АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/1071/16к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/561/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 14 липня 2016 року у режимі видеоконференції розглянула провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви засудженій ОСОБА_6 щодо застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
представник ОВЦ №79 ОСОБА_8
засуджена ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву про умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року,в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено. В обгрунтування свого рішення суд першої інстанції посилається на те,що засуджена ОСОБА_6 своїм відношенням до праці та поведінкою не довела своє виправлення та перевиховування, за період відбуття покарання в установі засуджена ОСОБА_6 характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує господарські роботи по установі, але під наглядом адміністрації та здійснює прибирання у відділенні, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в програмі диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльної організації, норму виробітки належним чином не виконує, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки достатніх та обґрунтованих підстав для застосування вимог ст. 81 КК України в даному випадку не має.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави. Так, вона сумлінно працює та приймає активну участь побутово-господарській роботі у культурно-виховних заходах. Крім того, на данний час її донька вже повнолітня та потребує допомоги. Таким чином, на думку засудженої, під час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці вона довела своє виправлення.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджена ОСОБА_6 наполягала на задоволенні апеляційної скарги та звільненні її від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

представник ОВЦ №79 ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженої, з огляду на неправомірність викладених в ній доводів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання.

На думку колегії суддів, розглядаючи заяву засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що засуджена ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання. При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнью певної частини покарання, але й поведінку засудженої під час відбування покарання.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно характеристики та довідки про заохочення і стягнення, наданих, інших документів, що містяться в метеріалах судового провадження, засуджена ОСОБА_6 відбуваючи покарання в СІЗО характерезується посередньо, стягнення, заохочень не мала; За час перебування в ОВЦ №79 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує господарські роботи по установі, але під наглядом адміністрації ,до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі в програмі диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльної організації, норму виробітки належним чином не виконує, Згідно витягу протоколу №11, на засіданні адміністративної комісії установи від 13.05.2016 року, з розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, в його застосуванні ОСОБА_6 було відмовлено. (а.кп.12-16)
Враховуючи, що головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи а висновок про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання але ОСОБА_6 характеризується, як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, тому ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою і законною і підстав для її скасування немає.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 про незаконність рішення суду, колегією суддів визнаються безпідставними.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405,407,418,419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_6 , про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4