Ухвала іменем україни 06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів за участю секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004610, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2014 року за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування основного покарання з випробуванням на строк 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК, за касаційною скаргою заступника прокурора Хмельницької області на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 308 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, за виключенням житла.

На підставі ст. 71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2014 року остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, за виключенням житла, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 27 січня 2015 року, у цей строк зараховано період часу його перебування під вартою з 18 вересня 2014 року до 26 січня 2015 року.

Також цим вироком засуджено ОСОБА_8 , судове рішення стосовно якого не оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 квітня 2015 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 18 вересня 2014 року приблизно о 12.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_8 з метою заволодіння медичним препаратом метадолом, який містить наркотичну речовину метадон, зайшов у кімнату № 1 Хмельницького обласного наркологічного диспансеру на вул. Ватутіна, 16 у м. Хмельницькому, де за допомогою предмета, схожого на пістолет, здійснив напад на фельдшера-нарколога ОСОБА_9 і, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя, яке потерпіла сприймала, як реальне, змусив її надати йому 200 одиниць метадолу, який містить наркотичну речовину метадон.

Під час нападу у згаданій кімнаті перебував також пацієнт ОСОБА_10 , який затримав ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 втік.

У касаційній скарзі прокурор просить змінити постановлені судові рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що місцевий суд, приначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК, безпідставно у повному розмірі приєднав додаткове покарання, призначене попереднім вироком від 23 липня 2014 року (за ч. 2 ст. 286, ст. 75 КК, який набрав законної сили 23 серпня 2014 року) у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, не дотримався положень ч. 3 ст. 55 КК.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання скарги, думку захисника, котрий не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК, прокурором у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає слушними.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком , повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому при застосуванні ст. 75 КК невідбутим є весь строк основного покарання, оскільки від відбування його засудженого звільнено, а також невідбута частина додаткового покарання, оскільки частина строку цього додаткового покарання була вже відбута засудженим реально.

Отже, у разі вчинення особою, звільненою від основного покарання з випробуванням, нового злочину протягом іспитового строку, до покарання за цей новий злочин приєднанню підлягає тільки та частина додаткового покарання, яка ще не відбута особою на момент постановлення нового обвинувального вироку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК його було звільненого від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. Цей вирок вступив у законну силу 23 серпня 2014 року.

Згідно повідомлення начальника Красилівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України в Хмельницькій області строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами засудженому ОСОБА_7 відраховувався з 26 серпня 2014 року.

Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваного вироку від 27 січня 2015 року невідбута частина покарання за попереднім вироком становила 2 роки 6 місяців 27 днів, як правильно зазначив у касаційній скарзі прокурор.
Отже, при призначенні покарання за сукупністю вироків місцевий суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 71 КК, на що не звернув уваги апеляційний суд.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого та апеляційного судів підлягають зміні в частині призначення ОСОБА_7 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК.

Керуючись статтями 433-436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 308 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, за виключенням житла.

На підставі ст. 71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2014 року остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна, за виключенням житла, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки 6 місяців 27 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3