йСправа № 304/232/16-к Провадження № 1-кп/304/57/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000595 від 17 вересня 2015 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого:

- вироком Перечинського районного суду від 04 березня 1993 року за ст. 102 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 46-1 КК України виконання покарання відстрочено на один рік;

- вироком Перечинського районного суду від 17 серпня 1993 року за ст. 140 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 04 березня 1993 року та остаточно призначено 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Перечинського районного суду від 25 січня 2000 року за ст. 206 ч. 1 КК України до 5 (п`яти) місяців позбавлення волі;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2002 року за ст. ст. 395, 70 КК України до 3 (трьох) місяців арешту;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2003 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років 2 (два) місяців позбавлення волі;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2006 року за ст. 162 ч. 1, ст. 129 ч. 1, 70 КК України до 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2007 року за ст. 187 ч. 1 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду від 10 липня 2006 року і остаточно призначено 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2008 року за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Перечинського районного суду від 21 грудня 2007 року остаточно призначено 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2012 року за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2012 року вказаний вирок скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд, запобіжний захід змінено із взяття під-варту на заставу в розмірі 850 грн.;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2012 року за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 грудня 2012 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Перечинського районного суду від 31 липня 2012 року виконувати самостійно;

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України на підставі ст. 70 ч. ч. 1, 4 цього Кодексу до 3 (трьох) років і 5 (п`ять) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду від 31 липня 2012 року і остаточно призначено 3 (три) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 2 місяці 13 днів більш м`яким покаранням у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, але не більше як чотири години на день у вільний від роботи чи навчання час;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 389 КК України, -

з участю сторін кримінального провадження:

обвинувачів прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , якому ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 2 місяці 13 днів за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року, більш м`яким покаранням у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, але не більше як чотири години на день у вільний від роботи чи навчання час, отримавши направлення до КП «Комунальник» для відбування вказаного покарання, умисно, без поважних причин, у період з 01 жовтня по 12 листопада 2015 року відпрацював 44 (сорок чотири) години, чим ухилився від відбування громадських робіт (епізод №1), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 389 ч. 2 КК України.

Крім цього, у період з 06.00 год. 15 вересня по 17.00 год. 16 вересня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа, проник в підсобне приміщення, яке розташоване в квартирному будинку АДРЕСА_2 та в якому зберігає свої особисті речі ОСОБА_7 , звідки викрав перфоратор марки «Макіта-Rotaryhammer» HR 2450/Т, вартість якого згідно висновку експерта №23/523 від 27 жовтня 2015 року становить 1006,80 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 2), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, у період з 21.00 год. 06 жовтня по 09.00 год. 07 жовтня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник в огороджене дворогосподарство АДРЕСА_3 , де з підсобного приміщення, в якому зберігає свої особисті речі ОСОБА_8 , викрав бензомоторну пилу марки «STIHL», вартість якої згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 1410,75 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму (епізод №3), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, у ніч з 27 на 28 жовтня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом віджиму огорожі проник на огороджене дворогосподарство АДРЕСА_4 , в якому зберігає свої особисті речі ОСОБА_9 , звідки викрав алюмінієву драбину довжиною 3 метри, вартість якої згідно висновку експерта №11/54 від 19 січня 2016 року становить 460,00 грн., 6 метрів металевого профілю розміром 4*2 см, загальна вартість якого згідно довідки «ПП ОСОБА_10 » станом на 28 жовтня 2015 року з розрахунку 32,60 грн. за 1 м складає 195,60 грн., 12 метрів арматури діаметром 12 мм, загальна вартість якої згідно довідки «ПП ОСОБА_10 » станом на 28 жовтня 2015 року з розрахунку 8 грн. за 1 м складає 96 грн., 1 метр металевої треби діаметром 5 см, вартість якої згідно довідки «ПП ОСОБА_10 » станом на 28 жовтня 2015 року складає 80 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 831,60 грн. (епізод № 4), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, у ніч з 29 на 30 жовтня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник в огороджене дворогосподарство АДРЕСА_5 , де з дерев`яної бесідки, в якій зберігає свої особисті речі ОСОБА_11 , звідки викрав бензомоторну пилу марки «SIRIUS-S430», вартість якої згідно висновку експерта №11/29 від 16 грудня 2015 року становить 2177,13 грн., та кустарний зварювальний апарат, виготовлений із заліза загальною вагою 50 кг та міді загальною вагою 30 кг, загальна вартість якого згідно довідки «ПП Ужгород метал» станом на 30 жовтня 2015 року з розрахунку 85 грн. за 1 кг міді та 2,50 грн. за 1 кг чорних металів становить 4852,13 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 5), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, у період з 13 по 16 листопада 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа, проник у підсобне приміщення будинку АДРЕСА_6 , в якому зберігає свої особисті речі ОСОБА_12 , звідки викрав велосипед марки «Fisher», модель «Hi Ten», вартість якої згідно висновку експерта №40-02-16 від 03 лютого 2016 року становить 2185 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 6), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, у період з 01 жовтня по 14 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом взлому навісного замка проник до підсобного приміщення, яке розташоване в підвалі квартирного будинку АДРЕСА_7 , в якому зберігає свої особисті речі ОСОБА_13 , звідки викрав синю каністру, в якій знаходилось 20 літрів дизельного палива, загальна вартість якого станом цін на 17 жовтня 2015 року становить 338 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 7), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, у період з 19.00 год. по 19.20 год. 28 листопада 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_8 , умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_14 велосипед марки «Forward» модель «Raptor», який був біля огорожі вищевказаного будинку та вартість якого згідно висновку експерта становить 3106,35 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 8), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 2 КК України.

Крім цього, у період з 05 по 09 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в гаражному павільйоні АДРЕСА_7 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа до навісного замка, проник до гаражного приміщення, яке належить ОСОБА_15 , звідки по черзі викрав задній ведучий міст до автомобіля марки «УАЗ 3741», вартість якого згідно висновку експерта №11/51 від 21 січня 2016 року становить 20160,50 грн., дві полуосі до автомобіля марки «УАЗ 3741», вартість яких згідно висновку експерта №11/51 від 21 січня 2016 року становить 521,32 грн., велосипед іноземного виробництва, вартість якого згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 2000 грн., дорожню сумку марки «SONGUINE», вартість якої згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 456 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 23137,82 грн. (епізод № 9), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, в ніч з 09 на 10 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 , проник на територію огородженого дворогосподарства АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_16 , де з незачиненого підсобного приміщення викрав електрозварювальний апарат марки «KAISER», вартість якого згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 398,30 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 10), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, в ніч з 09 на 10 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 , проник на територію огородженого дворогосподарства АДРЕСА_9 , яке належить ОСОБА_17 , де з металевого вольєру викрав велосипед марки «ALV-BIKE FISHER», вартість якого згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 3650 грн., велосипед марки «CYCO», вартість якого згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 3800 грн., велосипед марки «LUXUS SX GENESIS», вартість якого згідно висновку експерта №11/50 від 27 січня 2016 року становить 4500 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 11950 грн. (епізод № 11), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, в ніч з 16 на 17 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 , проник на територію огородженого дворогосподарства АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_18 , звідки викрав 40 м мідного кабелю, загальна вартість якого згідно довідки «ПП ОСОБА_19 » станом на 17 грудня 2015 року складає 42 грн., електроподовжувач довжиною 20 м з однією розеткою, вартість якого згідно довідки «ПП ОСОБА_20 » станом на 17 грудня 2015 року складає 330 грн., електроподовжувач довжиною 15 м з двома розетками, вартість якого згідно довідки «ПП ОСОБА_20 » станом на 17 грудня 2015 року складає 265 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2275 грн. (епізод №12), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_3 ставиться у провину те, що в ніч з 04 на 05 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час обвинувачений ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, проник на територію огородженого дворогосподарства АДРЕСА_10 , яке належить ОСОБА_21 , де з дерев`яних кліток викрав 5 кролів, загальна вартість яких станом на 05 грудня 2015 року з розрахунку 200 грн. за 1 кроля становить 1000 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму (епізод № 13), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_3 ставиться у провину те, що він у період з 09 по 10 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування точний час проник на територію огородженого дворогосподарства АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_22 , звідки викрав 3 банки консервованих огірків ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 13 грн. за одну банку становить 39 грн., 2 банки консервованих помідорів ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 13 грн. за одну банку становить 26 грн., 4 банки консервованого сливового соку ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 13 грн. за одну банку становить 52 грн., 4 банки консервованих салатів ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 8,5 грн. за одну банку становить 34 грн. та 10 кг картоплі, загальна вартість якої згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 4,8 грн. за 1 кг становить 48 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 199 грн. (епізод № 14), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 185 ч. 3 КК України.

Крім цього, як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_3 ставиться у провину те, що він 17 грудня 2015 року біля 20.00 год. знаходячись неподалік ресторану «Перечин» по вул. Толстого у м. Перечин Закарпатської області, під час розмови з ОСОБА_23 умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні одного удару по обличчю ОСОБА_23 та в подальшому відкрито викрав в нього лоток, в якому знаходилось 10 курячих яєць, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 25,50 грн. (епізод №15), за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 186 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України визнав повністю. Що стосується злочинів, передбачених ст. 185 ч. ч. 2, 3 КК України, то свою вину у вчиненні таких ОСОБА_3 визнав частково та показав, що у потерпілого ОСОБА_7 він дійсно викрав перфоратор марки «Макіта», який продав ОСОБА_24 ; у потерпілої ОСОБА_8 викрав бензопилу, яку продав ОСОБА_24 за 300 чи 400 грн.; у потерпілої ОСОБА_9 викрав драбину, металевий профіль та 12 м арматури, при цьому металеву трубу діаметром 5 см не викрадав; у потерпілого ОСОБА_11 викрав мотокосу та зварювальний апарат, які продав ОСОБА_24 за 300 чи 400 грн.; у потерпілої ОСОБА_12 викрав велосипед, який продав ОСОБА_24 за 100 грн.; у потерпілого ОСОБА_13 викрав 20-ти літрову каністру з дизельним паливом, яку продав ОСОБА_24 за 170 грн.; у потерпілого ОСОБА_14 викрав велосипед марки «Форвард», який продав ОСОБА_24 за 200 чи 300 грн.; у потерпілої ОСОБА_21 викрав лише 4 кролі, а не 5, як про це зазначено у обвинувальному акті, при цьому не виключив можливості того, що 1 кролик під час крадіжки міг втекти із зайчатника; у потерпілого ОСОБА_15 викрав задній міст до автомобіля марки «УАЗ», дві напівосі до нього, велосипед іноземного виробництва та дорожню сумку, що у подальшому продав за 400 грн.; у потерпілої ОСОБА_22 викрав лише 3 банки соку ємністю по 1 л, а одну банку соку випив, при цьому всі зазначені у обвинувальному акті продукти він би фізично не зміг винести з приміщення за один раз; у потерпілого ОСОБА_16 викрав зварювальний апарат, який добровільно видав працівникам поліції; у потерпілого ОСОБА_18 викрав 40 м мідного кабелю, 2 електроподовжувачі довжиною по 20 та 15 метрів, які продав ОСОБА_24 за 500 чи 600 грн.; у потерпілого ОСОБА_17 викрав 3 велосипеди, які добровільно видав працівникам поліції. Крім цього, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України ОСОБА_3 не визнав, просив у цій частині його виправдати та пояснив, що 17 грудня 2015 року у м. Перечин разом з ОСОБА_25 ішов за горілкою по дорозі зустрів ОСОБА_23 , під час розмови з яким попросив у нього сигарету, однак останній відповів: «Купи собі сигарети сам». Тоді він вдарив потерпілого по голові, після чого у такого з рук випав лоток яєць і від удару об землю одне яйце розбилось. Зазначає, що як він, так і ОСОБА_23 перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, цивільний позов не заявляє, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_3 не має, міру покарання залишає на розсуд суду.

У судове засідання потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_12 не з`явилися, однак подали заяви, у яких просять підготовче судове засідання та судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 проводити у їх відсутності, покази, надані в ході досудового розслідування підтримують у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_26 у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у його відсутності.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_22 не з`явилася, подала заяву, у якій просить кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 розглянути у її відсутності, будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_23 у судовому засіданні показав, що одного вечора, точну дату не пам`ятає, він зі своєю співмешканкою ОСОБА_27 зустрівся з ОСОБА_3 та ОСОБА_25 . Всі перебували у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений забрав у нього лоток з 10 яйцями, мотивуючи тим, що йому теж вони потрібні. Разом з цим, через декілька хвилин цей лоток йому повернув ОСОБА_25 , який в свою чергу отримав такий від ОСОБА_3 . Вважає, що він з ОСОБА_3 просто не зрозуміли одне одного із-за алкогольного сп`яніння. Заяву про вчинення злочину обвинуваченим його змусили написати працівники поліції.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні показала, що являється співмешканкою ОСОБА_23 . Ніякого конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_23 , які того дня були на підпитку, вона не бачила, так як відлучалася, щоб справити природні потреби. Про вказаний інцидент їй вдома розповів співмешканець. Точну дату пригоди вона сказати не може, так як того дня вживала алкогольні напої на роботі, тобто перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, в той день вона бачила ОСОБА_3 з ОСОБА_28 , які проходили повз неї з ОСОБА_23 .

Враховуючи, що фактичні обставини справи по інкримінованих ОСОБА_3 епізодах 1-12 ніким не оспорюються, а учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, суд, при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню у цій частині, з урахуванням думки учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показаннями обвинуваченого та досліджуватиме дані, що характеризують особу обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

З урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованих йому злочинах по епізодах №1-12 і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання (епізод № 1), за ст. 185 ч. 2 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно (епізод № 8) та за ст. 185 ч. 3 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення чи сховище (епізоди № 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12).

Що стосується інкримінованого ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України по епізодах № 13 та № 14, то суд, з урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, вважає, що вина обвинуваченого у цій частині у повному обсязі не доведена, його показання не спростовані, в основу обвинувачення покладено виключно пояснення самого обвинуваченого, у зв`язку з цим його слід визнати винним по епізоду № 13 у викраденні у потерпілої ОСОБА_21 4 кролів, загальна вартість яких станом на 05 грудня 2015 року з розрахунку 200 грн. за 1 кроля становить 800 грн., та виключити з обвинувачення за недоведеністю викрадення останнім 1 кроля, а також визнати винним по епізоду № 14 у викраденні у потерпілої ОСОБА_22 4 банок консервованого сливового соку ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 13 грн. за одну банку становить 52 грн., та виключити з обвинувачення за недоведеністю викрадення останнім 3 банок консервованих огірків ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 13 грн. за одну банку становить 39 грн., 2 банок консервованих помідорів ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 13 грн. за одну банку становить 26 грн., 4 банок консервованих салатів ємкістю по 1 л кожна, загальна вартість яких згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 8,5 грн. за одну банку становить 34 грн. та 10 кг картоплі, загальна вартість якої згідно довідки Перечинського СТ станом на 10 грудня 2015 року з розрахунку 4,8 грн. за 1 кг становить 48 грн.

Крім цього, всебічно з`ясувавши та дослідивши всі обставини кримінального провадження по ст. 186 ч. 2 КК України та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, виходячи з загальних засадах кримінального судочинства, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення ОСОБА_3 , оскільки як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, виходячи з наступних обставин.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Стаття 85 КПК України дає визначення, які докази є належними, тобто такі які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Відповідно до п. 8 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

При цьому відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, тобто обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора.

Так відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. Пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, що також закріплено в п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини.

Згідно з ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як передбачено ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. (ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України).

Така ж позиція знаходить своє відображення і в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».

Крім цього, згідно з практикою Європейського суду з прав людини критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства» (Case of John Murray v. United Kingdom, Заява 41/1994/488/570, рішення від 25 січня 1996 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

За ч. 2 ст. 186 КК України підлягають відповідальності особи, які вчинили грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном.

З суб`єктивної сторони даного кримінального правопорушення грабіж вчинюється з прямим умислом і є корисливим злочином. Винний усвідомлює, що він обертає майно на свою користь відкритим способом і бажає таких наслідків, керуючись при цьому корисливими мотивами, що прописано у абз. 2, 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року № 10.

Провівши судовий розгляд кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, враховуючи зокрема те, що у судовому засіданні не здобуто доказів щодо корисливого мотиву та умислу обвинуваченого на відкрите викрадення майна потерпілого із застосуванням насильства, а сам факт нанесення одного удару потерпілому по голові не свідчить про застосування насильства з метою заволодіння майном, а також беручи до уваги надані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_23 , свідка ОСОБА_27 та неодноразову неявку ключового свідка обвинувачення ОСОБА_25 , який за повідомленням прокурора перебуває на військовій службі у зоні АТО, а тому приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 підлягає виправданню за ст. 186 ч. 2 КК України саме на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення відносяться до злочинів невеликої тяжкості (ст. 389 ч. 2 КК України), середньої тяжкості (ст. 185 ч. 2 КК України) та тяжких злочинів (ст. 185 ч. 3 КК України).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає часткове добровільне відшкодування завданого збитку шляхом повернення частини викрадених речей.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважає, що винному ОСОБА_3 , який вчинив кримінальні правопорушення, маючи непогашену судимість за аналогічні злочини, а також значну кількість епізодів злочинної діяльності, необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкцій, передбачених ст. 185 ч. ч. 2, 3 ст. 389 ч. 2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів згідно ст. 70 ч. 1 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим, як роз`яснено в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року покарання призначається за сукупністю вироків (ст. 71 КК), коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту частину більш м`якого покарання, призначеного судом особі в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82, ч. 3 ст. 86 КК)

Судом встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України на підставі ст. 70 ч. ч. 1, 4 та ст. 71 цього Кодексу та йому остаточно призначено 3 (три) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на строк 2 місяці 13 днів більш м`яким покаранням у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт, але не більше як чотири години на день у вільний від роботи чи навчання час.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив нові злочини після постановлення вищезазначеного вироку та заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, суд призначатиме йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, тобто частково приєднуючи невідбуту частину покарання за ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року у виді громадських робіт строком 196 (сто дев`яносто шість) годин, яку за правилами ст. 72 КК України слід обчислювати як 24 (двадцять чотири) дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його затримання, тобто з 13 січня 2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили слід залишити раніше обраний тримання під вартою.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 слід зарахувати в строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання речових доказів вирішуватиметься в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись, ст. 368 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведеністю вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч. 2 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ст. 389 ч. 2 КК України 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року та ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2015 року у виді 196 (ста дев`яносто шести) годин громадських робіт, що за правилами ст. 72 КК України складає 24 дні позбавлення волі, і за сукупністю судових рішень остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 13 січня 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, а саме:

- скляну банку, слід низу взуття та гумові черевики, які знаходяться на відповідальному зберіганні у кімнаті речових доказів Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області знищити;

- CD-диск зі звукозаписом судового засіданні, яки зберігається при матеріалах справи залишити при матеріалах справи;

- ключ з дворогосподарства АДРЕСА_11 , велосипед з написом «ALV-BIKE FISHER», велосипед з амортизаторами та перемикачем швидкостей на кермі, дорожню сумку, бензопилу марки «STIHL», болгарку із зеленим корпусом та біркою з надписом «DWT WS 180 T» на боковій частині, задній ведучий міст до автомобіля УАЗ, полуось до автомобіля УАЗ, зварювальний апарат марки «KAISER», п`ять консервованих банок огірків та помідорів, велосипед з написом «Genesis», які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілих таким повернути.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст.376 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1