АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/610/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2136/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - - ОСОБА_2 ,
суддів - - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - - ОСОБА_6 ,
захисника - - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізюм, Харківської області, громадянин України, українець, має дитину 2010 р.н., раніше судимий:
-16.09.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 186 ч. 1, 186 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі:
-21.11.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, 22.06.2015 року умовно-достроково звільнений на не відбутий строк 8 місяців 20 днів, згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2015 року,
розлучений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано, невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2013 року та остаточно визначено покарання ОСОБА_8 у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що 05 лютого 2016 року, приблизно о 17 годині ОСОБА_8 , повторно, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 діючи з корисливих мотивів, підійшовши до ОСОБА_9 , штовхнув останнього, результаті чого ОСОБА_9 впав, після чого, з його лівої руки зняв годинник, «Romanson тм-4123 m Adel», вартістю 1588 грн. а також з лівої руки безіменного пальця зняв золоту каблучку, вартістю 1876 грн. 56 коп. заподіявши при цьому згідно висновку судово-медичної експертизи № 37-ИЗ/16 від 06.02.2016 року тілесні ушкодження у вигляді саден і синців в області лівої кисті та лівого лучезап`ястного суглоба, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, тим самим застосував до ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3464 грн.
Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.04.2016 року змінити та пом`якшити призначене йому районним судом покаранням.
Свої апеляційні вимоги обвинувачений обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував такі обставини, як його щиросердне каяття, визнання своєї провини, сприяння досудовому та судовому слідству, також те, що він має на утриманні малолітнього сина, батьків-пенсіонерів, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого; з`ясувавши думку прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи , які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. З достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину , дані про особу обвинуваченого, наявність обставин , що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину , і призначив мінімальне покарання передбачене ч.2 ст. 186 КК України.
На підставі ст. 71 КК України суд лише частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком відносно ОСОБА_8 .
Тому призначене ОСОБА_8 покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів; вчинив новий аналогічний злочин в період умовно- дострокового звільнення; не виправдав наданої йому довіри і не бажає становитись на шлях виправлення, що свідчить про стійку антисоціальну спрямованість особи ОСОБА_8 .
При таких обставинах доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо щирого каяття, сприяння слідству та відшкодування школи потерпілому в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєного ним злочину.
Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 не можна вважати таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.
Керуючись ст.ст. 405, 407КПК України судова колегія, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року, строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року до 3 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді -