ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/2336/16-к
Провадження № 1-кс/201/2222/2016р.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: заявника ОСОБА_3
за участю: адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі - Дніпропетровській установи виконання покарань № 4 УДПтСУ в Дніпропетровській області,
ВСТАНОВИВ:
19.02.2016р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 19.02.2016р., винесеною одноособово, клопотання засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі було повернуто останньому із роз`ясненням про те, що ОСОБА_3 має право звернутися з відповідним клопотанням у встановленому законом порядку до належного суду.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.03.2016р. було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано вищезазначену ухвалу слідчого судді з направленням матеріалів за клопотанням до суду першої інстанції для здійснення судового розгляду.
15.03.2016р. матеріали клопотання ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі надійшли до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з апеляційного суду Дніпропетровської області для судового розгляду.
Під час судового засідання 18.03.2016р. головуючій по справі слідчому судді ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 було заявлено відвід.
Ухвалою суду від 25.03.2016р. (під головуванням слідчого судді ОСОБА_5 ) в задоволені відводу було відмовлено.
У судовому засіданні 06.04.2016р. заявник ОСОБА_3 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, наголошуючи, що зараз він вже є таким, що відбуває покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Назва установи - Дніпропетровська установа виконання покарань № 4 УДПтСУ в Дніпропетровській області.
Адвокат ОСОБА_4 також вважав, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на положення ст. 537, 539 КПК України.
Представник прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 у судові засідання 18.03.2016р. та 06.04.2016р. не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання кожного разу повідомлявся належним чином, своїми заявами двічі просив клопотання ОСОБА_3 розглядати за його відсутністю, відмовивши в його задоволенні.
З урахуванням вищевикладеного, суд постановив ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про розгляд клопотання за відсутністю представника прокуратури Дніпропетровської області.
Суд, вислухавши заявника, його адвоката, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що в задоволені клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Зі змісту клопотання ОСОБА_3 та обставин, якими останній його обґрунтовує, витікає, що ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку та керуючись нормами КПК України, а саме: п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України (Питання, які вирішуються судом під час виконання вироків) та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України (Порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку), тобто щодо засудженого, однак ОСОБА_3 також зазначає, що він є потерпілим та приймає участь у процесуальних діях під час досудових розслідувань (оскарження незаконних дій чи бездіяльності працівників прокуратури) та на даний час є рішення судів, якими бездіяльність прокуратури визнано незаконною та зобов`язано вчинити певні дії, крім того на розгляді цього суду знаходиться його скарги, а тому ОСОБА_3 просить тимчасово, тобто, до вирішення питання по суті в кримінальних провадженнях, в яких він є фігурантом, залишити його у слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська.
Також слід звернути увагу, що канцелярією суду зазначена справа була заведена відповідно до Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ з індексом 1-кс, що відповідає клопотанню слідчого, прокурора чи адвоката, скарзі на дії, рішення чи бездіяльність слідчого, прокурора, заяви про відвід.
Згідно встановленого законом порядку вказане клопотання було розподіллено автоматизованою системою документообігу суду для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .
Частиною першою статті 26 КПК України, передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Пунктом 12 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Відповідно до даних автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_3 не був засуджений цим судом та в провадженні суду не перебувають кримінальні провадження щодо нього, також на підтвердження зазначеного заявником до клопотання не було надано жодного доказу та не наведено підстав звернення з цим клопотанням саме до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, крім того, не можуть бути взяті до уваги можливі посилання заявника, що вище вказане питання підлягає вирішенню в порядку виконання судових рішень, що були ухвалені цим судом, при розгляді скарг в порядку розділу 1 Глави 26 КПК України, оскільки нормами, на які посилається заявник у своєму клопотанні передбачено вирішення питань, які вирішуються судом під час виконання вироків та питань, пов`язаних із виконанням вироку, а не ухвал слідчого судді, а тому вище вказане питання не відноситься до компетенції слідчого судді.
Главою 26 та статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, однак вимоги заявника до даного переліку не відносяться, а отже не можуть бути оскаржені у судовому порядку до слідчого судді.
На запитання головуючого, ОСОБА_3 під час судового засідання відповів, що після винесення судом 25.03.2016р. (під головуванням слідчого судді ОСОБА_1 ) ухвали про відмову в задоволені аналогічного клопотання, яке надійшло до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ вдруге 16.03.2016р., він так і не звертався до Бабушкінького районного суду м. Дніпропетровська (який оголосив йому вирок) з таким клопотанням, оскільки не згодний з такою ухвалою суду від 25.03.2016р.
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, а також те, що заявник просить суд тимчасово залишити його у слідчому ізоляторі, що не може бути предметом розгляду під час досудового розслідування, виходячи із норм, передбачених главою 26 КПК України та статті 303 КПК України, якою передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження, однак вимоги заявника до даного переліку не відносяться, а отже не можуть бути оскаржені у судовому порядку до слідчого судді, та з урахуванням вище викладеного та зазначеного вирішення питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі не підлягає розгляду в цьому суді та не відноситься до повноважень слідчого судді, тому клопотання ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволені клопотання ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі - Дніпропетровській установи виконання покарань № 4 УДПтСУ в Дніпропетровській області відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1