухавши думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з положенннями ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до смерті потерпілого, а також як свідоме залишення без допомоги особи, яка знаходиться у небезпечному для життя стані, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, відповідають матеріалам кримінального провадження, належним чином дослідженим та наведеним у вироку суду доказам та не оспорюються учасниками процесу.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України щодо достатності і справедливості призначення покарання.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснюючих положень п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг про те, що суд при вирішенні питання про міру покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не в повній мірі врахував тяжкість вчинених ним злочинів, згідно зі ст.12 КК України, одне з яких відноситься до категорії тяжких, а також скоєння обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння, що обґрунтовано визнано судом обтяжуючою обставиною відповідно до ст.67 КК України, та наслідки цих злочинів, що призвели до смерті потерпілої ОСОБА_12 .
Крім того, суд першої інстанції не дав належної оцінки поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 та його ставлення до скоєного після ДТП під час досудового розслідування та у попередніх судових засіданнях, який заперечував свою провину у вчинених ним злочинах, заходів щодо добровільного відшкодування шкоди потерпілим не прийняв, свою провину у скоєному визнав лише через три роки після ДТП.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.
Згідно з положенннями ч.2 ст.409 Кримінального процесуального кодексу України невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Між тим, апеляційний суд не може погодитись із запропонованим прокурором остаточним строком покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді 5 років позбавлення волі, оскільки воно майже не відрізняється від остаточного покарання, призначеного винному вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року у вигляді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі та є явно несправедливим через м`якість.
Також колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 максимального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, про що в своїй апеляційній скарзі просить потерпіла ОСОБА_9 , оскільки її доводи є непереконливими.
Тому апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку.
Враховуючи зміни, внесенні до ч.5 ст.72 КК України згідно із Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 06 травня 2016 року по 17 серпня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що не тягне за собою зміну рішення суду першої інстанції в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 та 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-
З А С У Д И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.
Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

-за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;
-за ч.1 ст.135 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 06 травня 2016 року по 17 серпня 2016 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На вирок апеляційного суду учасниками кримінального провадження може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
______________ _____________ ___________
/ ОСОБА_3 / / ОСОБА_1 / / ОСОБА_2 /