АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/974/2016 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження № 0015745 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва, ОСОБА_6 , на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина 2015 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , судимого

25 листопада 1999 року Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 140 ч. 2, ст. 145 ч. 1, ст. 142 ч. 3, ст. 145 ч. 2, ст. 42 КК України (в редакції Закону від 1960 року) на 12 років позбавлення волі, в ВТК посиленого режиму з конфіскацією майна; 09.06.2009 р. звільнено умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 27 днів,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року затверджено угоду про примирення, укладену 15 березня 2016 року між потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0015745 від 15.10.2015 року.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до КВІ..

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ, повідомляти КВІ про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до КВІ.

Запобіжний захід ОСОБА_7 та ОСОБА_8 домашній арешт - залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

За вироком суду ОСОБА_7 15.10.2015 року приблизно о 14 годині 30 хвилин разом з ОСОБА_8 перебували в стані алкогольного сп`яніння та знаходились за адресою: АДРЕСА_4 . У вказаний час у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій відносно раніше невідомих осіб - волонтерів на добровільних засадах політичної партії «Право Народу», - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які перебували біля тентової агітаційної палатки вказаної партії та здійснювали волонтерську діяльність. В подальшому, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , безпричинно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувався особливою зухвалістю і виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, у світлий час доби, розпочали словесний конфлікт, що супроводжувався брутальною нецензурною лайкою, з вищевказаними особами.
Після чого, ОСОБА_7 зайшов всередину вказаної тентової палатки та перевернув стіл з агітаційними брошурами на землю. У подальшому, ОСОБА_7 тримаючи у руках пластиковий стіл, пластиковий стілець та термос, належний ОСОБА_11 , вийшов з палатки та разом зі ОСОБА_8 , який весь час супроводжував дії ОСОБА_7 нецензурною лайкою, направились в напрямку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не реагуючи на неодноразові прохання ОСОБА_11 заспокоїтись та повернути речі, ввірені в користування, незважаючи, що на вулиці знаходяться інші громадяни, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до загальноприйнятих у суспільстві правил моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, продовжували висловлюватись брутальною лайкою в бік ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
У подальшому, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 намагалися припинити хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , однак ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганських дій, правою рукою наніс ОСОБА_11 удар по обличчю, внаслідок чого останній відійшов назад та став словесно заспокоювати нападників, після чого, ОСОБА_8 наніс йому удар ногою в область паху. У цей час, ОСОБА_12 , продовжуючи знаходитись на землі, намагався уникнути нападу з боку ОСОБА_7 утримуючи останнього двома руками, отримав від ОСОБА_8 удар ногою по голові, внаслідок якого втратив свідомість.
За вказаною подією, яка тривала приблизно 10 хвилин, спостерігав ОСОБА_13 , який з метою припинення триваючих протиправних дій ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , підійшов до останніх та фізично і словесно почав перешкоджати їхнім хуліганським діям відносно потерпілих. Так, ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_7 та з метою припинити хуліганські дії нападників, почав відтягувати останнього від ОСОБА_12 , який був без свідомості. Та в цей час, ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, наблизився до ОСОБА_13 та грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну зневагу до існуючих елементарних правил і норм поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, у денний час доби, почав словесно ображати останнього, обзиваючи його при цьому брутальною нецензурною лайкою, наніс йому два удари кулаками в область обличчя, тим самим чинив активний опір громадянину, який намагався припинити хуліганські дії.
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свої хуліганські дії не припиняли ще приблизно 5 хвилин, не зважаючи на неодноразові спроби ОСОБА_13 припинити ці дії, при цьому діяли явно, грубо порушуючи громадський порядок, з метою демонстрації зневаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, та з метою самоутвердження за рахунок приниження гідності інших осіб, спричинивши їм фізичний біль.
В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, але невдовзі того ж дня були затримані працівниками міліції неподалік від місця злочину.
Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для проведення судового розгляду з тих підстав, що угода про примирення не може бути укладена у справах про злочини, в яких протиправні дії завдали шкоди суспільним інтересам у сфері забезпечення громадського порядку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити думку адвоката ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду, яким затверджено угоду про примирення законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

30 листопада 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0015745 від 15.10.2015 року за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України надійшов до Дніпровського районного суду міста Києва.

17 грудня 2015 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України та призначено кожному покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , звільнено від відбування покарання, якщо кожен протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 лютого 2016 року вирок суду у зв`язку з порушенням норм процесуального права скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у Дніпровському районному суді міста Києва.

15 березня 2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року затверджено угоду про примирення, укладену 15 березня 2016 року між потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0015745 від 15.10.2015 року.

24 березня 2016 року заступник прокурора м. Києва, ОСОБА_6 , надіслав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що угоду про примирення судом затверджено у кримінальному провадженні, в якому згідно з вимогами закону, угода не може бути укладена.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пред`явлено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 3 КК України, тобто у хуліганстві, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, пов`язане з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії, вчинене групою осіб.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, кримінальний закон передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, інкримінований в діяння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є злочином середньої тяжкості, тобто таким, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, судом дотримано загальний порядок судового провадження на підставі угоди, визначений ст. 474 КПК України, а також з`ясовано, що обвинувачені та потерпілі цілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення.

Крім того, в судовому засіданні прокурор, що брав участь у розгляді справи, підтримав затвердження судом угоди про примирення між обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з правовою кваліфікацією вказаного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 296 КК України.

На підставі викладеного, доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що угода про примирення укладена у кримінальному провадженні, в якому згідно з вимогами закону, угода не може бути укладена, не заслуговують на увагу.

Отже, розглядаючи матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд першої інстанції, дотримався вимог кримінального процесуального закону, що пов`язані із затвердженням угоди про примирення та прийняв обґрунтоване рішення про можливість затвердження угоди про примирення у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний вирок, яким затверджено угоду про примирення винесений з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його зміни чи скасування, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, яким затверджено угоду про примирення, укладену 15 березня 2016 року між потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0015745 від 15.10.2015 року, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України залишити без зміни, апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва, ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 14 червня 2016 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4