Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засуджених:ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників:ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 22 березня 2016 року справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , та прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2013 року засуджено:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда 2 групи, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
за ч. 3 ст. 358 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;
за ч. 2 ст. 358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 2 ст. 366 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень на підприємствах, в організаціях, установах незалежно від форми власності та відомчої належності, займатися підприємницькою діяльністю на строк 2 роки;
за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання за ч. 2, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, такого, що не має судимості,
за ч. 3 ст. 358 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці;
за ч. 2 ст. 358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 2 ст. 366 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих повноважень на підприємствах, в організаціях, установах незалежно від форми власності та відомчої належності, займатися підприємницькою діяльністю на строк 2 роки;
за ч. 4 ст. 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання за ч. 2, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання за ч. 4 ст. 190 КК скасовано та призначено йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

В частині кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 366 КК вирок змінено.

Дії ОСОБА_5 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 на ч. 1 ст. 366 КК та призначено йому покарання за цей злочин у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності й відомчої приналежності та займатись підприємницькою діяльністю строком на 2 роки.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання за ч. 1 ст. 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 ст. 366 КК на ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК та призначено йому покарання за цей злочин у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено вважати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 засудженими за ч. 2 ст. 358 КК кожного до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч. 3 ст. 358 КК до покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання за ч. 2, ч. 3 ст. 358 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційному порядку вироки місцевого та апеляційного судів оскаржили засуджений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , та прокурор.

За цими касаційними скаргами справа призначена до касаційного розгляду у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ на 22 березня 2016 року.
До початку розгляду касаційних скарг по суті, прокурор заявив клопотання про зняття кримінальної справи з касаційного розгляду, у зв`язку з необхідністю проведення перевірки доводів касаційної скарги про порушення апеляційним судом таємниці наради суддів.

Заслухавши пояснення прокурора на підтримку клопотання, думку засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які не заперечували проти його задоволення, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а кримінальна справа щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зняттю з касаційного розгляду з огляду на таке.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , серед іншого, вказав на порушення апеляційним судом таємниці наради суддів. На підтвердження своїх доводів надав документи, отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень, зі змісту яких убачається, що в день оголошення вироку щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 судді зі складу колегії приймали рішення у інших кримінальних справах, розгляд який було призначено на час, коли колегія суддів перебувала у нарадчій кімнаті.

Як убачається з журналу судового засідання з нарадчої кімнати колегія суддів вийшла о 13 годині 19 хвилин, а оголошення вироку закінчила о 14 годині 08 хвилин 03 грудня 2015 року.

Оскільки касаційний суд позбавлений можливості самостійно перевірити вказані доводи засудженого, кримінальна справа підлягає зняттю з касаційного розгляду для проведення службової перевірки з метою встановлення часу розгляду суддями апеляційного суду, які входили до складу колегії по справі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , інших кримінальних справ, призначених на 03 грудня 2015 року.

Крім того, касаційна скарга захисника ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року, оскільки у ній відсутні належні доводи на обґрунтування необхідності скасування оскаржуваних судових рішень з підстав, передбачених ст. 398 КПК 1960 року з огляду на положення статей 370-372 цього Кодексу.

Не зважаючи на ці недоліки, головуючий по справі прийняв скаргу захисника та, не виконавши вимог статей 350, 352 КПК 1960 року, направив її на розгляд до суду касаційної інстанції.

Невиконання вищевказаних вимог кримінально-процесуального закону при направленні справи до суду касаційної інстанції перешкоджає касаційному розгляду справи.
Таким чином колегія суддів вважає, що кримінальна справа щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає зняттю з касаційного розгляду та направленню до суду апеляційної інстанції для проведення службової перевірки з метою з`ясування обставин, на які засуджений ОСОБА_6 послався як на порушення таємниці наради суддів, а також для виконання вимог статей 350-355 КПК 1960 року, після чого справу слід повторно надіслати до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для розгляду її у касаційному порядку.

Керуючись ст. 392 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Зняти кримінальну справу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з касаційного розгляду і направити її до Апеляційного суду Дніпропетровської області для організації службової перевірки та виконання вимог статей 350-355 КПК 1960 року.
Після проведення перевірки та виконання вимог статей 350-355 КПК 1960 року кримінальну справу слід призначити до розгляду в касаційній інстанції на загальних підставах.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3