Дата документу Справа № 310/1259/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1005/16
Єдиний унікальний № 310/1259/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006169 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луначарське Бердянського району Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 03.09.2001 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

2) 22.08.2002 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 08.10.2004 року умовно - достроково на невідбутий строк 11 місяців 26 днів;

3) 19.12.2008 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнився 06.03.2012 року умовно - достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 25 днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 посилається на незаконність вироку через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.

При цьому зазначає, що суд не врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого - протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_9 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перший створив конфлікту ситуацію, влаштував сварку з ОСОБА_6 та намагався вдарити останнього, що зокрема підтвердив в судовому засіданні і сам потерпілий. Крім того, додатковим поясненням потерпілого ОСОБА_9 про те, що йому у добровільному порядку була відшкодована завдана шкода, яка полягала у витратах на лікування, через що він немає до ОСОБА_6 будь-яких претензій матеріального і морального характеру, та просив суворо обвинуваченого не карати і по можливості призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Тому захисник вважає, що ці обставини у сукупності з іншими, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а саме - активне сприяння органам досудового розслідування в розкритті злочину та щире каяття, дозволяли суду застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України.

На підставі викладеного, захисник просить вирок суду першої інстанції змінити і призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді 3х років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 29 грудня 2015 року, із зарахуванням, відповідно до положень ст. 72 КК України, у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з вказаної дати по набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на суму 1 720, 78 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку, 28 грудня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись на ділянці місцевості розташованої між магазином «Арарат» та будинком АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому один удар ножем в область живота, спричинивши потерпілому, згідно висновку експерта № 34 від 20.01.2016 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого, колото-різаного поранення черевної порожнини із ушкодженням сальника, зв`язки мезаколон, гемоперитонеум (наявність в черевній порожнині крові до 500 мл.), які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Висновки місцевого суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст.121 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі захисником не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній повністю визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, відшкодував збитки потерпілому, останній не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченого, а тому суд призначив йому мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцію ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема, і у зв`язку з тим, що суд не врахував неправомірну поведінку потерпілого, так як обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що свідчить про те, що останній ніяких висновків для себе не зробив та шлях виправлення не встав, будучи неодноразово судимим за вчинення тяжких злочинів, у тому числі і за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ножа (а.п. 162), він знову із застосуванням ножа вчинив аналогічний злочин, у зв`язку з цим, колегія судів вважає, що обвинувачений схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу, а тому наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного.
Керуючись вимогами ч. 1 ст. 379 КПК України, колегія суддів за власної ініціативи вважає необхідним виправити допущену у мотивувальній частині судового рішення описку, шляхом виключення частки «не» з речення «суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння», оскільки ніким із учасників кримінального провадження правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 , за ч. 1 ст. 121 КК України, не ставиться під сумнів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою по даному кримінальному провадженню з 29.12.2015 року по 25.08.2016 року включно, колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.

Уточнити вирок шляхом виключення частки «не» з речення «суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння».

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 29.12.2015 року по 25.08.2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: