АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/9/16-к Номер провадження 11-кп/786/315/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.185 КК України З.С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,
представника служби у справах дітей Полтавської РДА ОСОБА_9
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.97 КК України.
Застосовано до неповнолітнього ОСОБА_10 заходи примусового характеру, передбачені п.3. ч.2 ст.105 КК України, та передано його під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_8 .
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, закрито на підставі ч.3 ст.288 КПК України.
Органами досудового розслідування неповнолітній ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що на початку жовтня 2015 року він, перебуваючи на території господарства ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу зайшов до господарського приміщення, звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: металеву каністру зеленого кольору, ємністю 10 літрів, вартість якої становить 223,25 грн. та 10 літрами бензину А-80, вартістю 18,40 грн., за 1 літр, загальною вартістю 184 грн., чим завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 407,25 грн.

Звільняючи неповнолітнього ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі ст.97 КК України, суд першої інстанції врахував неповнолітній вік обвинуваченого, те, що ОСОБА_10 вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому, завдану злочином потерпілому шкоду відшкодував в повному обсязі, а тому його виправлення можливе без застосування кримінального покарання, з застосуванням до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України, а саме передано неповнолітнього під нагляд матері.

В принесеній апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст.48 КК України, про що і порушував питання захисник обвинуваченого в ході судового розгляду. Вказує на помилковість рішення суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі положень ч.1 ст.97 КК України, оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення носить умисний характер, є злочином середнього ступеню тяжкості.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_10 , представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 та представника служби в справах дітей Полтавської РДА, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та прохали ухвалу суду щодо ОСОБА_10 залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Разом з тим, є слушними доводи прокурора про невірне застосування судом Закону при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, задовольняючи клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із зміною обстановки, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.97 КК України та застосування щодо нього заходів примусового характеру.

Згідно ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , класифікується як злочин середньої тяжкості. Відповідно, за формою вини є умисним злочином.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про звільнення неповнолітнього обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі положень ст.97 КК України не ґрунтується на вимогах Закону.

Водночас, згідно ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

В ході судового розгляду судом встановлено, що після вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення обстановка навколо нього змінилася таким чином, що вчинене ним діяння вже не є суспільно небезпечним, і він сам, і обстановка навколо нього зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення ОСОБА_12 нового злочину. Окрім того, ОСОБА_10 відшкодував потерпілому ОСОБА_11 шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, останній претензій матеріального характеру не має, що також свідчить про те, що кримінальне правопорушення втратило свою суспільну небезпечність.

Таким чином, ОСОБА_10 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України на підставі положень ст.48 КК України. Враховуючи наведене, підстави звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, в такому випадку до нього не можуть бути застосовані.

Разом з тим, вірним є вказівка в ухвалі суду першої інстанції про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст.185 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року відносно ОСОБА_10 змінити в частині підстав звільнення від кримінальної відповідальності.

Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

В решті ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4