АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/625/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 119 ч.1 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003188 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не працює, студента 3 курсу геолого-географічного факультету ХНУ ім. Каразіна, неодруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та на нього покладенні обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Згідно вироку, 20.06.2014р. приблизно о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_8 знаходився за адресою м. Харків, пр. Перемоги, 56 поблизу 6 під`їзду в компанії знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , де очікували на свого товариша ОСОБА_11 . Через деякий час до них підійшов раніше незнайомий їм ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. В ході спільної бесіди між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків. Під час конфлікту ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_8 та почав виражатися на адресу останнього нецензурною лайкою, у зв`язку з чим у ОСОБА_8 раптово виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 піднявся з лавочки і наніс один удар правою ногою в область лівої частини обличчя ОСОБА_12 , який не втримавшись на ногах в наслідок удару, та будучі в стані сильного алкогольного сп`яніння впав на асфальт, вдарившись тім`яно-потиличною частиною голови.
29.06.2014р. ОСОБА_12 від отриманих травм помер в приміщенні КЗОЗ «Харківська міська лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». Відповідно до висновку експерта ХОБСМЕ №205-Ат/14 від 28.07.2014 року причиною смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала тяжка черепно-мозкова травма та її ускладнення набряк, набрякання, дислокація стовбура головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосування судом закону, який не підлягає застосуванню (ст.75 КК України), що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки. В своїх апеляційних доводах апелянт вказує на те, що ОСОБА_13 вчинив злочин проти особи, яка вочевидь знаходилася у стані сильного алкогольного сп`яніння, після скоєного разом з приятелями з місця події втік, заподіяв смерть іншій людині. За таких обставин, на думку прокурора, призначене ОСОБА_14 покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, на думку прокурора, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_15 та попередження вчинення ним нових злочинів, не відповідає ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого через його м`якість, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та зазначив щодо наявності істотних порушень кримінального процесуального закону, думку обвинуваченого та його захисника щодо законності та обґрунтованості судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 07 квітня 2015 року (арк. 172, 173 суд. пров.), 12 травня 2015 року (арк. 178, 179 суд. пров.), 18 листопада 2015 року (арк. 203, 204 суд. пров.), судом першої інстанції в рамках судового розгляду приймалися та проголошувалися в судовому засіданні певні судові рішення, а саме: ухвали про привід обвинуваченого та про заміну його захисника. Крім того, згідно журналу судового засідання (арк. 212 суд. пров.), 22 грудня 2015 року в судовому засіданні судом було проголошено оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 . Однак на технічних носіях інформації (арк. 206, 218 суд. пров.) не зафіксований відповідний звукозапис проголошення зазначених судових рішень.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України, вказані порушення, що встановлені при апеляційному розгляді належить вважати істотними, а їх наявність, згідно вимог зазначеної норми, обумовлює в будь-якому разі скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, що чітко передбачено п.1 ч.1 ст.415 КПК України.
Разом з цим, колегія суддів бере до уваги зміст пояснень обвинуваченого, які він надавав при апеляційному розгляді, стосовно незгоди з фактичними обставинами події в частині дій потерпілого, що передували заподіянню йому тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого, який начебто захищався від потерпілого, який розпочав напад на ОСОБА_8 . Вказані обставини свідчать про наявність підстав для виконання судом першої інстанції вимог ч.2 ст.349 КПК України, що не було дотримано судом, який застосував спрощений порядок дослідження доказів, передбачений нормами ч.3 ст.349 КПК України.
Між тим, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується зі слушністю апеляційних доводів в частині необхідності дотримання вимог ст.50 КК України, тобто призначення покарання, передбаченого відповідною частиною ст. 119 КК України, з реальним його відбуттям, що ставить під сумнів обґрунтованість висновків суду першої інстанції в частині застосування норм ст.75 КК України.
Наявність встановлених істотних процесуальних порушень процесуально унеможливлює розгляд решти апеляційних вимог прокурора в частині ухвалення обвинувального вироку судом апеляційної інстанції.
Отже, встановлені при апеляційному розгляді порушення КПК України належить вважати істотним, які свідчать на користь апеляційних доводів прокурора, оскільки вони пов`язані з неналежним дотриманням судом вимог ст. 370 КПК України щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, через що оскаржуваний вирок не може вважатися законним. Наявність встановлених істотних порушень КПК України процесуально унеможливлює розгляд апеляційної вимоги прокурора щодо ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, що обумовлює часткове задоволення його апеляційної скарги.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, та обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 та п.7 ч.2 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Оскільки будь-який запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 в межах цього кримінального провадження не обирався, а сторони не заявляли відповідних клопотань при апеляційному розгляді, колегія суддів відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст.409 ч.1 п.3; ст. 412 ч. 2 п.7; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурор задоволити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_16 ОСОБА_4