КП№ 278/2484/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
15 листопада 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, за яким обвинувачується:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , -
за частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України (далі КК) , -
В С Т А Н О В И В:
27.04.2015 ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу під час мобілізації. У подальшому обвинуваченого наказом командира військової частини (далі в/ч) польова пошта НОМЕР_1 від 18.06.2015 №18 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду радіотелефоніста-лінійного наглядача відділення управління взводу цієї в/ч.
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з районного військового комісаріату.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №30/214 від 17.03.2014, №454/2014 від 06.05.2014, №607/2014 від 21.07.2014, №15/2015 від 14.01.2015 в Україні розпочато мобілізацію та оголошено про особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відтак, ОСОБА_4 з 27.04.2015 вважався військовослужбовцем, який проходив військову службу в умовах особливого періоду. На підставі наказу командира в/ч полова пошта НОМЕР_1 від 13.04.2016 №10 сержант ОСОБА_4 прибув на польовий вихід до в/ч НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , де виконував службові обов`язки.
Згідно зі статтями 17, 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України є обов`язком її громадян. Статтями 1, 2 Закону встановлено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Відповідно до положень Військової присяги, статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України під час проходження військової служби ОСОБА_4 зобов`язаний був додержуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів, зразково виконувати свої службові обов`язки. За дозволом на звільнення з розташування військової частини військовослужбовець зобов`язаний звертатись до командира частини.
На порушення Конституції України та зазначених вимог закону обвинувачений вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем в/ч польова пошта НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без відповідного дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду 17.04.2016 об 08 год. самовільно залишив в/ч НОМЕР_2 . Перебуваючи поза межами частини, ОСОБА_4 обов`язки за посадою не виконував, не повідомляв правоохоронні чи інші органи державної влади про свою належність до військової служби та про вчинене ним ухилення від неї, проводив час на власний розсуд. 28.04.2016 обвинувачений самостійно повернувся до в/ч НОМЕР_2 , де приступив до виконання військових обов`язків.
05.05.2016 ОСОБА_4 вирішив повторно ухилитися від військової служби. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем в/ч польова пошта НОМЕР_1 , призваний під час мобілізації, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без відповідного дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду 05.05.2016 самовільно залишив в/ч НОМЕР_2 . 09.05.2016 ОСОБА_4 самостійно повернувся до в/ч НОМЕР_2 .
Продовжуючи злочину діяльність, 24.05.2016 обвинувачений навмисно, повторно протягом року самовільно залишив місце військової служби - в/ч НОМЕР_2 в умовах особливого періоду, без відповідного дозволу командування на залишення розташування частини та поважних причин. 12.07.2016 ОСОБА_4 самостійно повернувся до в/ч НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 №191 від 15.07.2016 ОСОБА_4 був звільнений з військової служби в запас.
ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, підтвердив фактичні обставини його вчинення, як вони викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що він проживає з батьками похилого віку, які є хворими. Самовільно залишаючи в/ч, він в цей час допомагав батькам. Про свій вчинок шкодує, просить суворо його не карати.
Прокурор вважав не доцільним досліджувати докази щодо визнаних обвинуваченим обставин, посилаючись на відсутність у нього заперечень з цього приводу. ОСОБА_4 позицію прокурора підтримав.
Суд, на підставі частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Судом роз`яснено усім особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 4 статті 407 КК, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до статті 65 КК суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, характеризується посередньо. Обставинами, що в силу статті 66 КК пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що згідно зі статтею 67 КК обтяжує покарання є вчинення злочину повторно. Суд також ураховує вчинення ОСОБА_4 злочину, пов`язаного із порушенням встановленого порядку несення військової служби в умовах особливого для держави України періоду. Разом з тим, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному; самостійно і добровільно повертався до місця служби; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; з військової служби звільнений; доглядає батьків похилого віку. З огляду на обставини справи, особу ОСОБА_4 , міркування прокурора про можливість виправлення останнього без ізоляції його від суспільства, суд призначає покарання із застосуванням положень статей 75, 76 КК, що, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 .
Керуючись статтями 349, 368, 373-376, 532, КПК суд , -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК, та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі статтей 75, 76 КК звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1