Ухвала іменем україни 19 квітня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 03 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Російської Федерації, мешканки АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК,

у с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
Ухвалою апеляційного суду вирок міського суду залишено без змін.

Згідно з вироком ОСОБА_4 засуджено за те, що вона 29 травня 2014 року з метою отримання в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» кредиту у розмірі 50 000 грн умисно надала спеціалісту інформаційно-консультаційного центру ПАТ «АЛЬФА-БАНК», що по вул. Леніна, 24, в м. Іллічівську Одеської області, завідомо підроблену довідку з місця роботи щодо доходів, згідно з якою вона з 13 березня 1991 року працює на посаді головного інженера по будівництву ПП «Автобудсервіс» та за період з грудня 2013 року по травень 2014 року сума її заробітної плати склала 35 000 грн.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості засудженої в інкримінованому злочині. Стверджує, що вирок ґрунтується на припущеннях. Також зазначає, що ОСОБА_4 вважала, що використовувала дійсну довідку, яка була видана директором підприємства, а засуджена не знала, якою мали бути форма і зміст зазначеної довідки. Крім того, на думку захисника, діяння ОСОБА_4 у силу ч. 2 ст. 11 КК не є злочином через малозначність вчиненого.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися ст. ст. 412 414 цього ж Кодексу. Згідно зі змістом зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування судових рішень в касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається з касаційної скарги захисника, він фактично посилається на незаконність засудження ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК.

Разом із тим перевіркою судових рішень встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості й достовірності.

Цей висновок, зокрема ґрунтується на показаннях самої засудженої, яка підтвердила, що отримала від директора ПП «Автобудсервіс» довідку про доходи та надала її представнику ПАТ «АЛЬФА БАНК» для отримання кредиту, на показаннях свідка ОСОБА_6 , який є директором ПП «Автобудсервіс», про те, що він від імені підприємства уклав з ОСОБА_4 трудовий договір на посаду інженера-будівельника та договір підряду. За трудовим договором заробітна плата не була передбачена, а за договором підряду, який починав діяти з жовтня 2013 року, грошова винагорода складала 5800 грн щомісячно. Також винуватість засудженої підтверджується показаннями свідка ОСОБА_7 старшого спеціаліста інформаційно-консультаційного центру ПАТ «АЛЬФА БАНК» про те, що ОСОБА_4 звернулася до банку із заявою про отримання кредиту та передала зазначену довідку про свої доходи, показаннями свідка ОСОБА_8 працівника служби безпеки банку, який показав, що довідка про доходи викликала сумніви щодо її дійсності, про що було повідомлено правоохоронні органи. Ці показання узгоджуються з довідкою УПФУ в Овідіопільському районі Одеської області від 17 червня 2014 року, згідно з якою ПП «Автобудсервіс» по грудень 2009 року надавало звіти без нарахування заробітної плати, а з 2010 року не звітувало перед УПФУ, та з наказом директора ПП «Автобудсервіс» від 15 листопада 2008 року, згідно з яким ОСОБА_4 прийнята на посаду інженера-будівельника на безоплатній основі, й іншими зазначеними у вироку письмовими доказами.

За встановлених судом фактичних обставин діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК кваліфіковано правильно.
Крім того, не обґрунтованими є посилання захисника на необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку з малозначністю.

Як убачається з постанови Верховного суду України від 17 грудня 2015 року, застосування ч. 2 ст. 11 КК, можливе лише за умови, якщо вчинена дія або бездіяльність є малозначною, тобто вона або зовсім не заподіяла і не могла заподіяти шкоди, або ж заподіяла незначної шкоди. Визнаючи діяння малозначним, потрібно враховувати не тільки фактично заподіяну шкоду, але й те, на що було направлено діяння і до яких втрат могло призвести.

Оскільки своїми діями ОСОБА_4 могла заподіяти істотної шкоди юридичній особі на суму кредиту, то їх не можна визнати малозначними.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення.Стосовно доводів апеляційної скарги захисника, аналогічних доводам його касаційної скарги, судом апеляційної інстанції наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 03 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3