У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2. і ОСОБА_3.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 09 вересня 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року ОСОБА_5 засуджено за пунктом 2 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі ‒ КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 15 вересня 2009 року касаційні скарги потерпілої ОСОБА_6, засудженого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_5‒ без зміни.

03 березня 2010 року засуджений ОСОБА_5 подав заяву до Європейського суду з прав людини (далі ‒ Суд), у якій зазначив, що під час провадження у справі щодо нього були порушені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі ‒ Конвенція), а саме стверджував, що під час першого допиту працівниками міліції він не мав доступу до захисника та що засідання суду касаційної інстанції відбулося за його відсутності та за відсутності його захисника, але в присутності прокурора.

Рішенням Суду у справі «ОСОБА_5 проти України» від 17 грудня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 17 березня 2016 року констатовано порушення Україною пункту 1 статті 6 у поєднанні з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв'язку з обмеженням права заявника на правову допомогу захисника під час першого допиту.

У заяві, поданій до Верховного Суду України 26 серпня 2016 року, захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року та ухвали Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року щодо ОСОБА_5 з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні цієї справи.

Указуючи на порушення Конвенції, констатовані у наведеному рішенні Суду, та даючи свою оцінку доказам у справі, захисник стверджує про непричетність ОСОБА_5 до злочину, за яким його засуджено. Просить скасувати вирок Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року та ухвалу Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року, а провадження по справі закрити.

Одночасно захисник порушує питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень, обґрунтовуючи причини його пропуску тим, що автентичний переклад рішення Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2015 року «ОСОБА_5 проти України» він отримав 22 липня 2016 року, а завірені копії судових рішень щодо ОСОБА_5 з Апеляційного суду Черкаської області - 12 серпня 2016 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву захисника та додані до заяви копії судових рішень та інші матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У своїй заяві захисник, хоча й послався як на підставу перегляду на пункт 2 частини першої статті 445 КПК, однак просить переглянути вирок Апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року та ухвалу Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року у зв'язку з прийняттям Європейським судом з прав людини рішення від 17 грудня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 17 березня 2016 року, тобто з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК (в редакції Закону України №192-VIII від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», що набрав чинності з 28 березня 2015 року).

Статтею 447 КПК (у чинній редакції) встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України. За цим законом заява про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК, може бути подана протягом трьох місяців з дня, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

Рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» від 17 грудня 2015 року набуло статусу остаточного 17 березня 2016 року, заяву про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 захисник направив до Верховного Суду України 26 серпня 2016 року, про що свідчить дата, зазначена у його заяві та відбиток штампу «Укрпошти» поштового відділення м. Черкаси - тобто після закінчення встановленого статтею 447 КПК тримісячного строку на оскарження.

Як убачається з доданого до заяви листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 14 червня 2016 року, відповідно до статті 5 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, Урядовий уповноважений листами від 11 травня 2016 року надіслав стислий виклад рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» захиснику ОСОБА_4, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, всім державним органам, посадовим особам та іншим суб'єктам, безпосередньо причетним до справи, за якою постановлено рішення. Також, 11 травня 2016 року Урядовий уповноважений надіслав повідомлення, зокрема і захиснику ОСОБА_4, з роз'ясненням права ОСОБА_5 порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства. Крім того, 17 травня 2016 року зазначене рішення було опубліковано у випуску газети «Урядовий кур'єр» № 91.

Наведене дає підставу вважати, що особі, на користь якої ухвалено зазначене рішення - ОСОБА_5 було достеменно відомо про набуття рішенням Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2015 року «ОСОБА_5 проти України» статусу остаточного 17 березня 2016 року.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у передбачений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання захисника як на причину пропуску строку на те, що автентичний переклад рішення Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2015 року «ОСОБА_5 проти України» надійшов на його адресу 22 липня 2016 року, а завірені копії вироку апеляційного суду Черкаської області від 18 травня 2009 року та ухвали Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року щодо ОСОБА_5 - 12 серпня 2016 року, не може бути визнано поважною, тому у задоволенні клопотання про поновлення цього строку слід відмовити, а заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4 у поновленні строку на подання заяви про перегляд ухвали Верховного Суду України від 15 вересня 2009 року щодо ОСОБА_5.

Заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1