Справа № 132/1020/13-к
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2013 р. Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Каращук О. Г.

при секретарі Лисюк О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 29.01.2013 року, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, військовозобовязаного, раніше судимого Калинівським районним судом : 25.07.2004 року за ст.ст. 307 ч.2, 317 ч.2, 263 ч.1 КК України до 5 років, 6 місяців позбавлення волі; 18.05.2009 року за ст.ст. 164 ч.1, 72,71 КК України до позбавлення волі на 1 рік, звільнений умовно-достроково 26.04.2010 року з невідбутим строком 1 місяць 20 днів; 08.09.2011 року за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту, звільнений 03.11.2011 року, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

за участі сторін кримінального провадження :

прокурора Калинівської районної прокуратури Вінницької області ОСОБА_2,

встановив:

Обвинувачення відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України визнається судом доведеним.

ОСОБА_1 на підставі рішення Калинівського районного суду від 12.10.2006 року, зобов'язаний щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 жительки. м. Калинівка вул. Возз"єднання,24/15 на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, до досягнення ними повноліття. В звязку з відмовою добровільно сплачувати аліменти, Калинівським РС було винесено виконавчий лист № 2-1208 від 07.11.2006 року.

Однак, ОСОБА_1 визначені рішенням суду кошти на утримання дітей не сплачує, хоча має таку можливість, щомісячно отримуючи дохід за рахунок тимчасових заробітків. 14.12.2012 року та 23.01.2013 року попереджався про кримінальну відповідальність, на пропозицію державного виконавця працевлаштуватися не реагує, чим з 18.09.2006 року умисно, злісно ухиляється від сплати аліментів, і станом на 01.01.2013 року допустив загальну заборгованість в сумі 36029,83 гривень, що значно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Прокурор по справі ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України відносно ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд приймає рішення за клопотанням прокурора Шиманської В.В.про скорочений судовий розгляд, так як учасники судового провадження вважають, що обставини справи доведені наявними у справі доказами, вони не потребують дослідження у ході судового розгляду і ніким не оспорюються.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_1, а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_1

Суд також розяснив, що при розгляді судової справи в скороченому провадженні сторони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у скоєному визнав повністю, суду пояснив, що в 1996 році він одружився із ОСОБА_3. Протягом їхнього спільного життя в них народилося двоє синів ОСОБА_4 і ОСОБА_2. У 2004 році він був судимий за ряд вчинених злочинів і відбував покарання в Літинській В К протягом 4 років і 2 місяців. В той час коли сидів в тюрмі то його дружина з ним розлучилася і протягом останніх трьох років, які він відбував в колонії з нього вираховували аліменти. Після того як вийшов з тюрми то думав, що аліменти вже непотрібно було сплачувати і ніяких коштів він ні своїй колишній дружині ні дітям не давав. Таким чином у 2009 році він був судимий за несплату аліментів та знову відбував покарання у місцях позбавлення волі протягом 11 місяців. Після того вирішив, що як він відбув покарання за не сплату аліментів то його більше в тюрму не посадять і він може не сплачувати аліменти. На роботу нікуди не влаштовувався, на життя заробляв тимчасовими заробітками. З отриманих коштів він жодного разу офіційно не сплачував аліменти своїй колишній дружині. Аліменти він не сплачував умисно так як йому коштів на прожиття не вистачало самому. Також від державного виконавця він неодноразово попереджався про наслідки несплати аліментів та давав підписки про те, що не буде ухилятися від сплати аліментів. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_1 в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, підтверджується також матеріалами зібраними під час досудового розслідування справи, які не були обєктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) є вірною.

Обставиною, що помякшує покарання обвинуваченому ОСОБА_1 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 передбачених ст. 67 КК України не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений негативно характеризується по місцю проживання, не працює, зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово судимий, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі.

В ході судового розгляду справи встановлено, що процесуальні витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України ( в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року і 6 місяців обмеження волі.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлений, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речові докази відсутні.

Строк покарання обчислювати з моменту вступу вироку в закону силу.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд Вінницької області, а засудженому ОСОБА_1 з моменту вручення йому копії вироку. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя