Пр-ня № 1-в/521/3211/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2016 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника ПВК-51 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси, у режимі відеоконференц зв`язку, клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина р. Молдова, раніше судимого: 27.08.2013 року, вироком Іллічівського м/с Одеської області, за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України, до 3 р. п/в з випробувальним строком на 2 роки; засудженого по дійсній справі: 11.12.2014 року, вироком Іллічівського м/с Одеської області, за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 р. п/в. Вироком Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2014 року, вирок місцевого суду частково скасовано вважати засудженим за ст. ст. 185 ч. 2, 71, 72, 78, до 3 років 1 місяця позбавлення волі (ухвалою Малиновського р/с м. Одеси від 11.02.2016 року, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.10.2014 року по 17.03.2015 року), про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому вироком Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2014 року.
Так, 11.12.2014 року, вироком Іллічівського м/с Одеської області, ОСОБА_5 був засуджений за ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 3 р. п/в. Вироком Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2014 року, вирок місцевого суду частково скасовано вважати засудженим за ст. ст. 185 ч. 2, 71, 72, 78, до 3 років 1 місяця позбавлення волі (ухвалою Малиновського р/с м. Одеси від 11.02.2016 року, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 17.10.2014 року по 17.03.2015 року).
Прокурор у судовому просив не задовольняти клопотання засудженого.
ОСОБА_5 , допитаний дистанційним шляхом, у режимі відео конференції, просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених в ньому.
Представник колонії у судовому засіданні просив не задовольняти клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думки учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно ч. 2 ст. 6 КВК України ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_5 відбув строк покарання, визначений ст. 81 КК України, проте суд вважає, що у клопотанні не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, з характеристики ОСОБА_5 , вбачається, що останній засуджений за вчинення злочину проти власності, який відноситься до категорії середньої тяжкості, скоєний останнім у період відбування іспитового строку, призначеного йому за вчинення навмисного тяжкого злочину проти власності (ст. 185 ч. 3 КК України). Таким чином ОСОБА_5 належних висновків для себе не робить, на шлях виправлення вставати не бажає, що у даному випадку свідчить про наявність ризиків подальшого скоєння засудженим кримінальних правопорушень у разі УДЗ від відбування покарання. Крім того, наявність у ОСОБА_5 одного заохочення (подяки), в період відбування покарання у вигляді позбавлення волі, суд розцінює лише як обрану засудженим модель поведінки у визначений ним самим проміжок часу, що аж ніяк не свідчить про настання позитивних змін в поведінці засудженого, оскільки, окрім наявної подяки, ОСОБА_5 , перебуваючи в умовах ОСІ УДПСУ в Одеській області, притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання, за що мав два стягнення. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 по прибуттю до установи був працевлаштований робітником ливарної дільниці, однак, лише факт залучення особи до роботи в жодному разі не може вказувати на позитивність змін в поведінці останнього, оскільки, суду не надано жодної інформації стосовно виробничих показників ОСОБА_5 , на підставі яких можливо зробити висновок, що засуджений сумлінною поведінкою та небайдужим ставленням до праці доводить своє виправлення.
Таким чином, посередня характеристика з ПВК-51 УДПСУ в Одеській області на засудженого ОСОБА_5 свідчить лише про ставлення останнього до конкретної ситуації (відбування покарання), а не про виправлення та перевиховання його в цілому, у зв`язку з чим, суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 від покарання умовно-достроково не буде гарантувати цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 81 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1