Справа № 456/4967/15-к
Провадження № 1-кп/456/77/2016
ВИРОК
іменем України
29 січня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

педагога ВПУ№ 16 м. Стрий ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, учневі 2 курсу ВПУ № 16 м. Стрий, депутатом не являється, раніше не судимого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.189, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи знайомим з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в вересні 2015 року вирішив незаконно збагатитись шляхом вимагання грошових коштів у останнього. Реалізовуючи свій прямий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на початку вересня 2015 року, перебуваючи на четвертому поверсі учнівського гуртожитку ВХПУ АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 в грубій формі, вимагав у ОСОБА_5 надати йому кошти в розмірі 350 гривень, застосовуючи при цьому погрози застосувати фізичне насильство над останнім, якщо той не передасть йому кошти. Сприймаючи вказані погрози ОСОБА_4 , як дійсні і реальні, побоюючись їх реального виконання із сторони ОСОБА_4 , у разі відмови від виконання його незаконних вимог, потерпілий ОСОБА_5 у приміщенні того ж учнівського гуртожитку, через чотири дні після вимагання, передав ОСОБА_4 в якості матеріального еквіваленту вищевказаної суми, золотий кулон вагою в 2 грами, вартістю 1000 гривень.

Крім того, повторно, реалізовуючи свій прямий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в середині вересня 2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи на четвертому поверсі учнівського гуртожитку ВХПУ АДРЕСА_2 , в грубій формі, вимагав у ОСОБА_5 надати йому кошти в розмірі 500 гривень, застосовуючи при цьому погрози застосування фізичного насильства над останнім, якщо той не передасть йому кошти. Потерпілий ОСОБА_5 , сприймаючи вказані погрози ОСОБА_4 , як дійсні і реальні, побоюючись їх реального виконання із сторони ОСОБА_4 , у разі відмови від виконання його незаконних вимог, намагався позичити вказану суму грошей у своєї тітки ОСОБА_6 , яка останньому їх не надала.

Також повторно, наприкінці вересня 2015 року (точна дата не відома), ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні учнівського гуртожитку ВХПУ АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій прямий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 , повідомивши завідомо неправдиві відомості та переконавши останню у тому, що нібито її племінник ОСОБА_5 позичив у нього кошти, які не повертає, шахрайським способом заволодів її грошовими коштами в сумі 500 гривень.

Крім того, 30.10.2015 року, близько 19-00 години, повторно, ОСОБА_4 , перебуваючи на четвертому поверсі учнівського гуртожитку, що в АДРЕСА_3 , в грубій формі вимагав у ОСОБА_5 надати йому кошти в розмірі 350 гривень, застосовуючи при цьому погрози застосувати фізичне насильство над останнім, якщо той не передасть йому кошти. Потерпілий ОСОБА_5 , сприймаючи вказані погрози ОСОБА_4 , як дійсні і реальні, побоюючись їх реального виконання із сторони ОСОБА_4 , у разі відмови від виконання його незаконних вимог, взявши свої кошти в сумі 200 гривень та передав їх останньому 04.11.2015 року, близько 09-00 години, неподалік від магазину «Пролісок», що в м. Стрий по вул. О. Гасина, буд. 1, де і його злочинні дії було викрито працівниками міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю у вчинених ним кримінальних правопорушеннях. Пояснив, що справді вимагав у потерпілих гроші. У вчиненому щиро розкаюється, завдану матеріальну шкоду потерпілим відшкодував, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна, з погрозою застосування насильства над потерпілим.

Його ж дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 189 КК України, як вимога передачі чужого майна, з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчинене повторно.

Також його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушеннях обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, суд вбачає щире каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, раніше не судимий, той факт, що він повністю визнав свою вину, відшкодував потерпілим завдану матеріальну шкоду, оскільки цей факт вони самі ж підтвердили в судовому засіданні, щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях та активно сприяв розкриттю злочину.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання обмежитись межами санкції ч. 1 ст. 189, ч.2 ст. 189 та ч.2 ст. 190 КК України, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Однак, приймаючи до уваги вищенаведені пом`якшуючі обставини, зокрема той факт, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обов`язки.

Речові докази , а саме грошову банкноту Національного банку України номіналом 200 (двісті) гривень, серії ЗЄ № 6253582, 2007 року випуску повернути ОСОБА_5 ; роздруківку із сторінки ОСОБА_4 в соціальній сітці «Вконтактах» на семи аркушах залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 189 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Його ж за ч.2 ст. 189 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Його ж за ч.2 ст. 190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Речові докази, а саме грошову банкноту Національного банку України номіналом 200 (двісті) гривень, серії ЗЄ № 6253582, 2007 року випуску повернути ОСОБА_5 ; роздруківку із сторінки ОСОБА_4 в соціальній сітці «Вконтактах» на семи аркушах залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий-суддя ОСОБА_1