Справа № 214/5715/14-к
1-кп/214/24/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року колегія суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

за участю потерпілої ОСОБА_11

за участю захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

за участю обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0001841 за обвинуваченням:

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городище, Черкаської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, не працюючого, студента, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 ч.2 п.п.6,12 та ст. 187 ч.4 КК України,

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, студента, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч.2 п.п.6, 12, та ст. 187 ч.4 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2014 року, у денний час, ОСОБА_16 вступив у попередню змову із своїм знайомим ОСОБА_17 , спрямовану на вчинення розбійного нападу, поєднаного з проникненням до житла, на раніше знайому їм - ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_3 .

З цією метою, в цей же день 30 квітня 2014 року близько о 14 год. 00 хв. ОСОБА_16 та співучасник злочину ОСОБА_17 , придбавши в магазині «Талісман», розташованому в будинку АДРЕСА_4 липку стрічку - знаряддя вчинення злочину, підійшли до вхідних дверей квартири ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_16 , скориставшись своїм знайомством з потерпілою, попрохав останню відчинити вхідні двері.

Не будучи обізнаною щодо злочинних намірів ОСОБА_16 та співучасника злочину ОСОБА_17 , ОСОБА_20 відчинила їм вхідні двері своєї квартири і в такий спосіб, зазначені особи проникли до її житла.

Знаходячись в приміщенні квартири за вказаною адресою, близько о 15 год. 00 хв. 30 квітня 2014 року, ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою із співучасником злочину ОСОБА_17 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_20 , з корисливих мотивів, напали на потерпілу. При цьому, ОСОБА_16 та співучасник злочину ОСОБА_17 із застосуванням фізичної сили, утримуючи ОСОБА_20 руками за тулуб та кінцівки, посадили її на стілець, розташований у кімнаті зазначеної квартири, після чого ОСОБА_16 за допомогою зазначеної вище липкої стрічки прив`язав потерпілу, яку продовжував утримувати співучасник злочину ОСОБА_17 нижніми та верхніми кінцівками до вказаного стільця, позбавляючи тим самим можливості активно рухатися.

Одразу ж після цього, ОСОБА_16 за попередньою змовою із співучасником злочину ОСОБА_17 , продовжуючи здійснювати задуманий ними злочин, застосовуючи до потерпілої ОСОБА_20 насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, діючи з умислом на заподіяння їй смерті із корисливих спонукань, який раптово виник під час розбійного нападу, накинув на голову потерпілої простирадло, яке лежало на дивані у вказаній кімнаті, одразу після чого співучасник злочину ОСОБА_17 , цією ж липкою стрічкою, умисно, зі значною силою, обмотав шию та голову потерпілої ОСОБА_20 , повністю перекривши їй в такий спосіб доступ повітря до органів дихання, в результаті чого потерпіла ОСОБА_20 померла на місці злочину від механічної асфіксії.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №904 від 4 червня 2014 року під час розтину трупу ОСОБА_20 виявлена асфіксія від закриття отворів рота та носа у вигляді: крапкових крововиливів у склери, крапкових крововиливів у м`які покривні тканини голови, саден навколо зовнішніх дихальних отворів - спинки носа, верхньої губи, нижньої губи, крововиливів у слизові оболонки верхньої та нижньої губи, крововиливу у м`які тканини верхньої третини шиї, підвивиху правого великого ріжка під`язичної кістки, гострої емфіземи легень.

Після цього, ОСОБА_16 за попереднім зговором із співучасником злочину ОСОБА_17 , з метою доведення до кінця свого злочинного умислу - незаконного заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_20 , шляхом розбою, поєднаного з її подальшим умисним вбивством із корисливих мотивів, почали обшукувати вказане помешкання.

Не виявивши в квартирі цінного для заволодіння майна, ОСОБА_16 та співучасник злочину ОСОБА_17 , діючи з метою приховання вчиненого ними особливо тяжкого злочину, вклали труп ОСОБА_20 на встановлений у цій же кімнаті диван, імітуючи в такий спосіб смерть потерпілої внаслідок природних причин, та з місця злочину зникли, зачинивши вхідні двері даного житла, знайденими у ньому ключами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_16 належить кваліфікувати за ст. 115 ч.2 п.п.6, 12 КК України за ознаками: вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та за ст. 187 ч.4 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_17 належить кваліфікувати за ст. 115 ч.2 п.п.6, 12 КК України за ознаками: вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та за ст. 187 ч.4 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні винним себе визнав частково. Первісно показав, що обставини справи не визнає. При цьому показав, що на момент подій, в яких обвинувачується, не був винен ОСОБА_17 гроші. Також зазначив, що на протязі навчання пропустив близько одного місяця занять так як хворів, але не брав «лікарняний» та їздив до бабусі в Черкаську обл., про ці пропуски батьки знали. Під час дослідження письмових доказів показав, що тримався в ізоляторі тимчасового тримання, розповідь з його боку, зміст якої відображений на стенограмі (т.№3, а.с.72) мала місце. В подальшому показав, що 30 квітня 2014 року ні він, ні ОСОБА_17 не задумували розбійного нападу на ОСОБА_20 , прийшли на квартиру останньої. Коли перебували в квартирі, ОСОБА_20 почала кричати, що їй стало зле, а саме що болить серце. Щоб остання не кричала та заспокоїлася, споглядаючи це, залишили ОСОБА_20 в квартирі у вказаному стані. Мали можливість викликати швидку медичну допомогу, цього не зробили, хоча мали при собі мобільні телефони. Також показав, що при доставці в ІТТ знаходився в багажнику автомобіля.

Під час очної ставки зі свідком ОСОБА_21 обвинувачений ОСОБА_16 показав, що даний свідок їх, обвинувачених, не конвоював до ізолятору тимчасового тримання, але був в кабінеті, де робітник міліції на ім`я « ОСОБА_22 » нецензурно лаявся та вимагав визнання у вбивстві. Свідок ОСОБА_21 показав, що при ньому, свідку, ОСОБА_23 незаконних дій до обвинуваченого ОСОБА_16 не вчиняв.

Після допиту свідка ОСОБА_23 обвинувачений ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_23 конвоював його в ізолятор тимчасового тримання, порад під час конвоювання цей свідок не давав, але казав, що якщо він, обвинувачений, буде давати неправдиві показання, то під час перебування в слідчому ізоляторі може бути застосовано насильство з боку інших арештованих. ОСОБА_23 не давав порад і не казав, що необхідно розповідати в камері ІТТ.

Після допиту свідка ОСОБА_24 , обвинувачений ОСОБА_16 показав, що він їхав в багажнику автомобіля, не чув, щоб свідок ОСОБА_24 щось казав. В багажник автомобіля він, ОСОБА_16 , сів самостійно, за вказівкою робітників міліції. На питання суду, чи казав хтось зі складу конвою, що саме необхідно розповідати в ІТТ, обвинувачений ОСОБА_16 відповідати відмовився.

Під час очної ставки між свідком ОСОБА_24 та обвинуваченим ОСОБА_16 свідок показав, що ОСОБА_16 до суду дійсно їхав в багажнику, так як в салоні автомобіля не було міста, а де їхав ОСОБА_16 від суду до ізолятора, не пам`ятає.

Після допиту свідка ОСОБА_25 . ОСОБА_16 показав, що ОСОБА_25 був присутнім коли його, обвинуваченого, допитував слідчий. На питання чи чинив ОСОБА_25 тиск на нього, обвинувачений відповідати відмовився.

Після допиту свідка ОСОБА_26 , обвинувачений ОСОБА_16 показав, що цю особу не пам`ятає.

Після допиту свідка ОСОБА_27 , обвинувачений ОСОБА_16 показав, що не пам`ятає, чи конвоював його ОСОБА_27 .

Обвинувачений ОСОБА_17 в судовому засіданні визнав себе винним частково. При цьому показав, що на момент подій, в яких обвинувачується, ОСОБА_16 винен був йому, обвинуваченому, 400 грн. Також, під час дослідження письмових доказів показав, що в ізоляторі тимчасового тримання дійсно знаходився, був в камері не один, розповідь з його боку, зміст якої відображений на стенограмі (т.№3, а.с.63-67) дійсно була. В 2012 році проходив стаціонарне лікування, тому що отримав тілесні ушкодження під час побиття громадянином на прізвище « ОСОБА_28 », з цього приводу судом розглядалася кримінальна справа, по справі був визнаний потерпілим. В подальшому ОСОБА_17 показав, що перед тим, як в камері ІТТ він розповідав про обставини справи, на нього вплинули робітники міліції, які радили вести себе «круто», погрожували, що в іншому випадку можуть бути проблеми в слідчому ізоляторі, де можуть застосувати сексуальне насильство. Нецензурні слова, а також певні, не характерні для звичайної людини слова, які зафіксовані в стенограмі, йому робітники міліції не підказували, чув такі слова в телепередачах.

Після допиту свідка ОСОБА_23 , ОСОБА_17 показав, що ОСОБА_23 казав, що в нього, обвинуваченого, проблеми почнуться в слідчому ізоляторі, що може бути насильство з боку арештованих. В автомашині або сам ОСОБА_23 , або в присутності ОСОБА_23 , інша особа радила показати себе в камері «крутим», розмовляти матом, радили казати, що вчинив вбивство бабусі. ОСОБА_29 , про які він, обвинувачений, повинен був би розповісти в камері, ніхто не називав.

Під час очної ставки з обвинуваченим ОСОБА_17 , свідок ОСОБА_23 показав, що ніяких порад ОСОБА_17 не давав і не чув, щоб такі поради хтось давав ОСОБА_17 , обвинувачений свої показання підтвердив.

Після допиту свідка ОСОБА_24 , ОСОБА_17 показав, що не згоден з показаннями зазначеного свідка. Також показав, що він, ОСОБА_17 , їхав на задньому сидінні автомобіля, а ОСОБА_16 перебував у багажнику. Свідок ОСОБА_24 сидів поряд з ним, ОСОБА_17 , і казав, що в них, обвинувачених, почнуться проблеми в ізоляторі і що їм, обвинуваченим, потрібно казати, що вбили бабусю. Таким чином, був якби моральний тиск, ОСОБА_24 казав, що їх, обвинувачених, можуть піддати співкамерники сексуальному насильству. ОСОБА_24 деталей, при яких було вчинено вбивство не розповідав, не казав, що саме потрібно казати, знаходячись в ізоляторі. Що саме розповідати казали слідчий та захисник. Далі уточнив, що слідчий та захисник не казали, що йому потрібно в ізоляторі щось розповідати.

Під час проведення очної ставки між свідком ОСОБА_24 та ОСОБА_17 обвинувачений показав, що даний свідок казав, що потрібно розповідати в ізоляторі, чому свідок дає інші показання пояснити не може. Свідок ОСОБА_30 показав, що ніяких порад ОСОБА_17 не давав, чому обвинувачений надає інші показання, пояснити не може.

Після допиту свідка ОСОБА_26 , обвинувачений ОСОБА_17 показав, що цю особу не пам`ятає.

Після допиту свідка ОСОБА_27 , обвинувачений ОСОБА_31 показав, що не пам`ятає, чи конвоював його ОСОБА_27 .

У судовому засіданні на пропозицію надати показання за суттю обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_17 зачитав заяву, згідно якої не визнає вини у вбивстві ОСОБА_32 та у розбійному нападі не останню. Дійсно, 30 квітня 2014 року приходив разом з ОСОБА_33 на квартиру, де проживала ОСОБА_34 у зв`язку з тим, що ОСОБА_35 приніс останній їжу. Коли уходили з квартири, ОСОБА_34 спала. 1 травня 2014 року також разом з ОСОБА_33 заходили до квартири ОСОБА_32 і бачили, що остання спить. Зазначає, що записи, проведені в ІТТ, не відповідають дійсності тому, що робітник міліції казав про те, що його, обвинуваченого, можуть зґвалтувати, якщо не буде казати співкамерникам про те, що «замочили» бабусю вони. Надавати будь які інші показання, відповідати на питання ,відмовляється.

З показань потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_20 доводиться їй, потерпілій, тіткою. 29 квітня 2014 року остання падала, в неї малися крововиливи. 2 травня 2014 року подзвонила тітці, але остання не відповіла. Також дзвонила 3 травня 2014 року, тітка не відповідала, тому пішла до тітки, вхідні двері були закриті. Тому звернулася до сусідки із квартири АДРЕСА_6 , остання сказала, що нічого не чула. 5 травня 2014 року на дзвоник відповіла опікун, повідомила, що ОСОБА_20 мертва, викликали міліцію. Причини смерті ОСОБА_20 вона, потерпіла, не знає, але вважає, що ОСОБА_20 впала та померла. Характер в тітки був складний, намірів вчинити самогубство тітка не висловлювала. З квартири, де жила тітка, нічого не пропало. Опікунів вона, потерпіла, особисто не знала. За життя тітка позитивно казала про ОСОБА_16 , називала останнього по імені « ОСОБА_36 ».

З показань свідка ОСОБА_37 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_17 доводиться їй сином, ОСОБА_16 раніше не знала. 6 травня 2014 року їй подзвонили та повідомили, що син затриманий, син по телефону сказав, що знаходиться в райвідділі. Далі поїхали до захисника, який дав прочитати показання обвинувачених. При побаченні син сказав, що не вбивав ОСОБА_20 , а визнав себе причетним до вбивства внаслідок насилля з боку робітників міліції. 30 квітня 2014 року вона, свідок, близько 18 год. 30 хв. ходила зі своїм чоловіком до мами ОСОБА_38 на вул. Тинка. Коли були у ОСОБА_38 подзвонив ОСОБА_17 та сказав, що знаходиться на стадіоні. Пізніше син прийшов до ОСОБА_38 і всі разом повернулися додому. 1 травня 2014 року син прокинувся близько 12 години і пішов «на шашлик», повернувся додому близько 22 год. 30 хв. Сина характеризує як доброго, чесного, відвертого. На час подій син навчався в технікумі, стипендію не отримував, навчався на платній основі. Вона, свідок, знала, що у сина є друг на ім`я « ОСОБА_36 », але хто це такий не знала.

Як показала свідок ОСОБА_39 , обвинувачених раніше не знала, останні до неї в магазин не приходили, покупок не робили, а саме не купляли мінеральну воду. Далі свідок уточнила, що працює в магазині, який торгує переважно молочними товарами, на вул. Корнійчука. Під час проведення досудового розслідування давала показання про інших осіб, не про обвинувачених, робітники міліції показували мобільний телефон з фотозображенням, на фото були не обвинувачені. Показання, надані під час досудового розслідування підписувала, читала. В тих показаннях було вказано все вірно. Далі показала, що з тих осіб, які робили покупку, про яких давала показання слідчому, один парень був ростом 175-180 см., віком 24-26 років, одягнутий в джинси, куртку «вітрівку», мав коротку зачіску; другий парень був нижче першого, з темно-русим волоссям, віком 23-24 роки, одягнутий в куртку «вітрівку». Робітнику міліції, який її допитував, видала чек. Тиску з боку робітників міліції на неї, свідка, не було. Про вік осіб, стосовно яких давала показання на досудовому розслідуванні, казала неправду. В судовому засіданні дає точні показання стосовно віку тих осіб, які робили покупки.

З показань свідка ОСОБА_40 вбачається, що обвинувачених та ОСОБА_20 не знав, про обставини вчинення злочину нічого не знає, слідчий його не допитував, вірніше підписував документ, що продав обвинуваченим липку стрічку, яку називають «скотч». В нього, свідка, хтось покупав «скотч», а потім приїхав робітник міліції та запитував про те, хто купляв «скотч». В нього, свідка, «скотч» купляли в травні 2014 року в магазині «Талісман» на вул. Космонавтів у м. Кривому Розі, людина, що купляла була в спортивному костюмі. Робітник міліції сказав, що він, свідок, продав «скотч», що цей факт зафіксований на камерах спостереження, далі разом з робітником міліції поїхали в райвідділ. З подальших показань свідка ОСОБА_40 вбачається, що «скотч» взагалі не продавав. Робітник міліції розпитував про події, які сталися в травні 2014 року. В протоколі допиту його, свідка, було записано лише про те, що він продав «скотч». Йому, свідку, в будівлі райвідділу робітник міліції показував фотозображення людини, яке містилося на мобільному телефоні та сказав, що цю людину потрібно буде впізнати. На фото в мобільному телефоні була зображена людина невисокого росту, на фото було лише обличчя людини. Далі, змінивши показання, свідок вказав, що на фото людина була сфотографована в повний ріст. Марку телефону, де містилося фото, назвати не може, екран телефону був кольоровий. Впізнання з ним, свідком, проводилося в кабінеті. В цьому кабінеті були присутні два співробітника міліції, стояли 3 особи, кількість осіб пам`ятає точно. Та особа, на яку вказав при проведенні впізнання, стояла посередині. Вказав на цю особу, тому що після огляду фото запам`ятав, що у особи на фото чорні очі, чорне волосся, одягнута особа у джинси, зачіска коротка. У людини, зображеної на фото, яке демонстрував робітник міліції, бакенбардів, вусів, бороди на обличчі не було. Як, він, свідок, по фото зміг визначити, що зріст особи невеликий, пояснити не може. Вказав на особу, яку насправді не бачив, тому що його лякали робітники міліції, показували палицю. Далі показав, що робітники міліції не лякали палицею його, свідка. Чому при проведенні впізнання вказав на особу, яку раніше насправді не бачив, пояснити не може. На робітників міліції не скаржився. Робітники міліції йому, свідку, сказали: «Нічого не буде». Змінивши показання показав, що робітники міліції сказали «Йди, ти вільний». Уточнивши показання, свідок ОСОБА_41 зазначив, що фото на мобільному телефоні показували до початку допиту, не в присутності тієї особи, яка проводила допит. Під час слухання справи в суді, як йому, свідку, відомо від дочки, до квартири приїжджали робітники міліції з дубинкою. Це було тоді, коли він знаходився в м. Полтаві, у зв`язку з тим, що не прибув у судове засідання. У тих осіб, які йому, свідку, були представлені для впізнання, в руках нічого не було. Під час проведення впізнання на нього, свідка, ніхто не впливав, не тиснув. Текст протоколу допиту був складений після того, як його розпитав слідчий усно. Він, свідок, є інвалідом з приводу дитячого церебрального паралічу, перебуває на обліку в лікарні № 1 в м. Полтаві. Оглянувши протокол впізнання (т.№3, а.с.54-55), свідок ОСОБА_41 показав, що на фотокартках, які додані до протоколу є його, свідка, зображенням, бачить що зображено 4 особи, які пред`являлися для впізнання. Під час дачі показань в даному судовому засіданні вказав, що було надано для впізнання три особи, тому що не запам`ятав, скільки осіб йому пред`являли для впізнання. Також не запам`ятав, що кожна особа тримала табличку з номером. На фотокартках, які додані до протоколу впізнання він, свідок, бачить, що у всіх осіб маються невеликі бороди. На даний час забув, що у осіб, яких впізнавав була борода, а чи була борода у особи, яка була зображена на фото в мобільному телефоні, забув. У вчиненні якого злочину обвинувачується та особа, на яку вказав при проведенні впізнання він, свідок, не знає. В дане судове засідання, тобто 24 березня 2015 року приїхав на таксі, яке викликав зі свого мобільного телефону з номером « НОМЕР_1 ». Не може показати, яке саме таксі викликав. Далі, змінивши показання, зазначив, що приїхав до суду не на таксі, а його підвезла знайома особа. Знов змінивши показання, вказав, що до суду підвозила незнайома особа. Йому, свідку, шкода обвинувачених, бажав би їм допомогти. З родичами обвинувачених ніколи не спілкувався. Далі показав, що коли до нього, свідка, на роботу приходив робітник міліції, був на робочому місці один, але в магазині були інші продавці, покупці. Як звали робітника міліції не пам`ятає, в райвідділ поїхали на автомобілі марки «ДЕУ», цей робітник міліції завів його, свідка, до слідчого. Чи були під час проведення впізнання поняті, дві молодих дівчини, не пам`ятає. Пам`ятає марку автомашини, але не пам`ятає чи були поняті, тобто близькі за часом події, тому, що з дитинства цікавиться автомашинами.

З показань свідка ОСОБА_42 вбачається, що обвинувачених та потерпілу по справі не знала. ОСОБА_20 знала як сусідку, остання проживала самотньо, зловживала алкогольними напоями, була літньою особою. Знає, що у ОСОБА_20 були опікуни, які зробили в квартирі, де проживала ОСОБА_20 ремонт, купили меблі, телевізор. Про смерть ОСОБА_20 вона, свідок, дізналася 4 травня 2014 року. Останній раз бачила ОСОБА_20 26 квітня 2014 року, остання казала, що в неї все нормально, в квартирі у ОСОБА_20 нікого не було. 4 травня 2014 року племінниця ОСОБА_20 сказала, що ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Далі свідок показала, що ОСОБА_20 часто падала, у останньої були синці, вважає, що ОСОБА_20 померла від горілки. Коли вона, свідок, ходила до ОСОБА_20 , то у двері останньої стукала обумовленим стуком, як «азбука Морзе». Зі слів ОСОБА_20 знає, що у опікунів були ключі від квартири. Бачила, що до ОСОБА_20 приходив ОСОБА_16 , у тому числі, один раз з другом. 26 квітня 2014 року ОСОБА_20 їй, свідку, показувала синці на руках та на груді. Бачила синці у ОСОБА_20 на протязі трьох років: на ногах, руках, синців під очами у ОСОБА_20 не бачила, на шиї ОСОБА_20 синців не бачила. Її, ОСОБА_42 , та свідка ОСОБА_40 в судове засіданні 24 березня 2014 року привіз ОСОБА_43 .

З показань свідка ОСОБА_44 вбачається, що обвинувачених не знає, з ОСОБА_20 була знайома. 4 травня 2014 року від свого чоловіка дізналася, що ОСОБА_20 померла, ІНФОРМАЦІЯ_4 племінниця останньої просила подзвонити тим, хто доглядав ОСОБА_20 . Знає, що за ОСОБА_20 доглядали люди, які 23 лютого 2014 року залишили їй, свідку, номер свого телефону. 4 травня 2014 року подзвонила по цьому номеру та сказала, що з ОСОБА_20 можливо якісь негаразди. Бачила ОСОБА_16 23 лютого 2014 року та в кінці квітня 2014 року на сходах у під`їзді, де жила ОСОБА_20 . В останній, названий нею раз, бачила ОСОБА_16 разом з якимось хлопцем, коли обидва виходили з кабіни ліфта, а ОСОБА_20 в цей момент стояла на порозі своєї квартири, двері до якої були відкриті, було 16-17 годин, в руках у названих осіб нічого не бачила. Коли вона, свідок, поверталася до себе додому, двері в квартиру ОСОБА_20 були зачинені. Вказана подія була 29-30 квітня 2014 року. Побачила ОСОБА_16 та іншого хлопця тоді, коли разом із своєю донькою, ОСОБА_45 , виходила із своєї квартири, ОСОБА_16 з нею, свідком, привітався. З нею, свідком, під час досудового розслідування проводилося впізнання, при проведенні впізнання ніхто не підказував, на яку саме особу потрібно вказати при проведенні впізнання. При проведенні впізнання були дві поняті молоді дівчата, прибула на впізнання за телефонним викликом слідчого, їздила разом зі своїм чоловіком. В той день, коли зустріла ОСОБА_16 , отримувала заробітну плату по картці «Ощадбанку».

Під час проведення очної ставки між свідком ОСОБА_44 та обвинуваченим ОСОБА_16 , останній показав, що приходив до ОСОБА_20 29 квітня 2014 року з приводу придбання ліків.

Під час проведення очної ставки між свідком ОСОБА_44 та обвинуваченим ОСОБА_17 , останній показав, що приходив до ОСОБА_20 29 квітня 2014 року разом з ОСОБА_16 з приводу придбання ліків.

З показань свідка ОСОБА_46 вбачається, що обвинувачених знає, стосунків ніяких не мається, бачив останніх в залі суду. ОСОБА_20 знав, з останньою стосунки були нормальні. Обставини смерті ОСОБА_20 не знає. Будучи запрошеним як понятий, підписував протокол огляду, читав протокол, записи відповідали дійсності, в кімнату де знаходився труп ОСОБА_20 не заходив, протокол читали робітники міліції, труп бачив з відстані 3-5 метрів, труп був накритий простиралом. Коли підписав протокол та йшов до своєї квартири, робітники міліції запрошували як поняту ОСОБА_47 .

З показань свідка ОСОБА_48 вбачається, що 4 травня 2014 року її запросили робітники міліції підписати протокол огляду, підписала цей протокол в квартирі ОСОБА_20 , місце події не оглядала, протокол не читала. В оглянутому протоколі (т.№2, а.с.8-9) маються зроблені нею, свідком, підписи, протокол прочитати ніхто не забороняв.

Свідок ОСОБА_49 у судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_16 її син. Дізнавшись 4 травня 2014 року, що померла ОСОБА_50 , приїхала на квартиру останньої. Туди ж приїхали робітники з ритуального бюро та забрали труп. 5 травня 2014 року прибула до прокуратури Саксаганського району, звідки направили до Саксаганського РВ. В Саксаганському РВ стали окремо один від одного допитувати: її, свідка, ОСОБА_51 , сина та свекруху. Всі, кого назвала були спокійні. Потім знов викликали чоловіка та сина. Після цього побачила сина в кабінеті робітника міліції близько 3 години 6 травня 2014 року. В цей кабінет заходили різні робітники міліції, з кабінету чула крики як сина, так і робітників міліції. В них забрали телефони, син кричав: «Не торкайте мене». На сина кричали: «Ми тебе відправимо на «бублик». Пізніше син казав, що йому погрожували тортурами. Близько 4 години робітники міліції роз`яснили, що сину потрібен захисник та надали адвоката ОСОБА_52 . Далі її, сина та чоловіка, близько шостої години відпустили додому, сказавши, щоб прибули до РВ на 8 годину. Коли прибули до РВ, знов всіх допитували. Близько 15 години сина повели до туалету, де син їй, свідку, сказав, що його повезуть на «бублик», син сказав, що злочину не робив. В кінці дня її, свідка, відправили з РВ, в РВ приїхав адвокат, сказав, що сина затримали, після цього поміняли адвоката. Скарги на дії працівників міліції не подавали, так як боялися. В період часу 5-6 травня 2014 року не бачила у сина тілесних ушкоджень. 4 травня 2014 року в квартирі, де мешкала ОСОБА_20 , безладу не було, двері, вікна були зачинені. ОСОБА_20 син знав, стосунки між ними були нормальні. Вони, громадяни Пасічні, укладали з ОСОБА_20 договір довічного утримання. Від вхідних дверей квартири ОСОБА_20 у них, Пасічних, був один комплект ключів, а саме у батьків ОСОБА_51 , ці ключі віддали новим власникам квартири після продажу квартири. Оглянувши фототаблицю (т.№2, а.с.104), показала, що не може сказати, чи це ключі від дверей квартири померлої, чи ні. Перший раз вона, свідок, побачила ОСОБА_17 восени 2013 року. Син навчався в юридичній академії, на канікули їздив до бабусі в Черкаську область. Спортом син не займався, до 2013 року відвідував бальні танці. Які спільні інтереси були у сина та ОСОБА_17 , не знає, просто разом проводили час, зокрема на стадіоні. При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу, свідок ОСОБА_49 показала, що в її показаннях, записаних слідчим, маються відомості про борг ОСОБА_16 перед ОСОБА_17 , про зміну у гіршу сторону поведінки сина після знайомства з ОСОБА_17 .

Як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_53 , обвинувачений ОСОБА_16 доводиться їй онуком, ОСОБА_17 особисто не знала. Чому настала смерть ОСОБА_20 не знає. Побачила труп останньої, коли разом зі своїм сином, ОСОБА_54 прийшла до квартири ОСОБА_20 . Тіло ОСОБА_20 лежало на дивані, було вкрито ковдрою, на животі лежав пульт від телевізору. Голова трупу лежала на подушці, телевізор був вимкненим, двері балкону були відчинені. В кімнаті на меблях були розставлені фотокартки родичів, чого раніше не було. Поряд з одягом була записка: «На похорон Зої», були викладені предмети для похорону платки та подібне. Тіло померлої вона, свідок, накрила простиралом. Далі ОСОБА_55 викликав швидку допомогу. Зайшовши на кухню, побачила чашку з запахом молока, понюхала котлети, запаху кислого від котлет не було. В холодильнику побачила продукти. Пояснює ту обставину, що перевіряла на свіжість продукти в домі, де знаходився труп людини, з тієї причини, що сама є хазяйкою. ОСОБА_20 неодноразово казала: «Я скоро піду до родичів, які померли». В березні 2014 року на пропозицію пройти лікування ОСОБА_20 відмовилася, сказала, що нікуди з квартири не піде. Доглядати свого часу вирішили за ОСОБА_20 як рідні. Уточнивши показання, свідок зазначила, що в той день, коли побачила труп, до неї, свідка, приїхав син та сказав, що ОСОБА_20 не відчиняє двері. В неї, свідка, були ключі від квартири, взявши ключі поїхали з сином до ОСОБА_20 . Остання також мала ключі, які вона, свідок, бачила приблизно 7 років тому, серед них був великий ключ «як від гаражу». Також ОСОБА_20 давала їй, свідку, кодовий ключ від дверей під`їзду. До квартири з сином приїхали приблизно об 11 год. 30 хв., на дотик тіло було холодне. Пізніше приїхали робітники міліції, а потім експерт. Вона, свідок, при огляді трупу присутньою не була. Робітник міліції запитував де ключі від квартири. Потім робітник міліції на площадці давав на підпис протокол, сусід на ім`я « ОСОБА_56 » заходив на кухню квартири. Наприкінці двері квартири зачинив ОСОБА_43 . На трупі ОСОБА_20 був одягнутий святковий халат, трупного запаху не чула. Безладу в квартирі не було. Зазначені нею події були 4 травня 2015 року, до цього бачила ОСОБА_16 8 березня 2014 року, спілкувалася і пізніше. ОСОБА_35 навчався в академії, куди поступив в 2013 році. Хто були друзі ОСОБА_16 , не знає, навчався онук приблизно до 15 години, весь час знаходився дома. Останній час ОСОБА_16 став скритним. Вона, свідок, з 1965 року по 1995 рік працювала в університеті, потім пішла на пенсію. Онука не запитувала чому той став скритним, онук не казав, чи є в нього грошові борги. Квартиру, де мешкала ОСОБА_20 . ОСОБА_55 продав восени 2014 року за 8000-9000 доларів США. Останній раз вона, свідок, була у ОСОБА_20 в березні 2014 року, остання казала, що вже не бажає жити, зробила б щось щоб не жити. ОСОБА_20 зловживала спиртними напоями. Оглянувши фото (т.№2, а.с.104) свідок показала, що серед ключів, які зображені на фото, мається такий, що схожий на ключ від квартири ОСОБА_20 самий великий. Ті ключі від квартири, які малися в неї, свідка, віддала новому власнику квартири.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_55 , обвинувачений ОСОБА_16 доводиться йому сином, буде боротися за свободу свого сина, ОСОБА_17 раніше знав. ОСОБА_20 знав, стосунки з останньою були дружні. Вважає, що син непричетний до смерті ОСОБА_20 , а показання в міліції син надав під тиском. В той кабінет, де знаходився син, заходили та виходили якісь люди, син в тому кабінеті казав, що нічого не робив, сину погрожували тим, що проведуть по всіх камерах. Коли, почувши такі погрози він, свідок, та його дружина стали висловлювати обурення, то їх обох відвели в різні кімнати, поставили охорону. 30 квітня 2014 року він, свідок, був в своїй квартирі, син разом з ОСОБА_17 з 13 год. до 18 год. також були в цій же квартирі. Йому, свідку, син нічого не казав, що є якісь фінансові проблеми. 4 травня 2014 року він, свідок, вирішив провідати ОСОБА_20 . Коли намагався додзвонитися ОСОБА_20 по домофону, остання не відповіла, тому поїхав до ОСОБА_57 , яка мала ключі від квартири та разом приїхали до квартири, де мешкала ОСОБА_20 , відкрили двері та зайшли. Один комплект ключів від цієї квартири був у ОСОБА_20 . Побачив, що ОСОБА_20 лежить на дивані. Далі уточнивши показання, свідок зазначив, що 4 травня 2014 року вирішив відвідати ОСОБА_20 , взяв з собою продукти молоко, ще щось. На ліжку в кімнаті знаходилися речі, які використовуються при похороні, була відкрита шафа, в шафі висіла сукня з прикріпленою запискою: «На похорон ОСОБА_58 ». В квартирі знаходився приблизно до 17 години, потім поїхав зустріти дружину, з якою знов повернуся до квартири. На тілі ОСОБА_20 ніяких особливостей не побачив, остання була накрита ковдрою. До квартири приїжджали три робітники міліції. В поведінці сина змін не було, син готувався до сесії. Про те, що син відрахований з академії, останній не казав. Крім робітників міліції, 4 травня 2014 року до квартири ніхто не заходив, на кухню заходив сусід, щось підписував. Знає, що 29 квітня 2014 року син ходив до ОСОБА_20 , про це син особисто розповів коли він, свідок, 29 квітня 2014 року приблизно в 21 год. 30 хв. повернувся додому. В який саме час син ходив до ОСОБА_20 , останній не казав. 26 27 квітня 2014 року він, свідок, з дружиною заходили до ОСОБА_20 , дружина в квартирі прибралася, ОСОБА_20 почувала себе звичайно, скаржилася на болі. На трупі ОСОБА_20 був одягнутий халат синього кольору, який остання одягала на свята, на дверцях шафи нічого не висіло. На кухні була чашка з-під молока, шматки хліба. Останній раз, коли бачив ОСОБА_20 , та казала: «Приходьте до мене частіше, бо я скоро помру». 29 квітня 2014 року син не казав про те, з ким заходив до ОСОБА_20 . Останню він, свідок, знає через свою маму, ОСОБА_20 склала заповіт на його, свідка, ім`я, а потім на прохання останньої уклали договір довічного утримання. Доглядали за ОСОБА_20 , купляли продукти, після укладення договору квартиру зареєстрував на своє ім`я. Він, свідок, в 2013-2014 роках працював на Центральному ГЗК машиністом екскаватора та отримував заробітну плату, дружина працювала в Дзержинському виконкомі, отримувала заробітну плату близько 1500 грн. За навчання сина в 2013 році заплатили 12000-12800 грн. Його сім`я не планувала в разі смерті ОСОБА_20 продати квартиру, де та проживала, не планували, як будуть цю квартиру використовувати. Квартиру, де проживала ОСОБА_20 продали, так як виникли витрати на адвокатів, та витрати пов`язані з перебуванням сина під вартою, тому продали квартиру за 8000-10000 доларів США. ОСОБА_20 в побуті була спокійна, але любила спиртне, скандалила з сусідами. Неодноразово пропонували ОСОБА_20 проживати в них, Пасічних. Син ніколи не висловлював наміру проживати окремо, гроші сину давали приблизно по 100-200 грн. на місяць. Більшість часу син проводив разом з ними, батьками. Його, свідка, слідчий допитував, свої показання прочитав та підписав. Він, свідок, слідчому давав правдиві показання, що саме казав, не пам`ятає. Чому його, свідка показання, надані слідчому про те, що син пропускав заняття, узгоджуються зі змістом характеристики, яку слідчий отримав після допиту, пояснити не може. Далі уточнив, що 3 травня 2014 року дійсно намагався зайти до ОСОБА_20 , дійсно займався неофіційно «таксуванням», зазвичай стояв в районі «Бруснички» з другом. Вважає, що ОСОБА_20 померла від хвороби, остання не висловлювала намірів позбавити себе життя. Він не чув, але вона казала: «Скоріше б померти», знає, що ОСОБА_20 перебувала в концтаборі.

Як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_59 , обвинувачених знає, перебуває в дружніх стосунках, вважає, що вони невинні у вчиненні злочину. 6 травня 2014 року дізналася, що обвинувачених затримали за підозрою у вбивстві. Близько 16 години 30 квітня 2014 року прийшла до бабусі ОСОБА_16 . При цьому подзвонила по домофону, двері квартири відкрив ОСОБА_16 . Коли зайшла в квартиру, то побачила, що бабуся спить, у квартирі була 1-2 хвилини. Потім пішли з квартири, ОСОБА_16 закрив двері. 1 травня 2014 року близько 12 години разом з обвинуваченими пішла на пікнік куштувати шашлики. Після пікніку пішли до бабусі ОСОБА_16 , пробули в квартирі 1-2 хвилини, бабуся спала, сопіла, була одягнута в зелений халат. 30 квітня 2014 року ОСОБА_16 складав у квартирі, де жила бабуся, якісь речі до шафи. Уточнивши показання пояснила, що 1 травня 2014 року до бабусі прийшли в 20 год. 30 хв. - 21 год. 00 хв., в цей день ОСОБА_16 запропонував піти провідати бабусю. На пікніку також були знайомі на прізвище « ОСОБА_60 », « ОСОБА_61 », « ОСОБА_62 », під час пікніку вживали пиво, у тому числі і обвинувачені. Хто приніс м`ясо для шашликів, не пам`ятає, пиво купили по дорозі на пікнік, приблизно дві дволітрових пляшки, вона, свідок, пиво не вживала. 1 травня 2014 року до квартири, де жила бабуся, піднімалися ліфтом, двері в квартиру відчиняв ОСОБА_16 . Зайшовши в квартиру, обвинувачені пройшли в кімнату, а вона, свідок, стояла в коридорі, взуття не знімала. Диван, на якому спала бабуся, знаходиться, як начебто в кімнаті, справа від входу в кімнату, від входу в квартиру цього дивану не видно. Вона, свідок, підійшла до кімнати, подивитися на себе в дзеркало, яке розташоване напроти входу в кімнату, в кімнаті було включено освітлення, хто включив освітлення, не знає. Дивилася на себе в дзеркало приблизно 2 секунди. В цей момент бачила бабусю, остання сопіла. Обвинувачені знаходилися в кімнаті та розмовляли. Пробула на порозі кімнати 2 хвилини. Раніше, під час досудового розслідування її, свідка, допитував слідчий, давала правдиві показання, нічого не плутала, при допиті був присутнім захисник, педагог, мама. Протокол, який склав слідчий, читала, слідчий правильно записав її показання. Після оголошення її показань (т.№3, а.с.51-55) свідок ОСОБА_59 показала, що показання, які вона давала слідчому та показання, які надає в цьому судовому засіданні, відрізняються. Далі показала, що до кімнати 30 квітня 2014 року та 1 травня 2014 року, не заходила. Більш дружні стосунки в неї були з ОСОБА_17 , з ОСОБА_16 познайомилася пізніше, чим з ОСОБА_17 , тоді коли ОСОБА_16 прийшов до компанії, де вона знаходилася, а саме на стадіон. Хто ще чув, як на пікніку ОСОБА_16 пропонував провідати бабусю, не може сказати, чому в темний час, після пікніку, виникла необхідність провідувати бабусю, не знає, додому повинна була повернутися до 22 години. Бажала б допомогти обвинуваченим в тій ситуації, в якій останні опинилися.

З показань свідка ОСОБА_63 вбачається, що обвинувачених не знає. Був понятим при вилученні ключів в районі вулиці Космонавтів в м. Кривому Розі, прийшли до підвалу та там знайшли ключі. Поряд з тим місцем було маленьке віконце без решітки, неподалік від вікна знайшли ключі, десь три штуки. Далі уточнив, що в той день до нього, свідка, на вулиці підійшли робітники міліції та попросили бути понятим при вилученні ключів, був запрошений ще один понятий ОСОБА_64 . Складений після того, як знайшли ключі, протокол, підписав. Під час пошуку ключів було декілька осіб, застосовувалося фотографування. Попавши в підвал, йшли приблизно в тому напрямку, де повинні були знаходитися ключі. Вікно, про яке дав показання вентиляційне. Оглянувши протокол та фототаблиці (т.№2, а.с.102-104), показав, що в протоколі є його, свідка, підписи, на фотокартках зображений будинок, в підвалі якого шукали ключі. Зафіксовані на фототаблиці (т.№2, а.с.104) ключі, схожі на ті, що були знайдені в його присутності. Далі уточнив, що в тому місці, де знаходиться віконце, ключі шукали нетривалий час, також шукали ключі і під час, коли йшли підвалом до віконця. При ньому, свідку, ніхто з осіб, які були при вказаних діях, ключів не підкидував.

З показань свідка ОСОБА_65 вбачається, що під час розслідування даної кримінальної справи приймала участь у проведенні впізнання як понята. Бути понятою запросила знайома ОСОБА_66 . Погодившись на це, прийшла на четвертий поверх Саксаганського РВ, у її присутності було впізнано дві особи. Уточнивши показання, пояснила, що впізнавав чоловік, подробиць проведення впізнання, не пам`ятає. На даний час в залі судового засідання є ОСОБА_17 , саме цю особу впізнали під час проведення впізнання. При проведенні впізнань була присутня як понята і раніше. Надані для огляду протоколи впізнань (т.№2, а.с.52-53, 54-55) відповідають дійсності, в цих протоколах є її підпис. Можливо в своїх показаннях щось путає. Підказок особі, яка впізнавала, ніхто не надавав. На час проведення впізнання навчалася на третьому курсі Дніпропетровського університету внутрішніх справ.

Як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_67 , присутнього в залі обвинуваченого ОСОБА_17 бачила, коли була присутньою в якості понятої при проведенні впізнання. На той час навчалася в Дніпропетровському університеті внутрішніх справ. Перед проведенням впізнання, їй свідку, права понятого роз`яснювалися. При проведенні впізнання був впізнаний ОСОБА_17 . Впізнавав ОСОБА_17 чоловік, який був продавцем «скотча». Впізнання проводилося в кабінеті, куди завели одного ОСОБА_17 , далі уточнила, що в кабінет завели 4 особи, а потім зайшов продавець, хто покликав останнього, не пам`ятає. При впізнанні продавець сказав, що бачив особу, яку впізнав, в магазині, коли ця особа купляла «скотч», продавець не казав, по яких рисах впізнав ОСОБА_17 . Припускає, що на момент проведення впізнання у ОСОБА_17 на обличчі була щетина. Чи проводилося впізнання з жінкою, не пам`ятає. Далі показала, що особи, які були пред`явлені для впізнання, встали в кабінеті як хотіли, потім їм були надані бирки. При проведенні впізнання також була понятою ОСОБА_68 . Підказок продавцю ніхто не робив, останній відразу вказав на ОСОБА_17 . Після огляду протоколів впізнань (т.№2, а.с.52-53, 54-55) свідок пояснила, що згадала, що проводилося впізнання і за участю жінки. Коли давала показання в сьогоднішньому судовому засіданні, забула про те, що впізнання проводилося також і з жінкою. Зазначена жінка при впізнанні розповідала, що бачила ОСОБА_17 . Першим впізнавав чоловік, а потім жінка. Перед тим, як проводилося впізнання, не бачила ані чоловіка, ані жінку, з якими проводилися ці слідчі дії.

З показань свідка ОСОБА_69 вбачається, що знав раніше ОСОБА_16 , так як навчалися в одній школі, про причетність останнього до вбивства, нічого не знає. Він, свідок, був понятим в травні 2014 року, коли його та ОСОБА_63 запросили бути присутніми при вилученні ключів. При проведенні цієї слідчої дії спускалися в підвал будинку, де пройшли до місця, в якому знайшли ключі. Попереду в підвалі йшов робітник міліції, при цьому світили ліхтариком. Знайдені ключі лежали на підлозі, скільки саме було ключів, не пам`ятає, ключі фотографували спочатку в підвалі, а потім на поверхні. Ключі слідчий поклав в файл. Складений слідчим протокол він, свідок, підписував, права та обов`язки понятого роз`яснювали, вказані дії проводилися о 17-18 годин. При ньому, свідку, ключі на те місце, де їх знайшли, ніхто не клав. В оглянутому протоколі (т.№2, а.с.102-103) його, свідка, підпис є, не пам`ятає, як виглядали знайдені ключі, чи схожі ключі на фотокартці на ті, що знайшли, пояснити не може.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_70 , обвинувачених раніше не знав. В травні місяці, якого року точно не пам`ятає, відпочивав разом зі своїм другом, на ім`я « ОСОБА_71 », їх запросили бути присутніми при огляді квартири по справі, яка стосується вбивства бабусі, яку напоїли. Будинок, де проводився огляд, візуально пам`ятає, але адресу назвати не може. Йому розповіли, що він буде присутнім, розказали, які його обов`язки та права. В квартирі, яку оглядали, є одна кімната, при огляді був слідчий, оперативний робітник, експерт, двері до квартири, відкрив ключем чи син чи онук бабусі. Під час огляду його запрошували пройти туди, куди проходили інші учасники. При огляді ванної кімнати у сміттєвому відрі був знайдений «скотч». З квартири всі учасники виходили разом. Далі уточнивши показання зазначив, що не звернув увагу, чи були в кухні на столі продукти. В документі, який був складений, ставив три підписи. Перед даним судовим засіданням йому, свідку, ніхто не казав, які давати показання. Понятим в той раз був перший раз. Перед тим, як його запросили понятим, пив з другом пиво, вважає, що був тверезим. Підпис ставив в документі, який був складений за наслідками огляду, яка назва цього документа, не може точно сказати, підписував його в райвідділі міліції. В кімнату, де знайшли «скотч», зайшов разом з робітником міліції, у відрі, де знайшли «скотч» було і інше сміття, слідчий заглянув у відро та дістав звідти «скотч». Оглянувши протокол огляду (т.№2, а.с.17-18), показав, що це той документ, який він підписував, його підписи маються на аркушах цього документу. Підписував протокол наступного дня, для цього був запрошений слідчим, слідчий повідомив, що саме зазначено в протоколі. Щоб під час огляду хтось заходив до ванної кімнати до того, як він зайшов в цю кімнату, не бачив, дає правдиві показання, ніхто не робив інструктажу, які надавати в суді показання.

Як показав свідок ОСОБА_21 , обвинувачених знає у зв`язку з тим, що раніше працював в Саксаганському РВ. В 2015 році, а може в іншому році, був у складі конвою, який конвоював обвинувачених усередині приміщення райвідділу, зовнішнім конвоюванням займалися інші особи. Під час конвоювання не бачив, щоб хтось чинив на обвинувачених тиск. Скарг під час конвоювання від обвинувачених не було. Будь-яких порад, які давати показання він, свідок, обвинуваченим не надавав, щоб такі поради надавали обвинуваченим інші особи, не чув.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні показав, що знає обвинувачених у зв`язку з роботою в Саксаганському РВ. Цих осіб стали підозрювати в причетності до вбивства ОСОБА_20 . Він, свідок, опитував ОСОБА_16 в своєму службовому кабінеті. Як пам`ятає, спочатку ОСОБА_16 казав неправду, а саме, що приходив до ОСОБА_20 за декілька днів до смерті останньої. Пізніше, коли з опитування сусідів ОСОБА_20 стало відомо, що ОСОБА_16 бачили в під`їзді 1 травня 2014 року, знов розмовляв з ОСОБА_16 і той розказав, що ОСОБА_17 задушив ОСОБА_20 , а він сам тримав руки ОСОБА_20 , що зробили це, щоб добути гроші, так як ОСОБА_20 отримала гроші як в`язень концтабору. Також ОСОБА_16 казав, що винен був ОСОБА_17 300-400 грн. Можливо обвинувачених конвоював до ізолятора тимчасового тримання, але точно не пам`ятає. Далі свідок уточнив, що опитував ОСОБА_16 5-6 травня 2014 року, під час опитування незаконних дій до ОСОБА_16 не вчиняв, зауважень на його, свідка, дії не було. Опитування проводив з метою розкриття злочину, роз`яснював вимоги ст.ст. 63,59 Конституції України. Після того, як опитав, відпустив додому, наступного дня ОСОБА_16 прибув в РВ разом з матір`ю. Не пам`ятає, хто саме давав доручення опитати ОСОБА_16 . Участі в проведенні негласних розшукових дій, не приймав. ОСОБА_17 він, свідок, не опитував. Для конвоювання в райвідділі є автомашина «УАЗ» і дві автомашини «ВАЗ». Під час опитування ОСОБА_16 нецензурних слів не вживав, тиску не чинив. Він, свідок, проводив огляд диску з записом розмов, які були в ІТТ. Не бачив, щоб ОСОБА_16 везли до ІТТ в багажнику.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , з обвинуваченими, потерпілою, ніяких відносин не має. Він, свідок, в 2014 році входив до складу конвою, який супроводжував обвинувачених з Саксаганського РВ до Саксаганського районного суду, а потім до ізолятора тимчасового тримання. Як пам`ятає, возили обвинувачених на автомобілі «Нива», конвойних було, крім нього, ще 5-6 осіб, прізвища яких « ОСОБА_72 », « ОСОБА_73 », « ОСОБА_74 », « ОСОБА_75 », « ОСОБА_76 ». Біля нього, свідка, на задньому сидінні сидів ОСОБА_16 . Щоб з обвинуваченими хтось з коновою розмовляв, не пам`ятає. Обвинувачених доставили на територію ІТТ, завели в приміщення цієї установи. Вказані події відбувалися до обіду. В цей день обвинувачених побачив в кабінеті слідчого. Співробітник міліції на прізвище « ОСОБА_77 » під час конвоювання не був. В машині, якою конвоювали обвинувачених, мається багажник, він з`єднаний з салоном. Щоб хтось їхав в багажнику, на пам`ятає, на задньому сидінні їхало 5 осіб. Коли доставляли до ІТТ з обвинуваченими ніхто з числа конвоїрів не спілкувався. Коли обвинувачених доставили та передали в ІТТ, то робітники міліції, які входили до складу конвою, уїхали з ІТТ. Він, свідок, на обвинувачених ніякого тиску не чинив. На той час не знав деталей того, що саме вчинили обвинувачені. Далі уточнив, що в зазначений день, спочатку приїхали до суду, де пробули приблизно півтори години, а потім поїхали до ІТТ, від суду до ІТТ їхали 15-20 хв. Чи малося в багажнику вказаного автомобіля сидіння, не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_78 у судовому засіданні показав, що пам`ятає, що в 2014 році був в складі конвою, який супроводжував обвинувачених, деталей про склад конвою, куди саме конвоювали обвинувачених, не пам`ятає.

Як показав свідок ОСОБА_25 , знає обвинувачених в силу службових обов`язків, так як займався їх конвоюванням. Наскільки пам`ятає, до ІТТ обвинувачених не конвоював. Був присутнім під час того, як слідчий допитував з застосуванням відео- зйомки обвинуваченого ОСОБА_16 . Пам`ятає, що ОСОБА_16 показував, що вони разом з ОСОБА_17 зайшли до бабусі, за якою родичі ОСОБА_16 здійснювали догляд, з метою заволодіти грошима. За їхнім планом бажали усипити бабусю за допомогою снодійного, яке придбали в аптеці та додали до кави, але бабуся каву пити не стала. Далі, як розповідав ОСОБА_16 , ОСОБА_17 взяв рушник та накинув його на бабусю. Далі, як показував ОСОБА_16 , він тримав бабусю за руки, а ОСОБА_17 душив, далі обмотали голову бабусі ліпкою стрічкою, а далі за вказівкою ОСОБА_17 ноги бабусі прив`язали до стільця, а руки до іншого стільця за допомогою ліпкої стрічки. Він, свідок, також конвоював обвинувачених, але деталей цього не пам`ятає. Уточнивши показання, свідок зазначив, що чи підписував він, свідок, протокол допиту не пам`ятає. Ті дії, про які дав показання ОСОБА_16 його, свідка, вразили, показання обвинуваченого запам`яталися на все життя, як виключна подія. Перед даним судовим засіданням йому, свідку, ніякий інструктаж прокурор не давав, пам`ятає, що під час допиту також був присутнім прокурор. До того як був розпочатий допит обвинуваченого, про який він надає показання, на обвинуваченого ніхто фізичного або морального тиску не чинив, обвинувачений надавав показання спокійно.

Як показав допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 , знає обвинувачених у зв`язку з тим, що приймав участь у конвоювання останніх, деталей цього не пам`ятає. Яким транспортом здійснювалося конвоювання, не пам`ятає. В автомашині марки «УАЗ», якою здійснюється конвоювання, є місце для затриманих. В Саксаганському РВ є автомобіль «Ніва-патріот», яка іноді використовується для конвоювання, у цьому автомобілі є великий багажник, який завжди чистий. Далі уточнив, що не знає, чи є в Саксаганському РВ автомобіль «Ніва».

Свідок ОСОБА_27 показав, що обвинувачених не пам`ятає, чи конвоював цих осіб, також не пам`ятає.

Як показав допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_79 , висновки, які він надавав по даній справі, підтверджує. Підвивих ріжка під`язичної кістки це проміжне становище між нормою та патологією. Таке пошкодження у ОСОБА_20 могло статися незадовго до настання смерті. Наполягає, що смерть ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 1 травня 2014 року. Під час проведення експертизи даних про те, що підвивих ріжка під`язичної кістки стався в результаті падіння ОСОБА_20 , не було виявлено. На правій руці трупа були виявлені пошкодження. При визначенні часу настання смерті, брався до уваги температурний покажчик, а саме 18 градусів С, як це було зазначено у протоколі огляду. Якщо б у ОСОБА_20 малися значні татуювання, то це було б зазначено у висновку. Підвивих ріжка під`язичної кістки міг статися внаслідок того, що шия та голова потерпілої були обмотані липкою стрічкою. Якщо б дія липкої стрічки була меншої сили, підвивих міг би не статися, а якщо б дія липкої стрічки була б більшої сили, то міг статися перелом ріжка під`язичної кістки. На питання про те, чи міг статися підвивих від падіння на диван, відповісти не може, так як питання не є конкретним. Свідоцтво про смерть ОСОБА_20 було видано до того, як оформлені висновки експертизи, тому дата в свідоцтві є приблизною.

Будучи допитаним додатково, експерт ОСОБА_79 показав, що стан мочок вух при дослідженні трупу не визначався, кінцівці пальців рук не описані. Дефекації та сечовиділенні при асфіксії може і не бути, у ОСОБА_20 січовий міхур був порожній. На слизовій були виявлені пошкодження. Склери очей зберігаються вологими та гладкими до настання процесу розпаду, час збереження гладкості та вологості залежить від того, чи були закритими віки, закриття вік уповільнює час висихання склери. В свідоцтві про смерть повинен зазначити час смерті, чому зазначив дату смерті як « ІНФОРМАЦІЯ_4 », не пам`ятає. Час настання смерті при проведенні експертизи визначив виходячи з трупних явищ.

Як вбачається з протоколу огляду (т.№2, а.с.8-10), з 16 год. 30 хв. до 17 год. 10 хв. 4 травня 2014 року була оглянута квартира АДРЕСА_3 , вхід до якої здійснюється через металеві двері, обладнані одним замком, за якими знаходяться дерев`яні двері. Зліва від входу розташована вітальна кімната, в якій маються предмети меблів. З вітальної кімнати мається вихід на балкон через дерев`яні двері. В кімнаті на розкладеному дивані знаходиться труп ОСОБА_20 , який лежить на спині, голова знаходиться на подушці, кінцівки витягнуті вздовж тулубу, труп накритий ватною ковдрою, на трупі одягнутий халат темно-фіолетового кольору з капюшоном, футболка світло-зеленого кольору, труси. Обличчя трупа дещо одутле, судини кон`юнктив різко повнокровні, очні яблука зав`ялі, рогівки темні. Огляд трупних явищ розпочатий о 16 год. 55 хв., труп на дотик холодний на всьому протязі, трупне заклякання виражено в усіх групах м`язів, трупні плями сині, зовні, розташовані по задній, а також по лівій передньої-бічній поверхні, при трикратному натисканні динамометром з зусиллям 2 кг/1 кв.см. свій колір не змінюють. Гнильні зміни виражені у вигляді брудно-зеленого забарвлення шкіри. В області правого зап`ястку накладена марлева пов`язка, просякнута буро-червоною речовиною. Будь-яких ушкоджень при зовнішньому огляді не виявлено, кістки черепу, тулубу та кінцівок на дотик цілі.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.12-14) під час розтину трупа ОСОБА_20 виявлена асфіксія від закриття отворів рота та носа у вигляді: крапкових крововиливів в склери, крапкових крововиливів у м`які покривні тканини голови, саден навколо зовнішніх дихальних отворів спинки носа, верхньої губи, нижньої губи, крововиливів у слизові оболонки верхньої та нижньої губи, крововиливу у м`які тканини верхньої третини шиї, підвивиху правого великого ріжка під`язичної кістки. Асфіксія утворилася під час закриття отворів рота та носа гнучким м`яким предметом, яким могли бути як рука людини, так і м`який предмет (шарф, хустка, тощо), які стискали отвори рота, носа та верхню третину шиї незадовго до настання смерті. Ушкодження у вигляді синця передньої поверхні правого плеча, під правою ключицею та над правою молочною залозою, переломів 2-4 ребер по правій середньо ключичній лінії утворилися задовго до настання смерті, морфологічний характер синця вказує на час спричинення не менше 5-8 діб до настання смерті, характер переломів вказує на час спричинення переломів за два тижня та більше до настання смерті, від дії тупих твердих предметів або при ударі о такі, синець та переломи у причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Ушкодження у вигляді синця тилу правої кисті з переходом на зап`ясток утворилося незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмета або при ударі о такий, у причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться. Зазначені ушкодження входять до комплексу механічної асфіксії. Асфіксія загрозливе для життя явище, носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді синців стосовно до живих осіб носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня, як такі що мають незначні скороминучі наслідки. Ушкодження у вигляді переломів ребер стосовно до живих осіб при звичайному перебігу носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня за ознакою тривалості розладу здоров`я. Смерть ОСОБА_20 наступила від механічної асфіксії від закриття отворів рота та носа (удушення), що підтверджується комплексом специфічних ушкоджень навколо зовнішніх дихальних отворів та у верхній третині шиї, характером морфологічних змін зі сторони внутрішніх органів переповнення малого кола кровообігу, малокрів`я селезінки, гостра емфізема легень, ознаками смерті, що швидко настала рідкий стан крові, крапкові крововиливи під плевру легень і епікард, повнокров`я внутрішніх органів, результатами судово-гістологічного дослідження №3948 від 04.06.2014р., судово-криміналістичного дослідження №48-мк від 26.05.2014р. При судовотоксикологічному дослідженні крові з трупа етиловий спирт не виявлений.

Як зазначено в свідоцтві (т.№2, а.с.15), ОСОБА_20 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до смерті призвела асфіксія, ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом.

З протоколу додаткового огляду (т.№2, а.с.17-18), який проведено з 00 год. 15 хв. до 2 год. 30 хв. вбачається, що квартира АДРЕСА_3 є однокімнатною. В залі знаходиться ліжко з трьома вовняними подушками, маються три шафи, диван, телевізор, стільці, вішалка з одягом. На кухні мається шафа, холодильник. В ванній кімнаті на «підлозній плитці» знайдений фрагмент ліпкої стрічки. З місця події вилучені сліди пальців рук, два фрагменти скла, фрагмент ліпкої стрічки.

Як вбачається з протоколу додаткового огляду (т.№2, а.с.20-27), проведеного з 8 год. 45 хв. до 9 год. 15 хв. 6 травня 2014з трупу ОСОБА_20 вилучені зрізи нігтів з обох рук та відбитки пальців рук.

З заповіту (т.№2, а.с.46) вбачається, що 18 січня 2005 року ОСОБА_20 заповідала ОСОБА_80 квартиру АДРЕСА_3 .

Як вбачається з договору, витягу (т.№2, а.с.47-48, 49), 15 травня 2007 року між ОСОБА_20 та ОСОБА_54 був укладений договір довічного утримання (догляду).

Із свідоцтва (т.№2, а.с.50), вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_81 .

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.52-53), при проведенні впізнання свідок ОСОБА_44 , серед інших, пред`явлених їй осіб, впізнала ОСОБА_17 , як особу, яка приблизно о 18 год. 00 хв. 30 квітня 2014 року виходила з ліфту на 9 поверсі під`їзду №5 будинку АДРЕСА_7 .

З протоколу (т.№2, а.с.54-55) вбачається, що при проведенні впізнання свідок ОСОБА_41 , серед інших, пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_17 , як особу, яка у другій половині дня 30 квітня 2014 року придбала у нього в магазині «Талісман», розташованому в будинку АДРЕСА_4 , моток липкої стрічки.

Як вбачається з протоколу затримання (т.№2, а.с.61-62), при затриманні 6 травня 2014 року у ОСОБА_17 вилучені: мобільний телефон «Нокіа», дві СІМ-карти, дві пігулки препарату «Сонміл», ланцюжок з кулоном, годинник, ремінь, 2 ключі, гроші в сумі 550 грн. 80 коп.

Як вбачається з протоколу затримання (т.№2, а.с.76-78), при затриманні 6 травня 2014 року у ОСОБА_16 вилучені: куртка, кофта, майка, джинси, шкарпетки, туфлі, телефон з СІМ-картою.

З протоколу огляду (т.№2, а.с.102-104) вбачається, що при огляді, який проведено 7 травня 2014 року, в підвальному приміщенні під`їзду №5 будинку АДРЕСА_7 на підлозі виявлена зв`язка ключів у кількості 4 металевих ключів та 1 магнітного ключа, які розташовані на металевому кільці, до великого ключа причеплена булавка та маленьке металеве кільце, на якому висить один ключ. На одному з ключів мається маркування у вигляді підписів «МЕСО». Вказані предмети під час огляду вилучені.

Як вбачається з чеку (т.№2, а.с.107), о 10 год. 22 хв. 30 квітня 2014 року були придбані кофе та вода.

Як встановлено протоколом (т.№2, а.с.122), 6 травня 2014 року у ОСОБА_17 отримані зразки пальців та долонь рук.

Як вбачається з протоколу (т.№2, а.с.123), 6 травня 2014 року у ОСОБА_16 отримані зразки пальців та долонь рук.

Відповідно до висновку судової дактилоскопічної експертизи (т.№2, а.с.126-136), 6 із 13 слідів пальців рук, які вилучені в ході додаткового огляду місця події 6 травня 2014 року в квартирі АДРЕСА_3 , залишені: №6 та №13 ОСОБА_20 , №9 ОСОБА_16 , а на фрагменті ліпкої стрічки ОСОБА_17 .

Згідно ухвали (т.№2, а.с.138) накладений арешт на вилучені у ОСОБА_17 : телефон «Нокіа», дві пігулки «Сонміл».

Згідно ухвали (т.№2, а.с.141) накладений арешт на вилучені у ОСОБА_16 : телефон з СІМ-картою, під час розгляду справи арешт з телефону знятий.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи (т.№2, а.с.153-161), ОСОБА_17 хронічним душевним захворюванням в період діяння, яке йому інкримінується, не страждав і на даний час не страждає. В період інкримінуємого діяння та на даний час, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи (т.№2, а.с.164-172), ОСОБА_16 хронічним душевним захворюванням в період діяння, яке йому інкримінується, не страждав і на даний час не страждає. В період інкримінуємого діяння та на даний час, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.31), у ОСОБА_16 відібрані зразки крові та слини.

З протоколу (т.№3, а.с.33) вбачається, що у ОСОБА_17 відібрані зразки крові та слини.

Відповідно до висновку експертизи (т.№3, а.с.37-39), висловитись про походження епітеліальних клітин з ядрами в піднігтьовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_20 від осіб, що проходять по даному кримінальному провадженню, не представляється можливим, оскільки групова та статева їх належність при проведеному досліджені не встановлена.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи (т.№3, а.с.42-44) встановлено, на трупі ОСОБА_20 виявлена асфіксія від закриття отворів рота та носа у вигляді: крапкових крововиливів в склери, крапкових крововиливів у м`які покривні тканини голови, саден навколо зовнішніх дихальних отворів - спинки носа, верхньої губи, нижньої губи крововиливів у слизові оболонки верхньої та нижньої губи, крововиливу у м`які тканини верхньої третини шиї, підвивиху правого великого ріжка під`язичної кістки, гострої емфіземи легень. Окрім того виявлені: синець передньої поверхні правого плеча, під правою ключицею та над правою молочною залозою, синець тилу правої кисті з переходом на зап`ясток, переломи 2-4 ребер по правій середньо - ключичній лінії. Асфіксія утворилася під час закриття отворів рота та носа гнучким м`яким предметом, яким могли бути як рука людини, так і м`який предмет (шарф, хустка, тощо), які стискали отвори рота, носа та верхню третину шиї незадовго до настання смерті. Між ушкодженнями та настанням смерті існує прямий причино-наслідковий зв`язок. Ушкодження у вигляді синців, переломів 2-4 ребер утворилися від дії тупих твердих предметів або при ударі о такі, конструктивні особливості предметів не відобразилися. Синці та переломи у причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Ушкодження голови та шиї входять до комплексу механічної асфіксії. Асфіксія загрозливе для життя явище, носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді синців стосовно до живих осіб носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Ушкодження у вигляді переломів ребер стосовно до живих осіб при звичайному перебігу носять ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня за ознакою тривалості розладу здоров`я. Ушкодження, які супроводжували закриття отворів рота та носа, спричинені безпосередньо перед настанням смерті. Синець передньої поверхні правого плеча, під правою ключицею та над правою молочною залозою, переломи 2-4 ребер по правій середньо ключичній лінії утворилися задовго до настання смерті, морфологічний характер синця вказує на час спричинення не менше 5-8 діб до настання смерті, характер переломів вказує на час спричинення переломів за два тижня та більше до настання смерті. Синець тилу правої кисті з переходом на зап`ясток утворилося незадовго до настання смерті. Всі ушкодження, що виявлені на тілі трупа прижиттєві. Смерть ОСОБА_20 наступила від механічної асфіксії від закриття отворів рота та носа (удушення), що підтверджується комплексом специфічних ушкоджень навколо зовнішніх дихальних отворів та у верхній третині шиї, характером морфологічних змін зі сторони внутрішніх органів - переповнення малого кола кровообігу, малокрів`я селезінки, гостра емфізема легень, ознаками смерті що швидко настала - рідкий стан крові, крапкові крововиливи під плевру легень і епікард, повнокров`я внутрішніх органів, результатами судово-гістологічного дослідження № 3948 від 04.06.2014р, судово-криміналістичного дослідження №48-мк від 26.05.2014р. З урахуванням причини смерті та специфічного характеру розвитку трупних явищ при даній причині смерті, з урахуванням динаміки розвитку ранніх та пізніх трупних явищ, досліджених на місці огляду та трупних явищ досліджених у морзі 05.05.2014р. можливо встановити що: після настання смерті відбулася зміна положення тіла померлої, про що свідчить переміщення трупних плям; зміна положення тіла відбулася в проміжок часу не менше як через 1218 годин після настання смерті, час переміщення трупа не перевищував 24 - 30 годин після настання смерті; проміжок часу після зміни положення тіла померлої та оглядом трупа судово-медичним експертом на місці події дорівнював приблизно 2 - 3 доби, огляд трупа в морзі відбувся через 3-5 діб після зміни положення тіла; орієнтовно смерть її настала в проміжок часу 30 квітня 2014 року 1 травня 2014 року. Проміжок часу між настанням смерті та отриманням ушкоджень в області голови та шиї, які входять у комплекс механічної асфіксії зазвичай дорівнює від десятків секунд до однієї, двох хвилин. На протязі даного проміжку часу можливі якісь дії потерпілих. В область правої бічної поверхні груді у верхній третини спричинена одна травматична дія з утворенням синця передньої поверхні правого плеча під правою ключицею та над правою молочною залозою. В область передньої поверхні груді спричинено не менше однієї травматичної дії з утворенням переломів 2-4 ребер по правій середньо - ключичній лінії. В область правої кісті спричинена одна травматична дія з утворенням синця тилу правої кисті з переходом на зап`ясток. В область носа, рота, верхню третину шиї спричинено кілька травматичних дій, ідентифікувати кількість травматичних дій не виявляється можливим. Положення потерпілого та нападника могло бути різноманітним, могло змінюватися. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень в області голови та шиї як зазначає підозрюваний ОСОБА_16 та підозрюваний ОСОБА_17 .

З протоколу (т.№3, а.с.47) вбачається, що отримані зразки крові ОСОБА_20 , зразки крові та слини обвинувачених.

З протоколу (т.№3, а.с.50) вбачається, що отримана медична карта на ОСОБА_17 .

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.62), по даній справі на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області про дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії за №2130т від 7 травня 2015 року 10 травня 2014 року був проведений аудіо контроль за ОСОБА_17 , який утримується в ІТТ Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та складено стенограму.

Згідно стенограми (т.№3, а.с. 63-67), в цій стенограмі позначені: ОСОБА_17 як «1», особа 1 як «2», особа 2 як «3». Як зазначено в стенограмі, о 12 год. 29 хв. 10 травня 2014 року відбувається розмова, під час якої ОСОБА_17 розповідає: «В них все одно, крім показань цього (нецензурне слово) на мене нічого нема». На пораду «2» казати, що бабусю не знав, що інший був ініціатором, на пораду «3» казати своє ОСОБА_17 відповідає: «Ну, так». Далі ОСОБА_17 каже: «Взяв, все підписав, здав усіх». Як зазначено в стенограмі о 22 год. 01 хв. 10 травня 2014 року відбувається розмова, під час якої на запит «3»: « ОСОБА_82 як сталося, що ви прийшли, зв`язали скотчем, чи що», ОСОБА_17 розповідає: «Ну прийшли з метою що вона (нецензурне слово) снодійне та заснула, все. Ну я купив снодійне, купив каву, пішли туди, вона відчинила двері, посиділи, (нецензурне слово) каву, а вона не побажала. Ну, ми пішли, він каже: «Давай через 3-4 повернемось, а може (нецензурне слово) випила та спить. Подивимося, що є, там багато часу не потрібно, однокімнатна квартира всього». Давай. Чотири години проходить, вона не спить. На той момент, каже якщо не вип`є снодійне, то просто прив`яжемо до стільця, ну зав`яжемо рота, прив`яжемо руки, все більш ніяк. Ганчірку на голову накинемо, щоб вона не бачила нічого, у бабці коротка пам`ять, як у риби. Кави вона не випила, відчиняємо двері, той відразу на задню стрибає, я боюся. Кажу: «Що уходимо?». Та ні, каже, накинь їй пальто на голову, я все далі зроблю. Накинув пальто, він стоїть, ну? Ну той почав в`язати їй руки «скотчем», вона брикається, починає орати, пальто злітає з голови, я намагаюсь тримати і голову і руки, щоб він міг її нормально зв`язати, не виходить. Усадили на стілець, цей почав в`язати їй руки скетчем. Перев`язав їй настільки сильно, що аж руки почорніли. Каже, давай їй рота в`язати, я їй зав`язав рота «скотчем». Зав`язав, ну цей натягнув їй ганчірку на голову, я не побачив, як він накинув одіяло, ну прикинь, шар одіяла ось такої ширини, від пола ось такий шар до бабки лежить, там і нормальний чудак задихнувся б». Після того як «2» сказав: «Ну зрозуміло», ОСОБА_17 далі розказав: «Ось це він всю «фігню» натворив, нічого не знайшов, ну знайшов ключі від квартири він. Починаю її розв`язувати, а бабця вже язик закинула, думаю (нецензурне слово), що робити?». Після слів «2»: «Баран, так», ОСОБА_17 каже: «Так, він відразу за голову хапається, давай сам її розв`язувати, уся «фігня». Ясен (нецензурне слово), уся в «скотчі». Давай завтра повернемося, якщо спить, то нормально, якщо ні, то потрібно буде щось робити. Ну ми йдемо на шашлики першого числа, він хотів ключі в річку викинути, та кажу, не викидай, вечором підемо до бабці. Ну заходимо 2 рази їй в домофон подзвонив, думаю, все (нецензурне слово) в тій позі лежить. Ну, в нього паніка, що робити. Кажу, давай витремо відбитки (нецензурне слово), покладемо під одіяло, пульт в руки дамо, там і (нецензурне слово). Повитирали відбитки, поклали на спину, накрили одіялом, подушку поклали, «телік» ввімкнули, зрозумів? Нормально. Це вже було перше число. Числа четвертого, ну він сидить. Дзвінок, коротко, це від мами. Він трубку не кладе, чую розмову: «Ого. Як? Коли». Я відразу «вичехлив», що до чого, кажу, дай вгадаю знайшли? Так, каже, зараз потрібно за документами йти. Побіг туди, я взагалі не знаю, як на нього вийшли. По ходу, по свідкам тільки. Проходить день-два, нормально. Приходив він п`ятого з ранку, каже, сука, все нормально буде. Мене тіпає. Ми приходимо, каже: «Та не переживай, її завтра поховають, нема тіла нема діла». Я вже розслабився, все «фігня». Шостого виходжу з під`їзду, а мене чикають. Ну поїхали. Куди кажу? В міліцію. Я відразу думаю ну, пацюк вонючий, здав. Відразу до «слідака», а він мені «скотч», стілець, бабка, борг, ключі, одіяло. Те, що ніхто не міг знати. Я кажу, якщо він мене здав, то смислу укривати «нефіг». Ну, давай розповідати, як все було. А він спочатку почав казати нормально, а потім приїхав адвокат і він почав валити всю вину на мене».

Як вбачається з протоколу (т.№3, а.с.71), по даній справі на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області про дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії за №2130 від 7 травня 2015 року, 10 травня 2015 року був проведений аудіоконтроль за ОСОБА_16 , який утримується в ІТТ Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та складено стенограму.

Згідно стенограми (т.№3, а.с.72 ), в цій стенограмі позначені: ОСОБА_16 як «1», особа як «2». Як зазначено в стенограмі о 21 год. 30 хв. 10 травня 2014 року відбувається розмова, під час якої ОСОБА_16 розповідає: «Нічого в них нема, так мені адвокат сказав». На питання «2»: «А уходили, відразу ж все, ну «скотч» викинули, так?», ОСОБА_16 розповідає: «Та вони його не знайдуть, ми його в смітник викинули». Як зазначено в стенограмі о 21 год. 38 хв. 10 травня 2014 року відбувається розмова, під час якої на питання «2»: «Кажеш там, що третій був», ОСОБА_16 розповідає: «Був, ну типа ОСОБА_83 , що була ще його дівчина, ну ми вже зв`язали її, поклали, а вона потім пішла і хтось вже склав фоторобот. Як зазначено в стенограмі о 21 год. 42 хв. 10 травня 2014 року відбувається розмова, під час якої на питання «2»: «Ну, а так речей не брали ніяких, золота?», ОСОБА_16 відповідає: «Ні, там було кільце і сережки, але вони не золоті і ми їх кинули».

Як вбачається з постанови (т.№3, а.с.75), визнані та приєднані до справи такі речові докази: 12 слідів пальців рук; зразки відбитків пальців рук підозрюваного ОСОБА_17 ; зразки відбитків пальців рук підозрюваного ОСОБА_16 ; фрагмент липкої стрічки; зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу ОСОБА_20 ; зразки крові з трупу ОСОБА_20 ; мобільний телефон марки "Нокіа Х2-02" ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 ; сім-карти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_4 та "Лайф" № НОМЕР_5 ; дві медичні пігулки препарату "Сонміл"; куртка із шкірозамінника; мобільний телефон марки "НТС Desіге" ІМЕІ НОМЕР_6 ; сім-карта оператора мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_7 ; зв`язка ключів у кількості 4 металевих та 1 магнітного ключа, вилучених з підвалу будинку АДРЕСА_7 ; зразки крові та слини, відібрані у підозрюваного ОСОБА_16 ; зразки крові та слини, відібрані у підозрюваного ОСОБА_17 .

З повідомлення та характеристики (т.№3, а.с.92, 93), вбачається, що ОСОБА_16 за невиконання вимог навчального плану був відрахований із складу студентів НУ «НЮА» наказом №1605-59 від 29 квітня 2014 року, за вісім місяців навчання на першому курсі, з передбачених навчальним планом 880 аудиторних годин пропустив 426 годин з неповажних причин.

Як вбачається з повідомлення (т.№3, а.с.85), за ОСОБА_17 транспортні засоби не зареєстровані.

Як вбачається з повідомлення (т.№3, а.с.94), за ОСОБА_16 транспортні засоби не зареєстровані.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи (т.№3, а.с.168-169), положення трупу ОСОБА_20 змінювалося труп померлої спочатку перебував на лівому боці, потім на спині обличчям до гори.

Як вбачається з висновку додаткової судово-медичної експертизи (т.№3, а.с.170-171), випадок смерті ОСОБА_20 відноситься до неприродних. У випадку смерті ОСОБА_20 механічна асфіксія - це основне захворювання (ушкодження), безпосередньою причиною смерті ОСОБА_20 явилася гостра дихальна недостатність патогенетично пов`язана з механічною асфіксією та гостра серцево-судина недостатність пов`язана з серцевою хворобою. Про смерть, що швидко настала, свідчать рідкий стан крові, повнокров`я, внутрішніх органів, про асфіксію свідчать наступні ознаки, встановлені при розтині трупа крапкові крововиливи в склеру очей, переповнення кров`ю правого кола кровообігу, емфізема легень ознаки, які також підтверджені при судово-гістологичному дослідженні. Про серцеву хворобу свідчать наступні ознаки, встановлені при розтині трупу та судово-гістологичному: стенозуючий атеросклероз стінки вінцевої артерії міокарда у стані атерокальцинозу, дрібно вогнищевий та периваскулярний кардіосклероз, артеріолосклероз нирок. Про численні попередні порушення кровообігу у мозку свідчать наступні ознаки, встановлені при судово-гістологичному дослідженні - численні кульки у речовині головного мозку. Не можна виключати, що ОСОБА_20 могла спричинити ушкодження, які викликали механічну асфіксію власноруч, за умов, якщо вона могла вільно рухати власними руками. Якщо спричинення ушкоджень в області шиї закінчується смертю, то будь які дії після цього людиною виключаються, будь яке переміщення тіла можливе за допомогою сторонніх осіб. У випадку, коли смерть після отримання ушкоджень не настала, у людини залишається здатність до активних дій.

З листа (т.№3, а.с.205-206) вбачається, що ОСОБА_20 зверталася до ФРН за гуманітарною допомогою та зазначала, що перебувала в 1942 -1944 роках в Германії.

Як вбачається з листа (т.№3, а.с.207) ОСОБА_20 зверталася до державного архіву за допомогою в пошуку підтверджень перебування в 1942 -1944 роках в Германії.

Згідно посвідчення, анкети (т.№3, а.с.208, 209), ці документи складені відносно ОСОБА_84 .

Відповідно до посвідчення (т.№3, а.с.210), ОСОБА_20 має пільги відповідно до Закону України «Про жертви нацистських переслідувань».

Як вбачається з довідки (т.№3, а.с.211), ОСОБА_85 народилася в 1924 році.

Відповідно до повідомлення (т.№3, а.с.212-213), ОСОБА_85 з 1942 року по 1943 рік перебувала в Германії та працювала.

Згідно повідомлення (т.№4, а.с.15), ОСОБА_16 страждає на екзему.

Як вбачається з виписки по рахунку (т.№4, а.с.43), ОСОБА_44 за допомогою пластикової картки зняла заробітну плату 30 квітня 2014 року.

Відповідно до наказу (т.№4, а.с.83), ОСОБА_16 з 1 вересня 2015 року є студентом вищого навчального закладу.

Згідно довідки (т.№4, а.с.89), ОСОБА_16 з 1 серпня 2015 року є студентом вищого навчального закладу.

Як вбачається з повідомлення та виписки (т.№4, а.с.174, 176), для конвоювання затриманих ОСОБА_86 та ОСОБА_17 був призначений конвой: 7 травня 2014 року у складі співробітників Саксаганського РВ: Мінакул, Малахова, Галата, 8 травня 2014 року у складі співробітників Саксаганського РВ: Орлова, Кравця, Сторожука.

Як вбачається із свідоцтв та витягу (т.№1, а.с.139,140,141), смерть ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до повідомлення (т.№1, а.с.237), ОСОБА_20 у березні 2014 року на стаціонарному лікування в КЗ «Криворізька міська лікарня» не знаходилася.

Як вбачається з направлення (т.№1, а.с.240), ОСОБА_20 страждала гіпертонічною хворобою, кардіосклерозом, направлялася на стаціонарне лікування.

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження, суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

Тому висновок експерта (т.№2, а.с.153-161) в частині пояснення обвинуваченим ОСОБА_17 обставин правопорушення, в якому він підозрюється, суд відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, не приймає до уваги при наданні оцінці доказам по справі, так як не сприймав ці пояснення безпосередньо, а тому відкидає висновок в цій частині.

Висновок експерта (т.№2, а.с.164-172) в частині пояснення обвинуваченим ОСОБА_16 обставин правопорушення, в якому він підозрюється, суд відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, також не приймає до уваги при наданні оцінці доказам по справі, так як не сприймав ці пояснення безпосередньо, а тому відкидає висновок в цій частині.

Висновок експерта (т.№3, а.с.42-44) в частині можливості утворення тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних ОСОБА_16 та ОСОБА_17 під час їх допиту, суд відповідно до вимог ст.ст.23, 95 ч.4 КПК України, також не приймає до уваги при наданні оцінці доказам по справі, так як не сприймав ці показання безпосередньо, а тому відкидає висновок в цій частині.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 , ОСОБА_44 , ОСОБА_87 , ОСОБА_48 , ОСОБА_88 , ОСОБА_57 , ОСОБА_51 , ОСОБА_59 , ОСОБА_63 ОСОБА_65 ОСОБА_67 , ОСОБА_69 ОСОБА_89 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_90 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 експерта ОСОБА_91 , вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення та виписку (т.№4, а.с.174, 176), вважає їх допустимими доказами, так як вони отримані без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_87 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.8-10). Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_48 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.8-10). Тому цей доказ є належним.

Показання свідків ОСОБА_87 та ОСОБА_48 , суд знаходить достовірними, так як вони узгоджуються між собою.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_51 в частині його присутності при проведенні огляду трупа, вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.8-10). Тому цей доказ в цій частині є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_57 в частині її присутності при проведенні огляду трупа, вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.8-10). Тому цей доказ в цій частині є належним.

Показання свідків ОСОБА_51 та ОСОБА_57 в частині їх присутності в квартирі під час проведення огляду, суд знаходить достовірними, так як вони узгоджуються між собою.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_63 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.102-104). Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_44 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу впізнання (т.№2, а.с.52-53). Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_65 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколів впізнань (т.№2, а.с.52-53, 54-55). Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_67 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколів впізнань (т.№2, а.с.52-53, 54-55). Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_42 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу впізнання (т.№2, а.с.54-55), так як в своїх показаннях, поряд з іншими обставинами, свідок зазначає, що в судове засідання 24 березня 2015 року свідка ОСОБА_40 привіз родич обвинуваченого ОСОБА_16 . Тому цей доказ в зазначеній частині є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_40 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу впізнання (т.№2, а.с.54-55). Тому цей доказ є належним.

Показання свідка ОСОБА_44 про порядок проведення впізнання та про відсутність якогось впливу на цього свідка з боку робітників міліції при проведенні впізнання, суд знаходить достовірними, так як ці показання узгоджуються із змістом протоколу.

Показання свідків ОСОБА_65 та ОСОБА_67 суд знаходить достовірними, так як вони узгоджуються між собою.

Показання свідка ОСОБА_42 в зазначеній частині, суд вважає достовірними, так як підстав вигадувати ту обставину, хто саме привіз свідка ОСОБА_40 в судове засідання, не встановлено.

Показання свідка ОСОБА_40 про обставини проведення впізнання є суперечливими, але наприкінці своїх показань, які стосуються проведення впізнання, свідок зазначив, що не запам`ятав, скільки осіб пред`являлося на впізнання, чи мали вони борідку, чи тримали таблички. Також показав, що під час впізнання на нього ніхто не впливав. Суд вважає достовірними показання свідка ОСОБА_40 в тій частині, що при проведенні впізнання були дотримані правила проведення цієї слідчої дії, так як ці показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_65 та ОСОБА_67 , змістом протоколу, в якому зауважень з боку свідка ОСОБА_40 не мається.

Показання свідка ОСОБА_40 про те, що до впізнання йому показували на телефоні зображення людини, є суперечливими. Показання цього свідка про те, що при проведенні впізнання показав на особу, яка не купляла «скотч» є під впливом погроз робітників міліції, є суперечливими, так як наприкінці допиту свідок зазначив, що погроз не було, а надати пояснень чому тоді вказував на особу, яка не купляла «скотч», не може. Враховуючи, що в своїх показаннях ОСОБА_41 зазначив, що бажає допомогти обвинуваченим, що в судове засіданні його привіз родич обвинуваченого ОСОБА_16 , суд вважає його показання про те, що впізнав не ту особу, яка насправді купляла «скотч» недостовірними, наданими з метою сприяти обвинуваченим уникнути відповідальності, а тому не враховує їх в тій частині, що впізнання проводилося з порушенням вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_69 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.102-104). Тому цей доказ є належним.

Показання свідків ОСОБА_69 та ОСОБА_63 суд знаходить достовірним, так як вони узгоджуються між собою.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_70 , вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу огляду (т.№2, а.с.17-18). Тому цей доказ є належним.

Показання свідка ОСОБА_89 суд вважає достовірними, так як вони є детальними стосовно порядку та наслідків огляду, узгоджуються із змістом протоколу стосовно приміщення, де був знайдений «скотч», а саме у ванній кімнаті. Та обставина, що ОСОБА_70 у судовому засіданні показав, що «скотч» був знайдений у відрі, а відповідно до протоколу, «скотч» був знайдений на плитці підлоги, свідчить на переконання суду, про те, що ОСОБА_70 надає показання про події так, як він їх пам`ятає на даний час, тобто через близько два роки і що ці показання є щирими та правдивими. Також суд бере до уваги, що судом не встановлено підстав вважати його показання надуманими.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_17 в тій частині, що він перебуваючи в ізоляторі тимчасового тримання, розповідав про причетність до вбивства під впливом робітників міліції, які своїми порадами та погрозами про можливе насильство в слідчому ізоляторі, вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу та стенограми до нього (т.№3, а.с.62, 63-67). Тому цей доказ для оцінки достовірності або недостовірності протоколу та стенограми є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_16 в тій частині, що він перебуваючи в ізоляторі тимчасового тримання розповідав про причетність до вбивства під впливом робітників міліції, які перевозили його до ізолятору в багажнику автомобіля, вважає, що цей доказ стосується достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколу та стенограми до нього (т.№3, а.с.71, 72). Тому цей доказ для оцінки достовірності або недостовірності протоколу та стенограми є належним.

Під час судового засідання з метою ретельної, об`єктивної та достовірної перевірки безпосередньо у судовому засіданні, за участю всіх учасників процесу, пояснень обвинувачених про вимушений характер розповідей в ізоляторі тимчасового тримання про причетність до вбивства, були отримані відомості про осіб, які конвоювали обвинувачених (т.№4, а.с.174, 176), та допитані в якості свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_78 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Тому суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні відомості (т.№4, а.с.174, 176), показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_90 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 вважає, що ці докази стосуються достовірності або недостовірності, можливості чи неможливості використання як доказу протоколів та стенограми (т.№3, а.с.62, 63-67; 71, 72), а також показань обвинувачених про застосування до них примусу. Тому вказані докази для оцінки достовірності або недостовірності протоколів та стенограм є належними.

Оцінюючи достовірність показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_90 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 суд приходить до наступних висновків.

Показання свідка ОСОБА_21 про те, що на обвинувачених під час конвоювання тиск не чинився, порад їм ніхто не давав, скарг обвинувачені не заявляли, суд вважає достовірними, так як судом не встановлено підстав вважати його показання надуманими, і ці показання узгоджуються з тією обставиною, що в матеріалах справи відсутні відомості про скарги обвинувачених на осіб, які їх конвоювали.

Приходячи до висновку про достовірність показань свідка ОСОБА_21 , суд також бере до уваги, що даний свідок під час очної ставки з ОСОБА_16 підтвердив свої показання, та заперечував показання ОСОБА_16 про тиск на останнього з боку ОСОБА_23 .

Показання свідка ОСОБА_23 про те, що на обвинувачених тиск не чинився, суд вважає достовірними, так як судом не встановлено підстав вважати його показання надуманими, ці показання узгоджуються з тією обставиною, що в матеріалах справи відсутні відомості про скарги обвинувачених на осіб, які їх конвоювали.

Приходячи до висновку про достовірність показань свідка ОСОБА_23 , суд також бере до уваги, що даний свідок під час очної ставки з ОСОБА_17 підтвердив свої показання, та заперечував показання ОСОБА_17 про те, що він розповідав про можливі проблеми в слідчому ізоляторі. Також суд приймає до уваги, що під час очної ставки ОСОБА_17 пояснив, що не пам`ятає, хто саме давав поради розповідати в камері про причетність до вбивства та показати себе «крутим», тобто нахабним.

Показання свідка ОСОБА_24 про те, що на обвинувачених під час конвоювання тиск він особисто не чинив, порад їм ніхто не давав, суд вважає достовірними, так як ці показання є детальними, судом не встановлено підстав вважати його показання надуманими, ці показання узгоджуються з тією обставиною, що в матеріалах справи відсутні відомості про скарги обвинувачених на осіб, які їх конвоювали.

Приходячи до висновку про достовірність показань свідка ОСОБА_24 , суд також бере до уваги, що даний свідок під час очної ставки з ОСОБА_16 підтвердив свої показання, та зазначив, що останній дійсно їхав в багажнику, так як в салоні не було місця. На переконання суду ця обставина свідчить про щирість показань свідка ОСОБА_24 .

Вважаючи показання свідка ОСОБА_24 достовірними, суд також бере до уваги, що під час проведення очної ставки з обвинуваченим ОСОБА_17 , даний свідок підтвердив свої показання.

Показання свідка ОСОБА_90 , в яких він зазначив, що не пам`ятає деталей конвоювання, суд вважає достовірними, так як ці показання стосуються подій, які мали місце близько двох років до моменту допиту в суді.

Показання свідка ОСОБА_25 про те, що на обвинуваченого ОСОБА_16 тиск не чинився, суд вважає достовірними, так як судом не встановлено підстав вважати його показання надуманими, і ці показання узгоджуються з тією обставиною, що в матеріалах справи відсутні відомості про скарги обвинувачених на осіб, які їх конвоювали.

Показання свідка ОСОБА_26 , в яких він не вказав деталей конвоювання, суд вважає достовірними, так як ці показання стосуються подій, які мали місце близько двох років до моменту допиту в суді.

Показання свідка ОСОБА_27 , в яких він зазначив, що не пам`ятає деталей конвоювання, суд вважає достовірними, так як ці показання стосуються подій, які мали місце близько двох років до моменту допиту в суді.

Вважаючи показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_90 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 достовірними, суд також бере до уваги, що показання цих свідків узгоджуються між собою, не мають значних протиріч, узгоджуються з відомостями про участь їх в конвоюванні обвинувачених, не спростовуються будь-яким доказами, дослідженими по справі.

Тому суд вважає, що сукупністю показань свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_90 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 спростовуються показання обвинувачених, що перебуваючи в камері тимчасового тримання вони розповідали про причетність до вбивства під впливом порад та погроз робітників міліції. На переконання суду, та встановлена показаннями обвинувачених та свідка ОСОБА_24 обставина, що ОСОБА_16 перевозили в багажнику, не вплинула на добровільність та щирість того, що обвинувачені розповідали в ізоляторі тимчасового тримання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що він, перебуваючи в камері ізолятора тимчасового тримання, розповідав про свою причетність та причетність ОСОБА_16 до вбивства під впливом робітників міліції, не містять детального викладу такого тиску, носять суперечливий характер. Крім того, суд бере до уваги що показання ОСОБА_17 про надання таких порад ОСОБА_23 , спростовуються показаннями свідка ОСОБА_23 про відсутність такого тиску, показаннями обвинуваченого ОСОБА_16 , згідно яких ОСОБА_23 під час конвоювання порад не давав, а також враховує, що показання обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що робітники міліції вказували, які деталі розповідати, є суперечливими. Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_17 про причини своєї розповіді про причетність до вбивства, суд також бере до уваги, що, як вбачається із стенограми, ця розповідь носить детальний характер, під час неї зазначаються чисельні деталі. Також суд бере до уваги, що безпосередньо після дослідження у судовому засіданні протоколу та стенограми (т.№4, а.с.62, 63-67), обвинувачений ОСОБА_17 визнав факт та зміст розповіді, зазначеної в протоколі та стенограмі, не заявляв суду про те, що розповідь зафіксована в протоколі, була викликана якимось незаконними діями, а такі показання надав після спливу значного часу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що показання ОСОБА_17 про те, що про свою причетність та причетність ОСОБА_16 до вбивства, він розповідав в камері під впливом робітників міліції є нещирими, надуманими, недостовірними, наданими з метою уникнути відповідальності за вчинене. Тому суд показання ОСОБА_17 в даній частині відкидає.

Показання обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що він, перебуваючи в камері ізолятора тимчасового тримання, розповідав про свою причетність та причетність іншої особи щодо вчинення дій, пов`язаних з вбивством під впливом робітників міліції, носять не конкретний характер. Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_16 про причини своєї розповіді про причетність до вчинення дій, пов`язаних з вбивством, суд також бере до уваги, що, як вбачається із стенограми, ця розповідь носить детальний характер. Також суд бере до уваги, що безпосередньо після дослідження у судовому засіданні протоколу та стенограми (т.№4, а.с.71, 72), обвинувачений ОСОБА_16 визнав факт та зміст розповіді, зазначеної в протоколі та стенограмі, не заявляв суду про те, що розповідь, зафіксована в протоколі, була викликана якимось незаконними діями, а такі показання надав після спливу значного часу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що показання ОСОБА_16 про те, що про свою причетність та причетність ОСОБА_17 до вбивства він розповідав в камері під впливом робітників міліції є нещирими, надуманими, недостовірними, наданими з метою уникнути відповідальності за вчинене. Тому суд показання ОСОБА_16 в даній частині відкидає.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.8-10), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до змісту протоколу, при його проведенні були присутні два понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки. Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_87 , з яких вбачається, що був присутнім як понятий при огляді місця події, що також була запрошена як понята ОСОБА_92 . Також з показань ОСОБА_87 та змісту цього протоколу вбачається, що даний свідок підписував протокол огляду, читав протокол, записи відповідали дійсності, бачив труп. Та обставина, що свідок ОСОБА_46 безпосередньої не заходив до кімнати, де знаходився труп, не спростовує отриманих при огляді даних, які узгоджуються з фототаблицями. Оцінюючи з точки зору допустимості даний протокол огляду, суд також враховує показання свідка ОСОБА_48 , яка у судовому засіданні показала, що 4 травня 2014 року була запрошена як понята і підписала протокол огляду саме в квартирі ОСОБА_20 . Таким чином, під час огляду були присутніми в якості понятих дві незаінтересованих особи, яким роз`яснені їхні права та обов`язки, що відповідає вимогам ст. 223 КПК України. На переконання суду, та обставина, що, як зазначила в своїх показаннях свідок ОСОБА_93 , вона не оглядала місце події, не спростовує її присутності при проведенні огляду та результатів огляду. Таким чином, при проведенні огляду та складанні протоколу, не було допущено таких значних та вагомих порушень вимог ст.ст. 104-106 КПК України, які дають підстави визнавати даний протокол недопустимим доказом. На переконання суду, огляд був проведений без порушення вимог ст.238 КПК України, так як при його проведенні був присутній судово-медичний експерт ОСОБА_94 . Огляд трупу ОСОБА_20 проводився в квартирі АДРЕСА_3 4 травня 2014 року, відомості до ЄРДР були внесені 5 травня 2014 року. Даний огляд має як елементи огляду місця події, так і елементи огляду трупу. На переконання суду, проведення огляду до внесення відомостей до ЄРДР узгоджується з вимогами ст.214 ч.3 КПК України. Також при проведенні огляду не було порушено вимог 233, 237 КПК України, так як з показань свідка ОСОБА_51 вбачається, що він був присутній при проведенні огляду, і не вбачається, що заперечував проти огляду. Таким чином, суд вважає, що огляд був проведений за згодою ОСОБА_51 , який є власником квартири.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.12-14), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджене у судовому засіданні свідоцтво (т.№2, а.с.15), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.17-18), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до протоколу під час огляду були присутніми в якості понятих дві незаінтересованих особи, яким роз`яснені їхні права та обов`язки, що відповідає вимогам ст. 223 КПК України. Огляд проводився, як це передбачено ст.ст. 233, 237 КПК України, за згодою особи яка володіє квартирою ОСОБА_95 . Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_89 , з яких вбачається, що був присутнім як понятий при огляді місця події, також був запрошений як понятий його друг на ім`я « ОСОБА_71 ». Також з показань ОСОБА_89 та змісту цього протоколу вбачається, що даному свідку, як понятому, роз`яснили його обов`язки та права, він надав детальні показання про порядок та наслідки огляду, які узгоджуються із змістом протоколу. Також суд бере до уваги, що як пояснив даний свідок, його ніхто не інструктував які давати показання в суді, тобто у суду відсутні підстави вважати його показання недобросовісними. Та обставина, що перед проведенням огляду даний свідок вживав пиво, не спростовує достовірності його показань, так як він почував себе як твереза особа, і не дає підстав визнавати протокол недопустимим доказом. Та обставина, що свідок ОСОБА_70 не зміг назвати найменування документу, на переконання суду не спростовує достовірності його показань про участь у огляді, так як необізнаність звичайного громадянина в назві процесуальних документів є природною. Та обставина, що ОСОБА_70 підписував протокол наступного дня, не суперечить вимогам ст. 106 КПК України, яка допускає складання протоколу після закінчення процесуальної дії. З урахуванням того, що огляд проводився у нічний час, що об`єктивно перешкоджало його негайному складанню, суд вважає, що при проведенні огляду та складанні протоколу, не було допущено таких значних та вагомих порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 233, 237 КПК України, які дають підстави визнавати даний протокол недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.20-27), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим. При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до протоколу, під час огляду були присутніми в якості понятих дві незаінтересованих особи, яким роз`яснені їхні права та обов`язки, що відповідає вимогам ст. 223 КПК України. При проведенні огляду та складанні протоколу, не було допущено порушень вимог ст.ст. 104-106 КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні заповіт, договір, витяг, свідоцтво (т.№2, а.с.46, 47-48, 49, 50), вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.52-53), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до протоколу, під час огляду були присутніми в якості понятих дві незаінтересованих особи, яким роз`яснені їхні права та обов`язки, що відповідає вимогам ст. 223 КПК України. Також суд бере уваги показання свідка ОСОБА_67 про те, що вона та ОСОБА_96 були в якості понятих при проведенні впізнання за участю жінки, яка при впізнанні розповідала, що бачила ОСОБА_17 перед тим, як проводилося впізнання, не бачила ані чоловіка, ані жінку, з якими проводилися ці слідчі дії. Таким чином, при проведенні впізнання та складанні протоколу, не було допущено порушень вимог ст.ст. 104-106, 228 КПК України. Також не було допущено порушення права на захист, так як ОСОБА_17 був затриманим о 17 год. 17 хв. 6 травня 2014 року, а впізнання проводилося з 16 год. 10 хв. до 16 год. 55 хв. 6 травня 2014 року.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.54-55), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до протоколу, під час огляду були присутніми в якості понятих дві незаінтересованих особи, яким роз`яснені їхні права та обов`язки, що відповідає вимогам ст. 223 КПК України. Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_65 , з яких вбачається, що під час розслідування даної кримінальної справи приймала участь у проведенні впізнання як понята, що впізнавав чоловік, який впізнав ОСОБА_17 , підказок особі, яка впізнавала, ніхто не надавав. Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_67 , яка показала, що була присутньої, коли під час впізнання був впізнаним ОСОБА_17 , що особи, які пред`являлися до впізнання вільно обрали місце, підказок ніяких не було, особу, яку впізнавали до проведення слідчої дії не бачила. Таким чином, при проведенні впізнання та складанні протоколу, не було допущено порушень вимог ст.ст. 104-106, 228 КПК України. Також не було допущено порушення права на захист, так як ОСОБА_17 був затриманим о 17 год. 17 хв. 6 травня 2014 року, а проведення впізнання розпочато о 17 год. 15 хв. 6 травня 2014 року

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол затримання ОСОБА_17 (т.№2, а.с.61-62), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол затримання (т.№2, а.с.76-78), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.102-104), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до протоколу під час огляду були присутніми в якості понятих дві незаінтересованих особи, яким роз`яснені їхні права та обов`язки, що відповідає вимогам ст. 223 КПК України. Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_63 , з яких вбачається, що він був присутнім як понятий при огляді місця події, також був запрошений як понятий ОСОБА_64 . Також з показань ОСОБА_63 та змісту цього протоколу вбачається, що даному свідку, як понятому, роз`яснили його обов`язки та права, він надав детальні показання про порядок та наслідки огляду, які узгоджуються із змістом протоколу, підтвердив той факт, що були знайдені ключі, що ключі ніхто не підкидував на місце, де проводився огляд. Також суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_69 , з яких вбачається, що він був понятим в травні 2014 року, також понятим був ОСОБА_97 , що при проведенні цієї слідчої дії спускалися в підвал будинку, де пройшли до місця, в якому знайшли ключі, що протокол ним, свідком, був підписаний, права та обов`язки понятого роз`яснювали. Таким чином, суд вважає, що при проведенні огляду та складанні протоколу, не було допущено таких значних порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 237 КПК України, які дають підстави визнавати даний протокол недопустимим доказом.

Чек (т.№2, а.с.107), суд вважає недопустимим доказом, так як в матеріалах справи відсутні відомості під час якої слідчої дії він був отриманий.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.122), враховує, що згідно до ст. 87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод, згідно вимог ст. 87 ч.2 п.3 КПК України, суд зобов`язаний визнати порушення права особи на захист істотними порушенням прав людини та основоположних свобод. 6 травня 2014 року ОСОБА_17 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України, який відноситься до особливо тяжких, а тому, відповідно до ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою. В порушення зазначеної вимоги КПК України, відібрання зразків слідів пальців та долонь рук у ОСОБА_17 8 травня 2014 року було проведено без повідомлення та участі захисника, без згоди ОСОБА_17 на проведення цієї процесуальної дії у відсутності захисника. Тому суд визнає даний протокол недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.123) враховує, що згідно до ст. 87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод, згідно вимог ст. 87 ч.2 п.3 КПК України, суд зобов`язаний визнати порушення права особи на захист істотними порушення прав людини та основоположних свобод. 6 травня 2014 року ОСОБА_35 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України, який відноситься до особливо тяжких, а тому, відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою. В порушення зазначеної вимоги КПК України, відібрання зразків слідів пальців та долонь рук у ОСОБА_16 8 травня 2014 року було проведено без повідомлення та участі захисника, без згоди ОСОБА_16 на проведення цієї процесуальної дії у відсутності захисника. Тому суд визнає даний протокол недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.126-136), враховує, що експертом були досліджені зразки пальців та долонь рук у ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Судом визнано, що протоколи, під час яких отримувалися ці зразки, є недопустимим доказами. Тому суд вважає, що висновок експерта також є недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні ухвалу (т.№2, а.с.138), вважає, що ця ухвала отримана у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні ухвалу (т.№2, а.с.141), вважає, що ця ухвала отримана у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.153-161) в частині визначення психічного стану обвинуваченого, вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, експертиза призначена та проведена без порушення вимог КПК України, а тому цей доказ в частині визначення психічного стану ОСОБА_17 є допустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.164-172) в частині визначення психічного стану обвинуваченого, вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, експертиза призначена та проведена без порушення вимог КПК України, а тому цей доказ, в частині визначення психічного стану ОСОБА_16 , є допустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.31) враховує, що згідно до ст. 87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод, згідно вимог ст. 87 ч.2 п.3 КПК України, суд зобов`язаний визнати порушення права особи на захист істотними порушення прав людини та основоположних свобод. 6 травня 2014 року ОСОБА_35 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України, який відноситься до особливо тяжких, а тому, відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою. В порушення зазначеної вимоги КПК України, відібрання зразків крові та слини у ОСОБА_16 2 червня 2014 року було проведено без повідомлення та участі захисника, без згоди ОСОБА_16 на проведення цієї процесуальної дії у відсутності захисника. Тому суд визнає даний протокол недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.33) враховує, що згідно до ст. 87 ч.1 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод, згідно вимог ст. 87 ч.2 п.3 КПК України, суд зобов`язаний визнати порушення права особи на захист істотними порушення прав людини та основоположних свобод. 6 травня 2014 року ОСОБА_17 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України, який відноситься до особливо тяжких, а тому, відповідно до ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою. В порушення зазначеної вимоги КПК України, відібрання зразків крові та слини у ОСОБА_17 8 травня 2014 року було проведено без повідомлення та участі захисника, без згоди ОСОБА_17 на проведення цієї процесуальної дії у відсутності захисника. Тому суд визнає даний протокол недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.37-39), враховує, що експертом були досліджені зразки крові та слини у ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Судом визнано, що протоколи, під час яких отримувалися ці зразки є недопустимим доказами. Тому суд вважає, що висновок експерта є недопустимим доказом.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.42-44), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, експертиза призначена та проведена без порушення вимог КПК України, а тому цей доказ в частині, що не стосується оцінки показань ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.47) враховує, що під час тимчасового доступу були отримані зразки крові та слини у ОСОБА_17 та ОСОБА_98 . Судом визнано, що протоколи, під час яких отримувалися ці зразки є недопустимими доказами. Тому суд вважає, що цей протокол в частині доступу до зразків крові та слини ОСОБА_17 та ОСОБА_16 є недопустимим доказом. В іншій частині суд вважає його допустимим доказом, так як зразки крові та слини ОСОБА_32 отримані без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.50), вважає його допустимим доказом, так як медична карта отримана без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протокол та стенограму до нього (т.№3, а.с.62, 63-67), вважає його допустимим доказом, так як оперативна дія, про яку складений протокол, проведена на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області про дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії за №2130т, тобто з дотримання вимог КПК України. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_17 не заперечує відображену в протоколі свою розповідь, а його показання про те що, зазначена розповідь викликана незаконними діями робітників міліції, судом визнані недостовірними.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протокол та стенограму до нього (т.№3, а.с.71, 72), вважає його допустимим доказом, так як оперативна дія, про яку складений протокол, проведена на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області про дозвіл на проведення негласної (розшукової) дії за №2130т, тобто з дотримання вимог КПК України. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_16 не заперечує відображену в протоколі свою розповідь, а його показання про те, що зазначена розповідь викликана незаконними діями робітників міліції, судом визнані недостовірними.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.75), вважає її допустимим доказом, так як вона винесена без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні характеристики (т.№3, а.с.92, 93), повідомлення (т.№3, а.с.85, 94), вважає їх допустимими доказами, так як вони отримані без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.168-169), виходить з того, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, експертиза призначена та проведена без порушення вимог КПК України, а тому цей доказ є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.170-171), вважає, що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, експертиза призначена та проведена без порушення вимог КПК України, а тому цей доказ є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні листи (т.№3, а.с.205-206, 207), посвідчення, анкету (т.№3, а.с.208, 209, 210), довідку (т.№3, а.с.211), повідомлення (т.№3, а.с.212-213) вважає їх допустимими доказами, так як вони отримані без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні листи (т.№3, а.с.205-206, 207), посвідчення, анкету (т.№3, а.с.208, 209, 210), довідку (т.№3, а.с.211), повідомлення (т.№3, а.с.212), вважає їх допустимими доказами, так як вони отримані без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення (т.№4, а.с.15), виписку по рахунку (т.№4, а.с.43), наказу (т.№4, а.с.83), довідку (т.№4, а.с.89), вважає їх допустимими доказами, так як вони отримані без порушень вимог КПК України.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні свідоцтва та витяг (т.№1, а.с.139-141), повідомлення (т.№1, а.с.237), направлення (т.№1, а.с.240), вважає їх допустимими доказами, так як вони отримані без порушень вимог КПК України.

Оцінюючи відповідно до вимог ст.ст. 85, 94 КПК України визнані допустимими докази з точки зору їх належності, суд виходить з наступного.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_16 в частині, що не стосується незаконних дій робітників міліції та того, чи розповідав ОСОБА_16 в камері тимчасового тримання про причетність до вбивства, які суд раніше оцінив з точки зору належності, вважає цей доказ належним. При цьому суд виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи причетні обвинувачені до вбивства ОСОБА_20 , відносин з останньою, обставин та часу, коли останній раз з нею спілкувалися.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_17 в частині, що не стосується незаконних дій робітників міліції та того, чи розповідав ОСОБА_17 в камері тимчасового тримання про причетність до вбивства, які суд раніше оцінив з точки зору належності, вважає цей доказ належним. При цьому суд виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме того, чи причетні обвинувачені до вбивства ОСОБА_20 , відносин з останньою, обставин та часу, коли останній раз з нею спілкувалися, наявності станом на момент вбивства у ОСОБА_16 боргових зобов`язань перед ОСОБА_17 .

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_11 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме родинних відносин з ОСОБА_20 , стану здоров`я останньої, часу та обставин коли останній раз намагалася спілкуватися з ОСОБА_20 , обставин при яких дізналася про смерть ОСОБА_20 , обізнаності про причини смерті останньої, того чи були наявні у ОСОБА_20 наміри вчинити самогубство, ставлення ОСОБА_20 до ОСОБА_16 . Тому суд вважає цей доказ належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_37 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме родинних відносин з ОСОБА_17 , пояснень останнього щодо не причетності до вбивства та причин, які він повідомляв стосовно обставин визнання своєї причетності до вбивства, характеристики обвинуваченого ОСОБА_17 , обставин того, як проводив ОСОБА_17 30 квітня 2014 року та 1 травня 2014 року, наявності у ОСОБА_17 взаємовідносин з ОСОБА_16 . Тому суд вважає цей доказ належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_39 , виходить з того що цей доказ ані прямо, ані непрямо, не стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, так як свідок показала, що покупку в неї робили не обвинувачені. Тому показання свідка в даній частині суд вважає неналежним доказом. Разом з тим, в частині, що стосується застосування робітниками міліції щодо неї незаконних дій, суд вважає показання свідка ОСОБА_39 належним доказом, так як він стосується способу дій робітників міліції, які причетні до розслідування даної справи.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_40 , виходить з того що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, чи продавав він обвинуваченим ліпку стрічку «скотч», як поводилися до нього робітники міліції, чи бажає він допомогти обвинуваченим, чи маються в нього стосунки з родичами обвинуваченого. Тому цей доказ в зазначеній частині суд вважає належним.

Раніше суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_40 в частині обставин проведення впізнання та поведінки робітників міліції.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_42 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме характеристики ОСОБА_20 , часу коли та від кого дізналася про смерть останньої, наявності за життя, а саме 26 квітня 2014 року синців на руках, ногах, груді ОСОБА_20 , відсутності синців на шиї та під очами останньої, наявності у сім`ї ОСОБА_99 ключів від дверей квартири ОСОБА_20 . Тому цей доказ у зазначеній частині суд вважає належним.

Раніше суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_42 в частині наявності відносин між свідком ОСОБА_100 та родичами ОСОБА_16 .

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_44 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того коли вона дізналася про смерть ОСОБА_20 , що о 16-17 годині 29-30 квітня 2014 року, а саме в день отримання свідком заробітної плати, ОСОБА_16 з якимось хлопцем приходили до ОСОБА_20 . Тому цей доказ у зазначеній частині суд вважає належним.

Раніше суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_44 про порядок проведення впізнання та про відсутність якогось впливу на цього свідка з боку робітників міліції при проведенні впізнання.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_88 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, яким чином дізналася про смерть ОСОБА_20 , хто мав ключі від квартири ОСОБА_20 , порядку проведення слідчих дій, наявності погроз на адресу сина з боку працівників міліції, висловлювання ОСОБА_16 щодо своєї не причетності до вбивства ОСОБА_20 , не подання скарги на робітників міліції, відсутності 5-6 травня 2014 року у ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, взаємовідносин між громадянами Пасічними та ОСОБА_20 , наявності в них ключів від квартири ОСОБА_20 , дружніх стосунків між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що під час досудового розслідування зазначала, що у ОСОБА_16 мався борг перед ОСОБА_17 , що під час досудового розслідування надавала показання, що поведінка ОСОБА_16 змінилася після знайомства з ОСОБА_17 на гірше, що не знає які саме спільні інтереси були у обвинувачених. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_57 , суд виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме родинних стосунків між нею та ОСОБА_16 , необізнаності про причини смерті ОСОБА_20 , обставин, при яких побачила труп ОСОБА_20 , обстановки в квартирі, де знаходився труп, одягу, який був на трупі, характеристики ОСОБА_20 , характеристики ОСОБА_16 , змін в характері ОСОБА_16 , схожості самого великого з вилучених під час огляду ключів (т.№2, а.с.104) на ключ від квартири ОСОБА_20 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_51 , виходить з того що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме стосунків між ним та ОСОБА_20 , наявності погроз ОСОБА_16 з боку робітників міліції, місця знаходження ОСОБА_17 та ОСОБА_16 30 квітня 2014 року, обставин, при яких дізнався про смерть ОСОБА_20 , місця знаходження трупу, речей, які знаходилися на місці події, наявності записки, самопочуття ОСОБА_20 незадовго до смерті, відсутності висловлювань з боку ОСОБА_20 позбавити себе життя , взаємовідносин з ОСОБА_16 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Раніше суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_51 про порядок проведення огляду.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_59 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме наявності дружніх взаємовідносин між нею та обвинуваченими, бажання допомогти останнім, перебування ОСОБА_16 та її близько 16 години 30 квітня 2014 року в квартирі ОСОБА_20 , того, чим займалася остання в цей момент, обставин, як проводила з обвинуваченими 1 травня 2014 року, перебування обвинувачених та її 1 травня 2014 року в квартирі ОСОБА_20 , того, чим займалися в квартирі обвинувачені та ОСОБА_59 , наявності 1 травня 2014 року у ОСОБА_16 ключів від квартири ОСОБА_20 , наявності причин зайти до ОСОБА_20 в темний час 1 травня 2014 року. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання експерта ОСОБА_91 , виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме наявності на трупі ОСОБА_20 ушкоджень, їх характеру, механізму, причин та часу смерті останньої. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.8-10), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме наявності трупа в квартирі АДРЕСА_3 , наявності на трупі ОСОБА_20 одягу, наявності на трупі ушкоджень. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.12-14), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме наявності на трупі ОСОБА_20 ушкоджень, їх характеру, механізму, причин смерті останньої. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні свідоцтва (т.№2, а.с.15, т.№1, а.с.139-141), виходить з того що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме причин та часу смерті ОСОБА_20 . Тому ці докази суд вважає належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.17-18), виходить з того що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме виявлення в квартирі АДРЕСА_3 ліпкої стрічки. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.20-27), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме вилучення зразків. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні заповіт, договір, витяг (т.№2, а.с.46, 47-48, 49), виходить з того, що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме відносин між ОСОБА_20 та ОСОБА_101 . Тому ці докази суд вважає належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.52-53), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, що свідок ОСОБА_44 впізнала ОСОБА_16 як особу, яку бачила приблизно о 18 год. 00 хв. 30 квітня 2014 року, коли той виходив з ліфту на 9 поверсі під`їзду №5 будинку АДРЕСА_7 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол впізнання (т.№2, а.с.54-55), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, що свідок ОСОБА_41 , серед інших, пред`явлених їй осіб, впізнав ОСОБА_17 , як особу, яка у другій половині дня 30 квітня 2014 року придбала у нього в магазині «Талісман», розташованому в будинку АДРЕСА_4 , моток липкої стрічки. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол затримання (т.№2, а.с.61-62), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме часу затримання ОСОБА_17 та наявності при ньому певних речей, пігулок «Сонміл». Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол затримання (т.№2, а.с.76-78), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме часу затримання ОСОБА_16 та наявності при ньому певних речей. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол огляду (т.№2, а.с.102-104), виходить з того що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме відшукування та вилучення 7 травня 2014 року в підвальному приміщенні під`їзду №5 будинку АДРЕСА_7 на підлозі зв`язки ключів у кількості 4 металевих ключів та 1 магнітного ключа. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні ухвали(т.№2, а.с.138, 141), виходить з того, що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме арешту вилучених у обвинувачених речей. Тому ці докази суд вважає належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.153-161), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме психічного стану ОСОБА_17 . Тому цей доказ в частині визначення психічного стану обвинуваченого, суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.153-161), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме психічного стану ОСОБА_16 . Тому цей доказ в частині визначення психічного стану обвинуваченого, суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.42-44), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме наявності на трупі ОСОБА_20 ушкоджень, їх характеру, механізму, причин та часу смерті останньої, часу та механізму виникнення таких тілесних ушкоджень, як синець передньої поверхні правого плеча, під правою ключицею та над правою молочною залозою, переломи 2-4 ребер, переміщення трупу. Тому цей доказ в частині, що не стосується оцінки показань ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.47), виходить з того, що цей доказ в тій, частині, що визнаний допустимим, прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме вилучення зразків з трупу. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№3, а.с.50), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме вилучення медичної карти ОСОБА_17 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол зі стенограмою(т.№3, а.с.62, 63-67), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, чи розповідав під час утримання в ІТТ ОСОБА_17 про причетність обвинувачених до вбивства. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол зі стенограмою (т.№3, а.с.71, 72), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, чи розповідав під час утримання в ІТТ ОСОБА_16 про причетність обвинувачених до вбивства. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні постанову (т.№3, а.с.75), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме долучення до справи речових доказів. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення та витяг (т.№3, а.с.92, 93), виходить з того, що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме характеристики обвинуваченого ОСОБА_16 , ставлення його до навчання. Тому ці докази суд вважає належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення (т.№3, а.с.85, 94), виходить з того, що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме наявності у обвинувачених транспортних засобів. Тому ці докази суд вважає належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.168-169), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме переміщення трупу ОСОБА_20 . Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№3, а.с.170-171), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме причин смерті ОСОБА_20 .Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні листи, посвідчення, анкета, довідка, повідомлення (т. №3, а.с.205-206, 207, 208, 209, 210, 211, 212), суд виходить з того що ці докази ані прямо, ані непрямо, не стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі. Тому ці докази суд вважає неналежними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення, (т.№4, а.с.15, 83, 89), виходить з того що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме стану здоров`я ОСОБА_16 , його навчання. Тому ці докази суд вважає належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні виписку (т.№4, а.с.43), виходить з того, що цей доказ прямо стосується обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме того, що ОСОБА_44 отримувала заробітну плату 30 квітня 2014 року. Тому цей доказ суд вважає належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні повідомлення (т. №1, а.с.237, 240), виходить з того, що ці докази прямо стосуються обставин, які підлягають доказуванню по справі, а саме стану здоров`я ОСОБА_20 . Тому ці докази суд вважає належними.

При наданні оцінки з точки зору достовірності визнаним судом допустимим та належним доказам, суд керується вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, і приходить до наступних висновків.

Висновок експерта (т.№2, а.с.12-14) суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Показання потерпілої ОСОБА_11 в тій частині, що на протязі 2 травня 2014 року та 3 травня 2014 року не могла попасти до квартири ОСОБА_20 , що остання не висловлювала намірів вчинити самогубство, суд вважає достовірними, так як вони не суперечать іншим дослідженим судом доказам. Припущення потерпілої про те, що ОСОБА_20 впала та померла, спростовується висновком експерта про насильницький характер смерті ОСОБА_20 , а тому показання в цій частині суд вважає недостовірними та не враховує їх.

Суд вважає достовірним доказом протокол огляду (т.№2, а.с.17-18), так як його результати узгоджуються з визнаними раніше як достовірними показаннями свідка ОСОБА_102 .

Суд знаходить достовірним доказом протокол огляду (т.№2, а.с.20-27).

Заповіт, договір, витяг (т.№2, а.с.46, 47-48, 49), суд знаходить достовірними доказами.

Суд вважає достовірним доказом протокол впізнання (т.№2, а.с.52-53), так як його результати узгоджуються з визнаними раніше як достовірні показаннями свідків ОСОБА_65 та ОСОБА_103 .

Суд вважає достовірним доказом протокол впізнання (т.№2, а.с.54-55), так як його результати узгоджуються з визнаними раніше як достовірні показаннями свідків ОСОБА_65 та ОСОБА_103 .

Суд вважає достовірним доказом протокол затримання, під час якого проведений особистий обшук ОСОБА_17 (т.№2, а.с.61-62), так як його результати не суперечать іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірним доказом протокол затримання, під час якого проведений особистий обшук ОСОБА_16 (т.№2, а.с.76-78), так як його результати не суперечать іншим доказам, дослідженим по справі.

Протокол огляду (т.№2, а.с.102-104) вважає достовірним доказом, так як його результати узгоджуються з визнаними раніше як достовірні показаннями свідків ОСОБА_63 та ОСОБА_104 .

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.153-161) в частині психічного стану ОСОБА_16 , знаходить його науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.164-172) в частині психічного стану ОСОБА_17 , знаходить його науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Досліджену у судовому засіданні виписку (т.№4, а.с.43), суд вважає достовірним доказом, так як її зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_44 , знаходить їх достовірними в тій частині, що ОСОБА_16 приходив до ОСОБА_20 саме 30 квітня 2014 року, так як свідок пов`язував цю подію з днем отримання заробітної плати, а згідно довідки, заробітну плату ОСОБА_44 отримала 30 квітня 2014 року.

Оцінюючи висновок експерта (т.№3, а.с.42-44), в тій частині, яка не стосується оцінки показань ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суд знаходить його науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним та вважає, що цим висновком достовірно встановлена дата смерті ОСОБА_20 як 30 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також встановлена причини смерті ОСОБА_20 внаслідок механічної асфіксії внаслідок закриття отворів рота та носу (удушення). При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визначений експертом час настання смерті як 30 квітня 2014 року 1 травня 2014 року узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_11 в тій частині, що на протязі 2 травня 2014 року та 3 травня 2014 року вона не могла попасти до квартири ОСОБА_20 . Суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим висновок експерта і в тій частині, що після настання смерті ОСОБА_20 зміна положення тіла відбулася в проміжок часу не менше як через 1218 годин після настання смерті, час переміщення трупа не перевищував 24 - 30 годин після настання смерті, тобто переміщення трупа могло статися в період 12-30 годин після настання смерті.

Суд вважає достовірним доказом в тій частині, що він визнаний допустимим протокол (т.№3, а.с.47), так як його результати не суперечать іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірним доказом протокол (т.№3, а.с.50), так як його результати не суперечать іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_39 , в тій частині, що під час розслідування не було тиску з боку робітників міліції, суд вважає достовірним доказом.

Оцінюючи надані у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_40 , суд вважає їх достовірним в тій частині, що свідок продавав липку стрічку «скотч», вказував при проведенні впізнання на певну особу, що робітники міліції тиску на нього не чинили. Показання свідка ОСОБА_40 про те, що він «скотч» взагалі не продавав, суд знаходить недостовірними, наданими з метою сприяти обвинуваченим уникнути відповідальності. Раніше судом надана оцінка показанням свідка ОСОБА_40 в частині обставин проведення впізнання та поведінки робітників міліції.

Висновок експерта (т.№3, а.с.168-169) про те, що положення трупу змінювалося, суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним.

Суд вважає протокол зі стенограмою(т.№3, а.с.62, 63-67) достовірним доказом. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_17 не заперечує відображену в протоколі свою розповідь. Детальний характер відображеної розповіді та вживання ОСОБА_17 певних жаргонних висловів свідчать, на переконання суду, про вільну розповідь ОСОБА_17 про події, пов`язані з вбивством ОСОБА_20 . Зазначена у розповіді дата смерті, як напередодні 1 травня 2014 року, узгоджується з визнаним достовірним висновком експерта (т.№3, а.с.42-44) про настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 1 травня 2014 року та визнаними достовірними показаннями потерпілої про те, що 2 травня 2014 року та 3 травня 2014 року вона не могла попасти до квартири ОСОБА_20 . Розповідь ОСОБА_17 про застосування до ОСОБА_20 «скотча» узгоджується з таким достовірним доказом, як протокол огляду (т.№2, а.с.17-18), під час якого в квартирі ОСОБА_20 знайдений «скотч». Розповідь ОСОБА_17 про те, які саме дії були вчинені до ОСОБА_20 узгоджується з висновком експерта про наявність на трупі останньої тілесних ушкоджень, характерних для асфіксії. Суд вважає, що та частина розповіді ОСОБА_17 , в якій він зазначає, що розумів, що дії, які вони вчиняють до ОСОБА_20 є такими, що можуть призвести до смерті всякої здорової особи, є достовірною, так як розповідь в цій частині узгоджується з висновками експерта про причину смерті ОСОБА_20 , характер та механізм завданих останній пошкоджень. Розповідь ОСОБА_17 про те, що 1 травня 2014 року обвинувачені змінювали положення трупу та обстановку на місці події, узгоджується з висновком експерта(т.№3, а.с.168-169), а також з висновком експерта (т.№3, а.с.42-44), з якого вбачається, що переміщення трупа відбувалося в проміжок 12-30 годин після смерті. Такий, визначений експертом час переміщення трупу, повністю узгоджується з тим, що смерть ОСОБА_20 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відповідно до розповіді ОСОБА_17 , вони переміщували труп 1 травня 2015 року. Суд враховує, що експертиза, висновком якої встановлено, що труп переміщувався, проводилася 12-14 червня 2014 року, а розповідав ОСОБА_17 про переміщення трупу 10 травня 2014 року і таким чином на момент розповіді будь-які сторонні особи про таку деталь знати не могли. Тому вказана деталь вагомо свідчить про щирість розповіді ОСОБА_17 . Разом з тим, показання ОСОБА_17 про те, що зазначена розповідь викликана незаконними діями робітників міліції, ретельно перевірені безпосередньо у судовому засіданні за участю як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та визнані в цій частині недостовірними. Дійшовши висновку про недостовірність показань ОСОБА_17 стосовно незаконного на нього впливу робітників міліції, суд врахував, що достовірними показаннями свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_39 також встановлено, що під час розслідування справи робітники міліції тиску не учасників не чинили. Крім того, суд бере до уваги, , що безпосередньо після дослідження протоколу та стенограми, ОСОБА_17 визнав факт та зміст розповіді, зазначеної в протоколі та стенограмі,

Суд вважає протокол зі стенограмою(т.№3, а.с.71, 72) достовірним доказом. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_16 не заперечує відображену в протоколі свою розповідь. Та частина розповіді ОСОБА_16 , що застосований до ОСОБА_20 «скотч» викинули на смітник, узгоджується з визнаними достовірними протоколом огляду (т.№2, а.с.17-18) та показаннями свідка ОСОБА_89 , з сукупності яких вбачається, що під час огляду в ванній кімнаті квартири ОСОБА_20 був знайдений «скотч». Розповідь ОСОБА_16 про те, що до квартири ОСОБА_20 заходила « ОСОБА_83 » узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_105 . Також суд вважає достовірною ту частину відображеної розповіді, що обвинувачені намагалися знайти в квартирі цінне майно. Показання ОСОБА_16 про те, що зазначена розповідь викликана незаконними діями робітників міліції ретельно перевірені безпосередньо у судовому засіданні за участю як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та визнані в цій частині недостовірними. Крім того, суд бере до уваги, що безпосередньо після дослідження протоколу та стенограми, ОСОБА_16 визнав факт та зміст розповіді, зазначеної в протоколі та стенограмі.

Суд знаходить постанову (т.№3, а.с.75) достовірним доказом.

Суд вважає достовірними доказами повідомлення та витяг (т.№3, а.с.92, 93), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірними доказами повідомлення (т.№3, а.с.85, 94), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Оцінюючи висновок експерта (т.№3, а.с.170-171), суд знаходить його науково обґрунтованим, повним та несуперечливим. При цьому суд бере до уваги, що висновок експерта в частині можливості заподіяння собі смерті ОСОБА_20 механічною асфіксією, носить суто теоретичний характер, пов`язаний з припущеннями. На переконання суду, висновок про можливість завдання собі смерті ОСОБА_20 , спростовується показаннями ОСОБА_51 про те, що ОСОБА_20 не висловлювала намірів позбавити себе життя. Тому в цій частині, суд визнає висновок експерта недостовірним і не враховує його, а в іншій частині вважає висновок достовірним.

Суд вважає достовірними доказами повідомлення (т.№4, а.с.15, 83, 89), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Суд вважає достовірними доказами повідомлення (т. №1, а.с. 237, 240), так як їх зміст не суперечить іншим доказам, дослідженим по справі.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_37 , суд вважає достовірними ці показання в тій частині, що 30 квітня 2014 року та 1 травня 2014 року ОСОБА_17 певні періоди часу не перебував вдома. Показання свідка ОСОБА_17 в тій частині, що при побаченні син казав, що не вбивав ОСОБА_20 , а визнав себе причетним до вбивства внаслідок насилля з боку робітників міліції, суд також вважає достовірними. Але при цьому суд приходить до переконання, що ОСОБА_17 повідомляв ОСОБА_106 про вимушений характер визнання вини з метою створити у цього свідка, яка є його матір`ю, тобто близьким родичем, враження про свою непричетність до злочину та уникнути відповідальності за вчинене. Приходячи до такого висновку, суд бере до уваги, що раніше дійшовши висновку про недостовірність показань ОСОБА_17 стосовно незаконного на нього впливу робітників міліції, та визнав достовірним протокол зі стенограмою(т.№3, а.с.62, 63-67), відповідно до яких ОСОБА_17 розповідав про свою причетність до вбивства.

Суд вважає достовірними показання свідка ОСОБА_42 про наявність 26 квітня 2014 року синців на руках, ногах, груді ОСОБА_20 , відсутність синців на шиї та під очами останньої, наявності у сім`ї ОСОБА_99 ключів від вхідних дверей квартири ОСОБА_20 . Раніше суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_42 в частині наявності відносин між свідком ОСОБА_100 та родичами ОСОБА_16 .

Суд, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_88 , вважає ці показання достовірними в тій частині, що труп ОСОБА_20 був знайдений у замкнутій квартирі, що ключі від квартири малися в сім`ї ОСОБА_99 та у ОСОБА_20 . Показання свідка ОСОБА_88 в тій частині, що при побаченні син казав, що не вбивав ОСОБА_20 , суд також вважає достовірними. Але при цьому суд приходить до переконання, що ОСОБА_16 повідомляв ОСОБА_107 про свою непричетність до злочину з метою створити у цього свідка, яка є його матір`ю, тобто близьким родичем, видимість своєї непричетності до вбивства та уникнути відповідальності за вчинене. Приходячи до такого висновку, суд бере до уваги, що раніше дійшовши висновку про достовірність протоколу зі стенограмою (т.№3, а.с.71, 72), відповідно до яких ОСОБА_16 розповідав про свою причетність до вбивства. На переконання суду показання ОСОБА_88 про погрози на адресу сина з боку працівників міліції є недостовірними, оскільки судом на підставі достовірних показань свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_39 встановлено, що під час розслідування справи робітники міліції тиску на учасників не чинили, а показання ОСОБА_17 про те, що на нього чинився тиск, визнані недостовірними. Суд вважає, що показання ОСОБА_88 про незаконні дії робітників міліції, спростовуються також тією обставиною, що в матеріалах справи відсутні будь-які скарги на дії робітників міліції, а надані ці показання свідком з метою полегшити своєму сину ОСОБА_16 уникнути відповідальності за вчинене, а тому визнає їх недостовірними і не враховує показання в цій частині.

Показання свідка ОСОБА_57 про те, що вона була присутньою під час огляду трупа, суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються з протоколом огляду. Суд вважає достовірними показання свідка про те, що один з вилучених під час огляду підвалу дома ключів, схожий на ключ від квартири ОСОБА_20 , так як та обставина, що заволодівши ключами від квартири ОСОБА_20 обвинувачений ОСОБА_16 мав намір викинути їх, вбачається із визнаного достовірним протоколу зі стенограмою (т.№3, а.с.62, 63-67). Також, суд вважає достовірними показання свідка про стан здоров`я ОСОБА_20 , обстановку на місці події, про одяг, який знаходився на трупі. Але при цьому суд бере до уваги, що у судовому засіданні на підставі протоколу та стенограми (т.№3, а.с.62, 63-67) встановлено, що обвинувачені змінювали положення трупу, обстановку на місці події. Показання свідка ОСОБА_57 про те, що вона перевіряла на свіжість продукти, суд вважає недостовірними так як звичайна поведінка на місці, де знаходиться труп, виключає перевірку продуктів на свіжість. Показання ОСОБА_57 про те, що перевіряла на свіжість продукти в домі, де знаходився труп людини, з тієї причини, що сама є хазяйкою, суд знаходить не переконливими. Суд приходить до переконання, що показання ОСОБА_57 про те, що станом на 4 травня 2014 року продукти в квартирі ОСОБА_20 були свіжими, надані цим свідком з метою створити у суду враження, що смерть ОСОБА_20 настала не в той час, як зазначено у висновках експерта і, таким чином, сприяти ОСОБА_16 уникнути покарання за вчинене. Тому показання стосовно того, що продукти булі свіжими, суд вважає недостовірними і не враховує їх.

Суд, оцінюючи показання свідка ОСОБА_59 , вважає достовірними ці показання про дружні стосунки з обвинуваченими. Суд вважає достовірними показання цього свідка в тій частині, що близько 16 години 30 квітня 2014 року вона прийшла до бабусі ОСОБА_16 , що двері квартири відкрив ОСОБА_16 , так як ці показання узгоджуються відображеною у стенограмі розповіддю ОСОБА_16 в камері, що в квартиру заходила « ОСОБА_83 ». Також суд вважає достовірними показання цього свідка, що заходила разом з обвинуваченими до квартири ОСОБА_20 1 травня 2014 року, так як ці показання узгоджуються з розповіддю ОСОБА_17 , що обвинувачені 1 травня 2014 року були в квартирі та змінювали обстановку та висновком експерта про те, що труп ОСОБА_20 переміщувався через 12-30 годин після настання смерті. Показання свідка ОСОБА_59 про те, що як 30 квітня 2014 року, так і 1 травня 2014 року, ОСОБА_20 спала та «сопіла», суд вважає недостовірними. При цьому суд бере до уваги, що наприкінці допиту свідок показала, що до кімнати 30 квітня 2014 року та 1 травня 2014 року, не заходила. Показання ж свідка, в яких вона стверджувала, що бачила ОСОБА_20 сплячою, є суперечливими, нелогічними і, як зазначила свідок, відрізняються від показань які вона надавала слідчому під час досудового розслідування в присутності захисника, мами, педагога. Враховуючи дружні стосунки між свідком ОСОБА_59 та висловленим нею бажанням допомогти обвинуваченим, суд вважає, що показання, з яких випливає, що 30 квітня 2014 року та 1 травня 2014 року вона бачила ОСОБА_20 живою, є надуманими, наданими з метою сприяти обвинуваченим уникнути відповідальності за вчинене. Тому показання ОСОБА_59 про те, що вона бачила ОСОБА_20 30 квітня 2014 року та 1 травня 2014 року живою, суд вважає недостовірними і не враховує показання в цій частині.

Суд, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_51 , суд вважає достовірними показання цього свідка в тій частині, що ОСОБА_20 незадовго до смерті скаржилася на стан здоров`я, не висловлювала наміру позбавити себе життя, так як ці показання узгоджуються з медичним документами ОСОБА_20 , показаннями потерпілої. Також суд вважає достовірними показання про те, що квартира, де знаходився труп ОСОБА_20 , була зачинена, про обстановку на місці події та одяг, який був на трупі. Суд вважає недостовірними показання свідка про те, що 30 квітня 2014 року до 18 год. ОСОБА_17 та ОСОБА_16 перебували в квартирі, де мешкає останній. При цьому суд вважає, що показання в цій частині спростовуються достовірними показаннями свідка ОСОБА_44 та свідка ОСОБА_105 . Також суд вважає недостовірними показання свідка ОСОБА_51 в тій частині, що на ОСОБА_16 робітники міліції чинили тиск. На переконання суду, показання ОСОБА_51 про погрози на адресу сина з боку працівників міліції є недостовірними, оскільки судом на підставі достовірних показань свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_39 встановлено, що під час розслідування справи робітники міліції тиску на учасників не чинили, а показання ОСОБА_17 про те, що на нього чинився тиск, визнані недостовірними. Суд вважає, що показання ОСОБА_51 , які визнані судом недостовірними про незаконні дії робітників міліції, спростовуються також тією обставиною, що в матеріалах справи відсутні будь-які скарги на дії робітників міліції, а надані свідком з метою полегшити своєму сину ОСОБА_16 уникнути відповідальності за вчинене, а тому визнає їх недостовірними і не враховує показання в цій частині. На переконання суду, показання ОСОБА_51 про те, що увечорі 30 квітня 2014 року ОСОБА_17 та його, свідка, син знаходилися в квартирі є надуманими, наданими з метою створення алібі, тому суд показання в цій частині не враховує. Раніше суд надав оцінку показанням свідка ОСОБА_51 про порядок проведення огляду.

Суд, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання експерта ОСОБА_91 , вважає, що його показання є достовірними, наукового обґрунтованими.

Оцінюючи досліджене у судовому засіданні свідоцтва, витяг (т.№2, а.с.15, т.№1, а.с.139-141), суд вважає, що ці докази в частині зазначенні смерті ОСОБА_20 як « ІНФОРМАЦІЯ_4 » є недостовірними, так як спростовується висновком експерта, показаннями експерта, які визнані достовірними та науково обґрунтованими, а також спростовується змістом визнаного достовірним доказом протоколу та стенограми (т.№3, а.с.62, 63-67), згідно якого смерть ОСОБА_20 була завдана за день до 1 травня 2014 року та визнаними достовірними показаннями потерпілої про те, що 2 травня 2014 року 3 травня 2014 року вона не могла попасти в квартиру ОСОБА_20 . Тому ці докази в частині дати настання смерті ОСОБА_20 , суд не враховує.

Протокол огляду (т.№2, а.с.8-10), вважає достовірним. Разом з тим, суд враховує, що в частині того, яким було положення трупу на час смерті ОСОБА_20 належить підходити критично, так як з визнаного достовірним висновку експерта (т.№3, а.с.168-169) вбачається, що положення трупу змінювалося, а з протоколу та стенограми (т.№3, а.с.62, 63-67), вбачається, що обвинувачені 1 травня 2014 року змінювали обстановку в квартирі та положення трупу.

Керуючись при оцінці показань обвинуваченого ОСОБА_17 вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що заперечення ОСОБА_17 причетності до вбивства ОСОБА_32 та розбійного нападу, спростовується сукупністю визнаних судом достовірними, допустимими та належними доказів, які узгоджуються між собою. Так, показаннями ОСОБА_44 встановлено, що обвинувачені 30 квітня 2014 року приходили до ОСОБА_20 , протоколом впізнання встановлено, що ОСОБА_17 купляв 30 квітня 2014 року липку стрічку «скотч»; показаннями потерпілої встановлено, що 2 травня 2014 року та 3 травня 2014 року вона не могла потрапити до квартири ОСОБА_20 ; протоколом огляду встановлено наявність в квартирі ОСОБА_20 залишків «скотчу»; висновком експерта встановлено, що положення трупу змінювалося; показаннями свідка ОСОБА_59 встановлено, що 30 квітня 2014 року бачила ОСОБА_16 в квартирі ОСОБА_20 ; сукупністю показань свідка ОСОБА_57 та протоколом огляду встановлено, що ключі від квартири ОСОБА_20 були знайдені в підвалі; розповіддю ОСОБА_17 в ІТТ встановлено, що обвинувачені застосовували до потерпілої насильство, використовували при цьому «скотч», намагалися знайти коштовності, що 30 квітня 2014 року побачили, що ОСОБА_20 внаслідок їх дій померла, що 30 квітня 2014 року заволоділи ключем від квартири, що 1 травня 2014 року змінювали обстановку на місці події; розповіддю ОСОБА_16 в ІТТ встановлено, що «скотч» викинули в смітник, що намагалися знайти коштовні речі в квартирі ОСОБА_20 . Суд приходить до переконання, що показання ОСОБА_17 про непричетність до вчинення злочинів є надуманими, наданими з метою уникнути відповідальності за вчинене, тому суд його показання в цій частині визнає недостовірними та не враховує. Показання обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що до нього застосовувався тиск робітниками міліції, раніше судом вже визнані недостовірними, а тому суд їх не враховує. Показання обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що на момент подій, в яких обвинувачується, ОСОБА_16 був винен йому 400 грн., суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються з доведеними в суді діями обвинувачених, спрямованими на заволодіння майном ОСОБА_20 . Показання, надані ОСОБА_17 під час проведення очної ставки між свідком ОСОБА_44 про те, що він приходив до ОСОБА_20 29 квітня 2014 року разом з ОСОБА_16 з приводу придбання ліків, суд знаходить недостовірними і в цій частині не враховує.

Також суд вважає, що будь-яких переконливих, вагомих обставин, які б надавали суду розумні підстави вважати, що ОСОБА_20 вчинила самогубство або її смерть настала від її необережного самотравмування, або що її вбивство вчинили інші, а не обвинувачені, особи, судом не встановлено.

Керуючись при оцінці показань обвинуваченого ОСОБА_16 вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що заперечення ОСОБА_16 причетності до вбивства ОСОБА_20 та розбійного нападу, спростовується сукупністю визнаних судом достовірними, допустимими та належними доказів, як узгоджуються між собою. Так, показаннями ОСОБА_44 встановлено, що обвинувачені 30 квітня 2014 року приходили до ОСОБА_20 , протоколом впізнання встановлено, що ОСОБА_17 купляв 30 квітня 2014 року липку стрічку «скотч»; показаннями потерпілої встановлено, що 2 травня 2014 року та 3 травня 2014 року вона не могла потрапити до ОСОБА_20 ; протоколом огляду встановлено наявність в квартирі ОСОБА_20 залишків «скотчу»; висновком експерта встановлено, що положення трупу змінювалося; показаннями свідка ОСОБА_59 встановлено, що 30 квітня 2014 року бачила ОСОБА_16 в квартирі ОСОБА_20 ; сукупністю показань свідка ОСОБА_57 та протоколом огляду встановлено, що ключі від квартири ОСОБА_20 були знайдені в підвалі; розповіддю ОСОБА_17 в ІТТ встановлено, що обвинувачені застосовували до потерпілої насильство, використовували при цьому «скотч», намагалися знайти коштовності, що 30 квітня 2014 року побачили, що ОСОБА_20 внаслідок їх дій померла, що 30 квітня 2014 року заволоділи ключем від квартири, що 1 травня 2014 року змінювали обстановку на місці події; розповіддю ОСОБА_16 в ІТТ встановлено, що «скотч» викинули в смітник, що намагалися знайти коштовні речі в квартирі ОСОБА_20 . Показання обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що він не був винен станом на 30 квітня 2014 року ОСОБА_17 гроші, спростовуються визнаними достовірними показаннями обвинуваченого ОСОБА_17 в тій частині, що на момент подій, в яких обвинувачується, ОСОБА_16 винен був йому 400 грн. Суд приходить до переконання, що показання ОСОБА_16 про непричетність до вчинення злочинів є надуманими, наданими з метою уникнути відповідальності за вчинене, тому суд його показання в цій частині вважає недостовірними та не враховує. Показання обвинуваченого ОСОБА_16 про те, що розповідь в ІТТ є наслідком незаконного поводження до нього робітників міліції, раніше судом вже визнані недостовірними, а тому суд їх не враховує. Показання, надані ОСОБА_16 під час проведення очної ставки між свідком ОСОБА_44 про те, що він приходив до ОСОБА_20 29 квітня 2014 року разом з ОСОБА_17 з приводу придбання ліків, суд знаходить недостовірними і в цій частині не враховує.

Також суд вважає, що будь-яких переконливих, вагомих обставин, які б надавали суду розумні підстави вважати, що ОСОБА_20 вчинила самогубство або її смерть настала від її необережного самотравмування, або що її вбивство вчинили інші, а не обвинувачені, особи, судом не встановлено.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що у судовому засіданні сукупністю достовірних, допустимих та належних доказів, які узгоджуються між собою, встановлено, що 30 квітня 2014 року обвинувачений ОСОБА_16 маючи борг перед ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_17 , з метою заволодіння грошима ОСОБА_20 , діючи узгоджено, придбавши завчасно знаряддя злочину, застосували до останньої насильницькі дії, пов`язані із позбавленням можливості рухатися та дихати, внаслідок яких настала смерть останньої, після чого, діючи разом з ОСОБА_17 , обшукали квартиру та не виявивши цінного для заволодіння майна, скрили сліди насилля та залишили квартиру. Суд приходить до переконання, що знаючи про похилий вік ОСОБА_20 , закриваючи їй голову різними речами, закриваючи органи дихання липкою стрічкою, обвинувачений ОСОБА_16 усвідомлював та передбачав, що внаслідок цих дій може настати удушення та смерть ОСОБА_20 і бажав настання смерті останньої.

Суд приходить до внутрішнього переконання про те, що встановлені судом обставини дозволяють суду ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_16 .

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_16 , в судовому засіданні не добуто.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що у судовому засіданні сукупністю достовірних, допустимих та належних доказів, які узгоджуються між собою встановлено, що 30 квітня 2014 року ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_16 , який мав борг перед ОСОБА_17 , з метою заволодіння грошима ОСОБА_20 , діючи узгоджено, придбавши завчасно знаряддя злочину, застосували до останньої насильницькі дії, пов`язані із позбавленням можливості рухатися та дихати, внаслідок яких настала смерть останньої, після чого, діючи разом з ОСОБА_17 обшукали квартиру та не виявивши цінного для заволодіння майна, скрили сліди насилля та залишили квартиру. Суд приходить до переконання, що ОСОБА_17 , знаючи про похилий вік ОСОБА_20 , діючи разом з ОСОБА_16 , який безпосередньо закривав голову ОСОБА_20 різними речами, закривав органи дихання липкою стрічкою усвідомлював та передбачав, що внаслідок цих дій може настати удушення та смерть ОСОБА_20 і бажав настання смерті останньої.

Суд приходить до внутрішнього переконання про те, що встановлені судом обставини дозволяють суду ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_17 .

Також суд приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_17 в судовому засіданні не добуто.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , судом не встановлено.

Обставиною яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , судом не встановлено.

Обставиною яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_17 , суд вважає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_16 покарання, суд, керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, обидва з яких відносяться до особливо тяжких, враховує відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається, позитивно характеризується за місцем проживання, негативно характеризується за місцем навчання, має захворювання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_16 та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів є позбавлення волі із конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_17 покарання, суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, обидва з яких відносяться до особливо тяжких, враховує відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем навчання, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що покаранням необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_17 та запобігання вчинення ним та іншими особами нових злочинів є позбавлення волі із конфіскацією майна.

У відповідності до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_17 належить стягнути на користь держави витрати в сумі 196 грн. 56 коп., понесені на залучення експертів у сумі по 98 грн. 28 коп. з кожного.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, речові докази по справі належить: 12 слідів пальців рук; зразки відбитків пальців рук ОСОБА_17 ; зразки відбитків пальців рук ОСОБА_16 ; фрагмент липкої стрічки залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження; зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу ОСОБА_20 ; зразки крові з трупу ОСОБА_20 ; зв`язку ключів у кількості 4 металевих та 1 магнітного ключа; зразки крові та слини ОСОБА_16 ; зразки крові та слини ОСОБА_17 , дві медичні пігулки препарату «Сонміл» знищити; мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 ; сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 та «Лайф» № НОМЕР_5 повернути ОСОБА_17 ; куртку із шкірозамінника; мобільний телефон марки «НТС Desіге» ІМЕІ НОМЕР_6 ; сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_7 повернути ОСОБА_16 .

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч.2 п.п.6, 12 КК України, та ст. 187 ч.4 КК України.

ОСОБА_108 призначити покарання: за ст.115 ч.2 п.п.6, 12 КК України - у вигляді П`ЯТНАДЦАТИ (15) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_16 , за ст.187 ч.4 КК України - у вигляді ДВАНАДЦЯТИ (12) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_16 .

Остаточно покарання ОСОБА_16 визначити на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у вигляді П`ЯТНАДЦАТИ (15) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_16 .

Строк покарання ОСОБА_16 обчислювати з 6 травня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч.2 п.п.6, 12 КК України, та ст. 187 ч.4 КК України.

ОСОБА_109 призначити покарання: за ст.115 ч.2 п.п.6, 12 КК України - у вигляді П`ЯТНАДЦАТИ (15) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_17 , за ст.187 ч.4 КК України - у вигляді ДВАНАДЦЯТИ (12) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_17 .

Остаточно покарання ОСОБА_17 визначити на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у вигляді П`ЯТНАДЦАТИ (15) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу з конфіскацією майна, яке є власністю ОСОБА_17 .

Строк покарання ОСОБА_17 обчислювати з 6 травня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Після вступу вироку до законної сили речові докази по справі: 12 слідів пальців рук; зразки відбитків пальців рук ОСОБА_17 ; зразки відбитків пальців рук ОСОБА_16 ; фрагмент липкої стрічки залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження; зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу ОСОБА_20 ; зразки крові з трупу ОСОБА_20 ; зв`язку ключів у кількості 4 металевих та 1 магнітного ключа; зразки крові та слини ОСОБА_16 ; зразки крові та слини ОСОБА_17 , дві медичні пігулки препарату «Сонміл» знищити; мобільний телефон марки «Нокіа Х2-02» ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 ; сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 та «Лайф» № НОМЕР_5 повернути ОСОБА_17 ; куртку із шкірозамінника; мобільний телефон марки «НТС Desіге» ІМЕІ НОМЕР_6 ; сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_7 повернути ОСОБА_16 .

Стягнути з ОСОБА_16 на користь держави судові витрати у сумі 98 грн. 28 коп. понесені на залучення експерта.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави судові витрати у сумі 98 грн. 28 коп. понесені на залучення експерта.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_16 залишити без змін тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_17 залишити без змін тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч.6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

суддя : ОСОБА_2

суддя : ОСОБА_3