Справа № 523/2394/16-к
В И Р О К
Іменем України

15.04.2016 року м.Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м.Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса матеріали кримінального провадження №0007690 за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сербка Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, цивільний шлюб, 2 дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_9 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у другій половині дня, більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось можливим, 20.12.2015 року, знаходячись в приміщенні житлової кімнати приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , у якому вони проживали за договором найму, спільно вживали спиртні напої. Протягом усього вечору між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 періодично виникали конфлікти на побутовому ґрунті. Близько 21:45 годин між ними виникла чергова суперечка, яка переросла у бійку, в ході якої ОСОБА_9 наніс потерпілій удар рукою в область обличчя, після чого о 21:50 годин повідомив про цей факт співробітників поліції, зателефонувавши за номером «102». Після прибуття працівників патрульної поліції на вказаний виклик ОСОБА_10 пояснила, що примирилась зі своїм цивільним чоловіком та заяву про скоєння відносно неї правопорушення подавати не бажає, у зв`язку із чим правоохоронці залишили місце події.

Приблизно через 15 хвилин після від`їзду працівників поліції між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знову виникла сварка, у зв`язку із чим потерпіла о 22:22 годині зателефонувала за номером «102» та викликала поліцію. Невдовзі ОСОБА_9 близько 23:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у житловій кімнаті вказаної квартири, маючи умисел на вбивство своєї співмешканки, що виник раптово у ході обопільного конфлікту, знову наніс ОСОБА_10 декілька ударів рукою по обличчю, штовхнув її на ліжко та почав обома руками здавлювати органи дихання останньої, доки вона перестала подавати ознаки життя, спричинивши фізичну шкоду у вигляді тілесних ушкоджень, що призвели до смерті вказаної жінки. Після цього, ОСОБА_9 пішов на вулицю, де зустрів співробітників поліції, які прибули на виклик потерпілої, та провів їх до місця знаходження трупу ОСОБА_10 .

Так як, ОСОБА_9 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, колегія суддів, з?ясувавши думку учасників процесу, визнала недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, вивченням експертиз та характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в грудні місяці 2015 року у вечірній період часу, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , вони разом зі своєю цивільною дружиною, ОСОБА_10 , відпочивали, дивилися кіно та вживали алкогольні напої. В ході розпиття спиртного між ними неодноразово виникали конфлікти, через що вони сперечалися, ОСОБА_10 кидалась до нього з ножем, він намагався її заспокоїти, штовхнув ліжко, у зв`язку із чим вони неодноразово викликали працівників поліції. Уточнивши при цьому, що по приїзду працівників поліції першого разу, вони вже заспокоїлись та ОСОБА_10 сказала, що претензій не має. Однак, в послідуючому між ними знову виникла суперечка та вони знову почали битися, він наніс їй декілька ударів, після чого здавив її шию руками. В послідуючому він зустрів працівників поліції та провів їх до квартири, де розповів про обставини того що сталося.

Крім того, обвинувачений зазначив, що раніше вони разом із його цивільною дружиною ОСОБА_10 неодноразово вживали спиртні напої, та сперечалися, однак до бійки не доходило. Про те, що сталося того вечору, вказав, що дуже шкодує, та пояснити чому це трапилось не може, оскільки перебував в стані сп`яніння.

Крім того, вина ОСОБА_9 підтверджується висновками експертиз, а саме згідно висновку судово-медичної експертизи №1252-4050/2015 від 21.12.2015/19.01.2016 років, на трупі ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження:

а) закрита травма шиї: синець на правій боковій поверхні шиї у середній третині, крововилив під шкіру шиї біля верхнього краю синця, крововилив м`яких тканин шиї праворуч біля верхнього ріжка щитовидного хряща;

б) синець на повіці лівого ока.

Локалізація, морфологія і механізм утворення ушкоджень у ОСОБА_10 у вигляді закритої травми шиї свідчать про те, що вона могла бути утворена при здавленні шиї, можливо руками.

Синець обличчя утворився від дії тупого предмета, індивідуальні особливості якого в ушкодженні не відобразилися.

Смерть ОСОБА_10 знаходиться в прямому причинному зв`язку з закритою травмою шиї, яка призвела до здавлювання органів шиї, на що вказує наявність наступних ознак: синець на правій боковій поверхні шиї у середній третині, крововилив під шкіру шиї біля верхнього краю синця, крововилив м`яких тканин шиї праворуч біля верхнього ріжка щитовидного хряща, а також, так званих загальноасфіктичних ознак: крапкові, темно-червоні крововиливи у слизовій оболонці повік, дрібно крапкові крововиливи під плеврою легень (плями Тардье) і епікардом, емфізема легенів, рідкий стан крові, повнокров`я внутрішніх органів, набряк головного мозку і легенів. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 стала механічна асфіксія.

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлено 3,6 ‰ етилового спирту. Зазначена концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати тяжкій алкогольній інтоксикації.

Вищезазначені підсумки також підтверджуються і висновками експерта №17-4050/2015 від 11.01.2016/08.02.2016 року. В якому, окрім вищевказаного, зазначено, що проаналізувавши відеоматеріал, представлений експерту можна зробити висновок, що показане в ході слідчого експерименту нанесення ушкоджень не заперечує механізму утворення тілесних ушкоджень виявлених при експертизі трупа ОСОБА_10 . Яких-небудь ушкоджень характерних для самозахисту при експертизі трупа ОСОБА_10 не виявлено.

Відповідно протоколу №000765 від 21.12.2015 року ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку експерта №3135 від 22.12.2015/18.01.2016 року, при обстеженні ОСОБА_9 будь-яких видимих тілесних ушкоджень та їх слідів із давністю утворення в межах 1-3 діб (тобто таких, які могли б відноситись до подій 20.12.2015 року) не виявлено.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє колегії суддів дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого злочинного діяння, і зазначені докази колегія суддів вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.115 ч.1 КК України за ознаками умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів відносить скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегією суддів враховується особа обвинуваченого, який є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності за скоєння злочину притягується вперше, його сімейний стан та характеризуючі матеріали.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №49 від 09.02.2016 року, ОСОБА_9 будь-яким психічним захворюванням, слабоумством не страждав та не страждає. Комісія судових експертів-психіатрів прийшла до висновку, що на період досліджуваної кримінальної ситуації ОСОБА_9 ознак хворобливого розладу психічної діяльності не мав, знаходився в стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння. При цьому він правильно орієнтувався в навколишній обстановці, особах, часі, своєї особистості, його дії мали ціленаправлений характер, не були визнані галюцинаторно-бредовими переживаннями, якісним розладом свідомості, іншими хворобливими психічними розладами. Тому ОСОБА_9 на момент інкримінованого йому кримінального діяння міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_9 здатен розуміти зміст пред`явленої йому підозри, покази свідків, усвідомлювати необхідність відповідальності, приймати участь у слідчих діях та предстати перед судом. За своїм психічним станом ОСОБА_9 в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує. В будь-якому юридично значимому емоційному стані, в тому числі і в стані фізіологічного афекту при скоєнні інкримінованого йому злочині ОСОБА_9 не знаходився.

В той же час, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , колегією суддів враховується і відношення обвинуваченого до скоєного ним кримінального правопорушення, адже ОСОБА_9 , вчинивши протиправне діяння, повністю визнав свою провину, зрозумів пагубність скоєного ним злочинного вчинку, а саме те, що позбавив життя людину, не намагався приховати сліди скоєного кримінального правопорушення, а навпаки самостійно повідомив працівників поліції про скоєний ним злочин, провів до місця події, розповів про обставини вчиненого, не намагався уникнути кримінальної відповідальності, сприяв у розкритті скоєного ним кримінального правопорушення, та в ході проведення судового розгляду попросив вибачення в потерпілої ОСОБА_8 за скоєний ним злочин.

Однак, в той же час, при призначенні покарання колегія суддів враховує роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи», які констатують, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.
Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Стаття ст.28 Головного Закону України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам. Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання колегією суддів враховується і думка потерпілої ОСОБА_8 , яка вважала за необхідне призначити обвинуваченому суворе покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України колегія суддів враховує, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєння особливо тяжкого кримінального правопорушення, обвинувачений позбавив життя іншу людину, дані про особу обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, сімейного стану, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, будуть досягнуті в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкції статті.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, колегія суддів вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», та керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373-374 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 21-22.12.2015 року та з 30.12.2015-15.04.2016 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 30.12.2015 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_9 залишити незмінною - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в інтересах Одеського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 491 грн 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави в інтересах Одеського Науково-дослідного інституту судових експертиз процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1920 грн 00 коп.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження СD-диск з аудіо записом оператора «102», СD-диск з відеозаписами зафіксованими на камеру співробітників поліції - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження жіночу футболку червоного кольору, жіночий гольф чорного кольору, жіночі труси чорного кольору, чоловічу футболку та чоловічі брюки; зразки крові ОСОБА_9 та зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_9 ; змив крові, змиви з правої та лівої руки ОСОБА_9 зберігати в камері зберігання речових доказів Суворовського ВП у м.Одесі ГУНП в Одеській області (згідно постанови схоронної кімнати).

Два ножі, що виключені із числа речових доказів, - повернути за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3