Провадження № 1-кс/308/3614/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2016 р. слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,

В С Т А Н О В И В:
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання відносно ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що 16.04.2016 р. ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у кримінальному провадженні № 0000034 від 11.04.2016 р. відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, обрано запобіжний захід тримання під вартою з правом внесення застави. При цьому, на ОСОБА_6 суд поклав наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатись із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого або суд про зміну свого місця проживання, а також роз`яснено, що в разі невиконання вказаних обов`язків на нього може бути накладене грошове стягнення передбачене законом.
18.04.2016 р. заставодавцем була внесена застава у розмірі 27560 грн.
На даний час вважають, що раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 є занадто суворим і його слід змінити на запобіжний захід, передбачений ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання.
Клопотання про обрання запобіжного заходу прокурором було обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а тому ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно наявні і їх запобіганню не може сприяти ніякий інший запобіжний захід окрім тримання під вартою.
Проте, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження 22.04.2016 р. ОСОБА_6 було повідомлено про нову підозру в якій його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України.
Протягом досудового розслідування у даному провадженні ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі чітко виконував всі процесуальні обов`язки покладені на нього, не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не вчиняв ніяких дій по знищенню, переховуванню або спотворенню доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, не впливав на свідків, а також іншим чином не перешкоджав кримінальному провадженню.
Крім того, не дивлячись на те, що з 22.04.2016 р. з ОСОБА_6 не проводилося жодних процесуальних дій, а досудове розслідування у даному провадженні було закінчено, останній з`являвся за першим викликом до слідчого і суду, що свідчить про те, що він не мав і не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв органам досудового розслідування в його розкритті.
З наведених підстав, просять суд запобіжний захід заставу змінити на більш м`який, а саме на особисте зобов`язання, оскільки на даний час є обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, тобто є новими, зокрема змінилася кваліфікація кримінального правопорушення (з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 369 КК України) інкримінованого ОСОБА_6 .
У випадку задоволення даного клопотання і обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, поведінка останнього не зміниться і ніяким чином не вплине на хід розслідування даного провадження та його подальший розгляду в суді.
Крім того, просять врахувати, що ОСОБА_6 є особою молодого віку, в нього міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання, він має батька похилого віку за яким здійснює догляд, він одружений, має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, ніколи не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, по місцю роботи і проживання характеризується позитивно.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на викладені у клопотанні обставини. Просили змінити запобіжний захід з застави на особисте зобов`язання.
Захисник ОСОБА_5 додатково пояснив, що на час обрання запобіжного заходу 16.04.2016 р. слідчий, прокурор і в подальшому суд, враховуючи вимоги ст. 194 КПК України, ухвалюючи рішення по суті клопотання мотивували своє рішення наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Про те, на теперішній час обставини, які враховувалися під час обрання запобіжного заходу до ОСОБА_6 суттєво змінилися, оскільки по суті стали новими для суду на час розгляду даного клопотання. По суті змінилася кваліфікація злочину, інкримінованого ОСОБА_6 , санкція якого пом`якшує відповідальність за вчинене. Відповідно до вимог ст.ст. 177, 194 КПК України, на даний час відсутні будь-які ризики. Приймаючи до уваги, що з 22.04.2016 р. з ОСОБА_6 не проводилося жодних слідчих дій, проте він своєю поведінкою та виконанням обов`язків покладених на нього судом довів, що адекватно сприймає обставини свого вчинку та наслідки, що можуть настати для нього за результатами судового розгляду. ОСОБА_6 розкаявся у вчиненому, співпрацював зі слідством, активно сприяв в розкритті даного злочину. Про це свідчить угода про визнання винуватості укладена ОСОБА_6 з органом досудового розслідування 22.04.2016 р. Однак, хоч вона і не була затверджена судом, і не несе ніяких наслідків для ОСОБА_6 і не являється доказом його вини, проте вона є свідченням ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним і тим самим додатково характеризує особу ОСОБА_6 . Просить долучити до матеріалів клопотання документи, що характеризують особу ОСОБА_6 , а саме копії паспортів його і дружини, копію свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження двох дітей, доньок Емілії та Юліани, які на сьогоднішній день є малолітніми, позитивну характеристику з попереднього місця роботи, копію трудової книжки ОСОБА_6 , а також копій документів про внесення застави. При цьому, згідно наданої суду копії трудової книжки ОСОБА_6 він втратив роботу 23.05.2016 р. у зв`язку з ліквідацією підприємства, що свідчить про погіршення його матеріального стану, оскільки на теперішній час єдиним утримувачем родини є його дружина. Застава 18.04.2016 р. була внесена не дружиною ОСОБА_6 , а заставодавцем ОСОБА_7 , оскільки таких коштів родина ОСОБА_6 не мала і не має на теперішній час, а їх заставодавець надав на 3-4 місяці і в даний час вимагає повернення. Звертає увагу на те, що ст. 186 КПК України надає право стороні захисту звернутися з клопотаннями про зміну запобіжного заходу до слідчого судді. А тому підтримуючи заявлене клопотання, просить його задовольнити та змінити раніше обраний запобіжний захід на особисте зобов`язання, повернути кошти внесені як застава.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вважаючи таке безпідставним. Пояснив, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 закінчено. Складений обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 разом з угодою про визнання ним винуватості було направлено до Воловецького районного суду Закарпатської області. Однак судом у затвердженні угоди було відмолено, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України. Оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні було направлено до суду, то подальше його повернення прокурору не є продовженням досудового розслідування.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення захисника, обвинуваченого, думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Встановлено, що 16.04.2016 р. слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено ухвалу про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні за № 0000034 від 11.04.2016 р. Обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії ухвали, який закінчується о 20 год. 30 хв. 14.06.2016 р. Одночасно визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, 20 розмірів мінімальної заробітної плати (27560 грн.), та роз`яснено, що ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі внесення застави на ОСОБА_6 постановлено покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
У зв`язку з внесенням застави у визначеному розмірі ОСОБА_6 було звільнено з-під варти.
22.04.2016 р. слідчим військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_6 було повідомлено про нову підозру, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
22.04.2016 р. в порядку ст. 291 КПК України складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000034, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 11.04.2016 р., відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, який направлено до суду.
Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.05.2016 р. постановлено відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 22 квітня 2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором міліції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 11 квітня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Постановлено судове провадження продовжити в загальному порядку та роз`яснено, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.05.2016 р. постановлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 11 квітня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України повернути прокурору.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.
У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, міцність соціальних зв`язків у обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього утриманців, дані про особу обвинуваченого, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого обвинувачується особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Клопотання захисника не містить і слідчим суддею при його розгляді не встановлено обставин, які би свідчили, що необхідність застосування до ОСОБА_6 раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді застави на теперішній час відпала.
Надані стороною захисту матеріали, які характеризують особу ОСОБА_6 , з урахуванням всіх обставин та тяжкості інкримінованого йому злочину, не можуть бути враховані в якості достатніх підстав для зміни запобіжного заходу.
Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що виключних обставин для зміни запобіжного заходу у вигляді застави ОСОБА_6 немає.
Враховуючи викладене слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Що стосується доводів прокурора про відмову у задоволенні клопотання з тих підстав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 закінчено, оскільки обвинувальний акт відносно нього вже було направлено до суду, то слідчий суддя звертає увагу не те, що відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Bellet v. Fгаnсе, в якому зазначено, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Керуючись ст.ст. 177-179, 194, 201, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1