АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 630/223/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2048/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Люботинського міського суду Харківської області від 8 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с.Де-Кастри, Ільчивського району, Хабаровського краю, РФ, росіянина, громадянина РФ, який має неповну середню освіту, не одруженого, не працюцого, раніше судимого вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 24.10.2008р. за ч. 2 ст. 121 до 7 років позбавлення волі, звільненого умовно-достроково на невідбуту частину покарання у 2 роки 2 місяці 26 днів згідно ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 08.02.2013р., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України з покладенням на нього наступних обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи № 3989 від 15.04.2016 р. у розмірі 176,20 грн. стягнуті з ОСОБА_7 на користь держави.
Згідно вироку 23 лютого 2016 року близько 19.00, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_8 , переліз через паркан вказаного домоволодіння та опинившись на території подвір`я, таємно, через кватирку вікна проник до будинку, звідки викрав наступне майно, а саме: бувший у використані бідон алюмінієвий, ємкістю 5 л. із ручкою, вартістю - 90,00 грн., бувшу у використані сковороду з алюмінієвою кришкою, діаметром 24 см., вартістю - 100,00 грн., бувшу у використані сковороду алюмінієву без кришки, діаметром 24 см., вартістю - 150,00 грн., бувшу у використані сковороду, діаметром 20 см., вартістю - 50,00 грн., бувший у використані таз алюмінієвий ємкістю 7 літрів, діаметр 50 см., вартістю - 100,00 грн., бувший у використані таз алюмінієвий, ємкістю 5 л. та діаметром 40 см., вартістю - 80,00 грн., бувший у використані двигун асинхронний тип - 4АМХ90L6УЗ № 058490, який виготовлений у СРСР ГОСТ - 183 - 74, вартістю - 700,00 грн., бувший у використані двигун асинхроний ГОСТ 153 - 53, який виготовлений у СРСР, вартістю - 300,00 грн., бувший у використані двигун асинхронний, який був виготовлений у СРСР (марка та модель на бирці двигуна не читаються), вартістю - 300,00 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
При цьому зазначає, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у замаху на вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Разом з тим формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним випливає, що ОСОБА_7 вчинив закінчений злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, і таким чином, воно не відповідає фактичным обставинам кримінального провадження, зокрема висунутому ОСОБА_7 обвинуваченню.
Крім того, у вироку не зазначена загальна вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_7 .
Заслухваши доповідь, думку прокурора який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі обєктивно зясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку вказується формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 було висунуте обвинувачення за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України. Під час судового розгляду прокурором зміни до обвинувачення не вносилися.
Зазначене кримінальне провадження було розглянуто судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав себе винним у висунутому обвинуваченні.
Між тим, з мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції, у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним зазначив, що ОСОБА_7 вчинив закінчене кримінальне порушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, обвинувачення щодо якого йому висунуто не було.
Також, у вироку не зазначена загальна вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_7 , тобто розмір шкоди, який міг спричинити обвинувачений.
Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.6 ст. 9 КПК України У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого Победінському обвинувачення, збільшивши його обсяг, що потягло за собою порушення права обвинуваченого на захист, вирок не може вважатись законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог закону, і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.
Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 8 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді