н/п 1-кс/640/3317/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2016 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Із постановою про закриття кримінального провадження заявниця не згодна, вважає її незаконною, виходячи з наступного.
Так, оскаржуваною постановою встановлено, що 15.04.2014 року вона, разом з подругою ОСОБА_6 пішла за покупками та зайшли в магазин «СЕNTRO» в м. Харкові по вул. Петровського, 37 вибрати собі взуття. Після того, як вона вибрала вподобану пару, взяла коробку з взуттям, поставила її на підлогу, поміряла, їй подзвонила мама на мобільний телефон, вона розстебнула сумку, поговорила з мамою і поклала телефон на прилавок із взуттям. Спочатку вона забула, що залишила телефон на прилавку з взуттям, розплатилась на касі за куплену пару взуття, спустилась із подругою на перший поверх, відкрила сумку, щоб зробити телефонний дзвінок, але телефону в сумці не виявилось і вона одразу пригадала, що залишила телефон на прилавку в магазині. Повернувшись до прилавка телефону там вже не було.
В оскаржуваній постанові вказано, що вона втратила телефон з власної необережності, оскільки залишила його без нагляду і немає жодних даних про подію кримінального правопорушення. З таким висновком слідчого вона не погоджується, оскільки залишивши телефон на незначний час без нагляду, вона лише тимчасово втратила контроль над своїм майном. З того часу як вона залишила телефон на прилавку і повернулась за ним, пройшло не більше п`яти хвилин. При цьому, вона не губила його, а знала, де залишила мобільний телефон і мала намір його звідти забрати. Таким чином, невідома особа, яка заволоділа її мобільним телефоном, не могла не усвідомлювати, що цей телефон є чиєюсь власністю.
Відповідно до положень ст. 337 ЦК України така особа була зобов"язана повідомити про знахідку адміністрацію магазину, але цього не зробила, а отже мала умисел на викрадення її майна, чим вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст.185 КК України. Як би невідома особа не вкрала її мобільний телефон, вона мала б можливість поновити контроль над своїм майном.
Таким чином, доводи слідчого про те, що вона залишила свій телефон без нагляду, не можуть свідчити про відсутність події кримінального правопорушення і не спростовують факту крадіжки її телефону.
Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження вказано, що свідки вказаної події не встановлені, та відповідно до інформації оператора мобільного зв`язку з`єднання за номером ІМЕІ відсутні.
Зазначила, що подія вказаного кримінального правопорушення підтверджується її заявою і її поясненнями як потерпілої, даними на досудовому слідстві, а також поясненнями свідка ОСОБА_7 , які нічим не спростовані.
Посилання слідчого на відсутність свідків і відсутність даних про з`єднання з мобільним телефоном свідчать про неможливість органу досудового розслідування розкрити вказаний злочин, що не може бути виправданим закриттям кримінального провадження.
На її думку, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні має продовжуватись і слідчим в подальшому має періодично запитуватись інформація про з`єднання з її телефоном за номером ІМЕІ. Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено чи було отримано слідчим тимчасовий доступ до відеозаписів з камер відео спостереження торгівельного центру та окремо у магазині «СЕNTRO».
У судове засідання заявниця не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена судом своєчасно та належним чином. У скарзі просить розглянути скаргу без її участі у зв`язку з тим, що вона має дитину віком 5 місяців і не зможе прибути до суду (а.с.4).
Слідчий СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.17), проте у судове засідання не з`явився, 20.04.2016 подав до суду заяву, у якій просив скаргу розглянути без його участі у зв`язку з проведенням невідкладних слідчих дій по іншим кримінальним провадженням (а.с.19).
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого слідчий суддя розглядає скаргу за його відсутності.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за обставини крадіжки телефону 16.04.2014 в якості потерпілої була допитана ОСОБА_9 (а.с. 15-17).
Слідчий суддя не погоджується з постановою слідчого про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.
Так, в ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отриманні органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.
В порушення ч.1 ст. 223, п.1 ч.1 ст. 91, ч.1 ст. 92, п.2 ч.5 ст.110 КПК України, в ході досудового розслідування слідчим не проведені в повному обсязі слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
В оскаржуваній постанові слідчий як на підставу для закриття кримінального провадження послався на те, що в ході досудового розслідування не було встановлено свідків та очевидців вищевказаної події, а також будь-яких об`єктивних даних, окрім показань потерпілої ОСОБА_3 , які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення, а не втрату останньою свого майна з власної необачності, через те, що вона залишила свій мобільний телефон без нагляду.
При цьому, слідчий не провів в достатньому обсязі необхідних слідчих дій щодо збирання, перевірки та оцінки доказів у кримінальному провадженні.
Так, слідчим не вжито заходів щодо встановлення осіб, які на момент вчинення злочину працювали в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою м. Харків, вул. Петровського, 37; не перевірено чи були встановлені в зазначеному магазині камери відео спостереження.
Матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для продовження досудового розслідування, при проведенні якого органу досудового розслідування слід в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.303-307,309,372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1