Справа № 357/5673/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українець, освіта середня, одруженого, зі слів має на утриманні неповнолітню дитину, до засудження офіційно не працював, проживав за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 27.10.1989 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 117 ч. 3,19,118 і. 2,42 КК України на 6 років позбавлення волі; 2) 04.03.1997 року Ватутінським районним судом м. Києва ст. 229-6 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 08.09.1998 року на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року; 3) 07.09.1999 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 229-6 ч. 2,14 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 4) 15.07.2003 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі; 5) 09.07.2004 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 395,71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.10.2006 року умовно-достроково на 9 місяців 18 днів, ст. 81 КК України; 6) 13.05.2008 року Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 189 ч. 2,69 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 18.04.2009 року умовно-достроково на 6 місяців 21 днів, ст. 81 КК України; 7) 19.04.2010 року Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 307 ч. 2, 189 ч. 2, 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.02.2012 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 3 дні, ст. 81 КК України; 8) у теперішній час відбуває покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2013 року за ст.ст. 186 ч. 2, 71 ч. 1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.01.2016 року зарахувати в строк відбування покарання час перебування під вартою з 26.03.2013 року по 26.06.2013 року з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі, початок строку покарання 26 березня 2013 р., кінець строку покарання 25 червня 2017 р., про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

У С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини строку покарання за вироком від 26 березня 2013 р. Подільського районного суду м. Києва, мотивоване тим, що за час відбування покарання характеризується позитивно, має ряд заохочень.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_4 , який просить задовольнити клопотання, прокурора, який вважає клопотання не підлягає задоволенню, дослідивши документи надані із БВК № 35 стосовно засудженого, вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

У характеристиці, наданої Білоцерківською ВК № 35 на ОСОБА_4 не вказано, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Згідно довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_4 , останній має 8 заохочень. За час відбування покарання на нього було накладено 3 стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом 1989 2013 років 8 (вісім) разів засуджувався за умисні, у т.ч. особливо тяжкі і тяжкі злочини, відбував покарання у місцях позбавленні волі, чотири рази звільнявся умовно-достроково, але кожного разу довіру суду не виправдовував, вчиняв знову злочини.

Так, ОСОБА_4 будучи чотири рази засудженим, у т.ч. 15.07.2003 р. Деснянським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Суд проявляючи до нього гуманізм, звільнив його з місць позбавлення волі умовно-достроково, застосувавши ст. 81 КК України. Після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, а продовжив злочинну діяльність.

В період його умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, він вчинив новий злочин, за який був засуджений 09.07.2004 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст.ст. 395,71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Суд знову проявляючи до нього гуманізм, звільнив його 28.10.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 18 днів застосувавши ст. 81 КК України.

Після звільнення ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, знову вчинив тяжкий злочину, за який засуджений 13.05.2008 року Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 189 ч. 2,69 КК України на 2 роки позбавлення волі. Суд знову проявляючи до нього гуманізм, звільнив його 18.04.2009 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 21 день застосувавши ст. 81 КК України.

Після звільнення ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, знову вчинив тяжкі злочини, за які засуджений 19.04.2010 року Подільським районним судом м. Києва за ст.ст. 307 ч. 2, 189 ч. 2, 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Суд знову проявляючи до нього гуманізм, звільнив його 22.02.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 3 дні застосувавши ст. 81 КК України.

Після звільнення ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, не маючи наміру полишати свою злочинну поведінку, у період умовно-дострокового звільнення знову вчинив тяжкий злочин, за який засуджений 26.03.2013 р. Подільського районного суду м. Києва за ст.ст. 186 ч. 2, 71 ч. 1 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, які у теперішній час відбуває у Білоцерківській ВК № 35.

Суд зважаючи на особу засудженого, який неодноразово (8 разів) судимий, після звільнення із місць позбавлення волі, у т.ч. умовно-достроково (чотири рази), вчиняв нові умисні тяжкі, особливо тяжкі злочини, у т.ч. двічі у період умовно-дострокового звільнення, вважає він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Дії засудженого ОСОБА_4 протягом тривалого часу, на переконання суду, свідчать про його злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання стати на шлях виправлення, він представляє небезпеку для суспільства, оскільки після звільнення з місць позбавлення волі знову вчиняє злочини.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 371 ч.3, ст. 539 ч.5 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали щодо умовно-дострового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області