САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2393/15-к
Провадження № 1-кп/726/6/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці кримінальне провадження №0000484 за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернівці, українця, громадянина України, освіта середня, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.12.2006 року Шевченківським районним судом м.Чернівці за ст.ст.185 ч.2, 187 ч.3, 70 КК України на 7 років позбавлення волі; 02.02.2013 року ОСОБА_6 звільнений з Петровської ВК№49 Кіровоградської області по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-суд

В С Т А Н О В И В:
12.09.2015 року біля 15.00 години після спільного відпочинку на дорозі загального користування, неподалік господарства АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 на грунті виниклих неприязних відносин, вчинив словесну суперечку із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, протиправно, несподівано для ОСОБА_4 , наніс їй один удар ножем в область черевної порожнини, чим заподіяв останній ушкодження у вигляді підшкірної гематоми в ділянці 9-10 ребер по середньо-ключичній лінії зліва та колото-різаної рани в ділянці 9-10 ребер по середньо-ключичній лінії зліва з ушкодженням лівої долі печінки (11 квадрант), з ушкодженням малої кривини шлунку та головки підшлункової залози, які згідно висновку судово-медичного експерта №1136 від 21.09.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину не визнав повністю, але пізніше зізнався, що саме він наніс удар ножем, потерпілій ОСОБА_4 , щиро каявся, просив суд суворо не карати. Пояснив, що вони дійсно збирали горіхи разом і продавали. Вживали також разом алкогольні напої та сварилися, причини сварки не пам`ятає. Сам покликав на допомогу. Зазначив, що у нього багато хвороб і він потребує постійного лікування.

Суд, дослідивши докази, зібрані по справі, вважає повністю доведеною винність обвинуваченого у вчиненні ним вказаних раніше дій, що підтверджується наступним.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджувала, що 12.09.2015 року відпочивала з ОСОБА_8 на дачі, у них закінчилися спиртні напої і вони пішли в магазин. Зазначила, що вони займалися збором та продажем горіхів, і для того, щоб їх чистити у них було чотири ножі. Потерпіла випила спиртні напої і почала скандалити та принижувати обвинуваченого по дорозі. ОСОБА_9 образився і пішов наперед, тоді ОСОБА_10 , вирішила його налякати і висловила, що покінчить життя самогубством. Потім взяла ніж і хотіла проткнути куртку, але зачепилася і упала на ніж. ОСОБА_11 повернувся і побачив кров та викликав швидку допомогу. У лікарню прийшов слідчий та сказав, що ОСОБА_9 буде сидіти бо у нього великий послужний список. В доповненнях потерпіла зазначила, що саме ОСОБА_9 наніс їй удар ножем, проте вона на нього зла не тримає, просить суд його суворо не карати, спочатку це заперечувала, через те, що дуже кохає обвинуваченого і через це не бажала писати заяву на нього та щоб його притягували до кримінальної відповідальності.

Підстав, з яких потерпіла може оговорювати обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що він був понятим при слідчій дії, нічого не пам`ятає, ОСОБА_6 ніколи не бачив. Під час проведення слідчої дії не бачив, щоб хтось тиснув на потерпілу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , суду показав, що він лікар, і не пам`ятає, що було 12.09.2015 року, на виїзди не виїжджав і потерпілу також не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем швидкої допомоги. Візуально не пам`ятає потерпілу і нічого не може сказати по суті даного кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що пам`ятає потерпілу, був статистом, де дівчина пояснювала, що і як відбувалося, що саме вона розповідала свідок не пам`ятає. Зазначив, що не бачив, щоб здійснювався тиск на потерпілу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що потерпілу знає. У жовтні 2015 року подзвонив телефон, і її чоловік сказав, що ОСОБА_17 лежить у лікарні. Потерпіла була збентежена, ОСОБА_18 пояснила, що до неї приходила міліція і сказала, що працівники міліції погрожували, що якщо вона не скаже як їм потрібно, то її не будуть лікувати. Також свідок ОСОБА_16 зазначила, що була понятою під час слідчої дії, але тиску на потерпілу тоді не бачила. Пояснила, що ОСОБА_17 забирала з лікарні і на наступний день її викликали до поліції де вона провела з 12.00 години до 18.00 годин, на телефонні дзвінки в цей період не відповідала.

Також допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що ішов по вул. Надрічна приблизно у вересні 2015 року, було світло на мостику побачив двох людей, які сиділи. Трохи далі пройшовши побачив чоловіка, який стояв і сказав йому, щоб дав телефон викликати швидку допомогу. Приїхала швидка, забрала потерпілу. Потерпіла схожа на особу яка знаходиться в залі судового засідання. В той день ішов дощ. Коли швидка забрала потерпілу на землі валявся ніж. Хлопець лишився.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що залучалася під час слідчої дії, як понята. Тиску на потерпілу не бачила. Це відбувалося в лікарні, де у ОСОБА_18 був стабільно важкий стан.

Свідок ОСОБА_21 , пояснила. Що була понятою під час слідчої дії 13.09.2015 року, знімали на камеру потерпілу. Тиску на неї не бачила. Знаходилися у палаті, потім вивезли в коридор, коли прийшли працівники міліції.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , пояснив, що він працює на підстанції Садгора, викликали на поранення ножем. Біля плоту на присадки сиділа дівчина біля неї чоловік. У дівчини була пляма крові. Оглянувши побачили колоту рану, поклали на ноші і занесли в автомобіль де почали надавати медичну допомогу. Чоловік намагався їхати з ними у машині. В руках у чоловіка був ніж в крові. Потерпіла говорила, що на неї напали невідомі хлопці, які намагалися забрати гаманець. Свідомість у потерпілої була приглушена, щодо алкогольного сп`яніння не впевнений чи вона була випивша.

Свідок ОСОБА_23 , в судовому засіданні пояснив, що була осінь, через вікно побачив, як обвинувачений присів і дивився в одну точку. Потім підійшов і попросив викликати швидку допомогу. Дочекавшись швидку, обвинувачений розповів, що потерпілу підрізали біля магазину «Космо». Коли ОСОБА_17 забрала швидка, то свідок побачив ніж, який випав з кишені обвинуваченого.

Допитана експерт ОСОБА_24 , пояснила в судовому засіданні, що можливість самостійного нанесення удару не виключається, бо знаходиться в межах досягнення руки потерпілої. На вул.Мусорського не проводився слідчий експеримент, бо слідчий сказав, що потерпіла змінила свідчення, а саме розповідала як вона сама собі наносила удар.

Крім того, винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому дій підтверджується:

-даними протоколу огляду місця події від 12.08.2015 року та фототаблицею до нього (а.с. 15-20);

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 30);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 28.10.2015 року з фотоілюстрацією. (а.с.35-37);.

-висновком експерта №1136 судової медичної експертизи від 21.09.2015 року, за підсумками якого зазначено, що у ОСОБА_4 знаходиться на стаціонарному лікуванні в ЛШМД м. Чернівці у 2 хірургічному відділенні з 12.09.2015 року де і надалі продовжує лікування із діагнозом клінічним: ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням лівої долі печінки, малої кривини шлунку, головки підшлункової залози. Гемоперетонеум. При проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: підшкірна гематома в ділянці 9-10 ребер по середньо-ключичній лінії зліва. Колото-різана рана в ділянці 9-10 ребер по середньо-ключичній лінії зліва з ушкодженням лівої долі печінки (11 квадрант), з ушкодженням малої кривини шлунку та головки підшлункової залози. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті не менше як однократної травмуючої дії колючо-ріжучого предмету, цілком можливо ножа, по строку та обставинам виникнення можуть відповідати вказаному і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя. (а.с.104-106).

-висновком експерта №1401д додаткової судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_4 , від 19.11.2015 року. (а.с.108-110);

- висновоком експерта №259-МК від 26.11.2015 року медико-криміналістичної експертизи речових доказів а саме одягу та ножа потерпілої ОСОБА_4 (а.с.150-156);

- висновком експерта №434 від 28.07.2014 року у якому зазначено, ОСОБА_6 хронічними захворюваннями психічними не страждає та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (а.с.158-159);

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про винність

ОСОБА_25 показаннях потерпілої та свідків не вбачається істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження та ролі обвинуваченого при скоєнні злочину. Деякі розбіжності в показаннях потерпілої та свідків свідчать про індивідуальне сприйняття подій, учасниками яких вони були і не впливають на висновки суду в цілому.

З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, аналізуючи дані висновків експерта від 23.09.2015року №1176, висновку експерту №1608 від 16.10.2015 року судово-імунологічної експертизи, висновок експертизи №1609 від 16.10.2015 року, висновок експерта №1610 від 13.10.2015 року, висновок експерта №1611 від 16.10.2015 року та висновок експерта №159 від 06.10.2015 року, які досліджувалися у судовому засіданні, суд приймає їх як допустимий та належний доказ. Разом з цим, дані висновки не доводять вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а саме умисних тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння.

Суд не посилається на показання потерпілої ОСОБА_4 , що містяться в протоколах її допиту (а.с.33-34,39,52) та оглянутого за клопотанням прокурора диску - допиту потерпілої (А.С.29), які були долучені прокурором під час судового розгляду, оскільки відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів судової справи ОСОБА_6 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на спеціальних обліках у лікаря нарколога та на диспансерному обліку в КМУ «Міськтубдиспансер», має хронічний гепатит С та має третю групу інвалідності загального захворювання. Крім того, потерпіла вибачила обвинуваченого та наполегливо просила його не позбавляти волі, що визнається обставинами, які пом`якшують покарання. Обвинувачений щиро каявся та висловив жаль з приводу вчиненого та в судовому засіданні висловив готовність нести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні та позитивні висновки, а тому суд визнає ці обставини такими що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання обвинуваченого та вбачає підстави для застосування до основної санкції ч.1 ст. 121 КК України - ч. 1 ст. 69 КК України та необхідність призначення йому покарання більш м`якого ніж передбачено санкцією вказаної статті, що буде достатнім для його виправлення та виконання завдань кримінального судочинства.

Обставиною, що обтяжує покарання судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, а також вік особи.

Відповідно до п. 8 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»: Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) ( 2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. (Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 18 від 10.12.2004). У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК (2341-14). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК ( 2341-14 ), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. З підстав, зазначених у ч. 1 ст. 69 КК ( 2341-14 ), суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі, вважаючи вказане покарання необхідним та не вбачаючи підстав для можливості виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання.

Разом з тим, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з огляду на особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.121 КК України із застосування ч. 1 ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.66, 67 КК України, ст. 342-380 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 ч. 1 КК України один рік чотири місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити без змін тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 зарахувати попереднє ув`язнення, відраховуючи початок строку відбування покарання з 12.09.2015 року.

Речові докази а саме компакт диск із відеозаписом допиту ОСОБА_4 від 13.09.2015 року; компакт диск із відеозаписом слідчого експерименту ОСОБА_4 від 29.10.2015 року; зрізи нігтів ОСОБА_26 залишити зберігати при матеріалах судової справи (а.с.28,44,132). Речові докази відповідно постанови слідчого від 27.11.2015 року (а.с.161-162) знищити. Речові докази, одяг потерпілої ОСОБА_4 (куртка, кофта,джинси, колготки, лівчик, кросівки, носки, головний убір) повернути потерпілій(а.с.163-164). Одяг обвинуваченого, а саме чоловіча спортивна балонова куртка, спортивна синтетична кофта чорного кольору із поздовжніми двома смугами сірого кольору по бокам повернути обвинуваченому ОСОБА_6 (а.с.165-166), а упаковку з під картоплі фрі знищити .

Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати, а саме за проведення експертиз в сумі 982 гривень 28 копійок на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженому , який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1