АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1752/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 620/697/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою начальника Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000235 про накладення арешту на майно, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000235 про накладення арешту на майно, а саме автомобілю ВАЗ 2103, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .
Слідчий суддя вказав, що ані слідчим, ані прокурором не було доведено підстав, у зв`язку з яким необхідно накласти арешт на майно, не зазначено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Крім того, санкція ч. 1 ст. 185 КК України не передбачає такого виду покарання як конфіскація майна. Враховуючи, що ОСОБА_8 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, накладення арешту на належне йому майно обмежить його право власності.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000235.
Прокурором зазначено, що слідчий суддя посилався на норми КПК України, які на час розгляду клопотання втратили чинність, зокрема ст. 170 КПК України. Вказує, що за допомогою автомобілю ВАЗ 2103, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 було вчинено крадіжку причепу, марки ГКБ-819, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Дружбокраянське», а тому вказаний автомобіль є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, а отже відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом, на що зверталася увага при розгляді клопотання. Слідчим суддею прийнято рішення без урахування вимог абзацу 2 ч. 10 ст. 170 КПК України. Вважає, що підстави для відмови у задоволенні клопотання відсутні, оскільки клопотання слідчого відповідає вимогам КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги у зв`язку із наступним:
З матеріалів справи вбачається, що 07.10.2016 року за заявою ОСОБА_9 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000235 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме про те, що невідома особа здійснила крадіжку ГКБ-819, який стояв на площі с. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області.
25.10.2016 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000235, а саме: автомобіля ВАЗ 2103, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вказаний автомобіль є доказом злочину, за допомогою якого була вчинені крадіжка причепу ГКБ-819, реєстраційний номер НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 , який належить ТОВ «Дружбоякраянське».
Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, посилався на норми КПК України, які на час розгляду вказаного клопотання втратили чинність. Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні, а накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним, обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи є неможливим.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Застосування норм КПК України, які втратили чинність на момент розгляду клопотання про арешт майна, є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді. Однак, на даний час апеляційний суд вважає за необхідне матеріали клопотання повернути прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Слідчий в абзаці 3 мотивувальної частини клопотання зазначив, що під час перегляду відеозапису з камер зовнішнього відео спостереження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що близько 19.40 години 05.10.2016 року до магазину «Кулінічі» під`їхав автомобіль, яким керував ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області.
Викладені обставини містять в собі логічні неузгодження та протиріччя, оскільки при перегляді відеозапису візуально неможливо встановити хто керував транспортним засобом та анкетні дані цієї особи. При цьому у клопотання не зазначено, чи міститься у вказаному відеозапису, що причеп було викрадено саме за допомогою автомобіля ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_1 . Вказані суперечності перешкоджають розгляду клопотання слідчого по суті, оскільки відповідно до вимог ст. 171 КПК України у клопотанні має бути зазначено підстави для арешту майна, а тому клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу начальника Зачепилівського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000235 про накладення арешту на майно скасувати, а матеріали клопотання повернути прокурору для усунення недоліків, визначивши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання копії цієї ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді