АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/119/16-к Номер провадження 11-кп/786/439/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА :
Цією ухвалою задоволено клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області,

та зараховано в строк покарання, призначеного йому 2.06.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 19.03.2011 по 7.07.2011 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою зарахувати у строк попереднього ув`язнення термін з 19.03.2011 по 27.12.2011. Такі вимоги засуджений обґрунтовує тим, що вирок суду щодо нього набрав законної сили 7.07.2011, але до Полтавської виправної колонії (долі ПВК) № 64 він прибув 27.12.2011, так як суд першої інстанції продовжував розглядати справу щодо нього, що підтверджується постановою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 10.11.2011 (а.м.к. 34)

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження за клопотанням і матеріали особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого ОСОБА_7 ,останній 2.06.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна (ч.1 а.о.с. 15-17).

Згідно протоколу затримання особи ОСОБА_7 був затриманий 19.03.2011 та йому було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (ч.1 а.о.с.1-3). Вироком Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області від 2.06.2011 ОСОБА_7 визначено, що строк відбування покарання слід обраховувати з 19.03.2011, тобто з моменту фактичного затримання (ч.1 а.о.с. 15-17).

Відповідно до розпорядження суду першої інстанції та довідки Полтавської ВК № 64, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 2.06.2011 щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 7.07.2011 (ч.1 а.о.с. 22, а.м.к. 9).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

При розгляді кримінальної справи у порядку КПК 1960 р. до строку попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи органом дізнання за підозрою у вчиненні злочину; б) затримання особи слідчим за підозрою у вчиненні злочину; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи.

Незалежно від процесуального порядку (КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Твердження засудженого про те, що він перебував в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження в матеріалах клопотання та особової справи, підтвердження не знайшли. Постанова Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 10.11.2011, на яку посилається ОСОБА_7 , була винесена без виклику засудженого в судове засідання і засуджений під час апеляційного перегляду підтвердив, що після набранням вироку законної сили щодо нього участі у судових засіданнях він не приймав (а.м.к. 34).

Отже, строком попереднього ув`язнення є період з часу затримання ОСОБА_7 , тобто з 19.03.2011 по день набрання вироку законної сили 7.07.2011. Період етапування засудженого з місць попереднього ув`язнення до виправної колонії, відповідно до вказаного вище Закону не входить до строку попереднього ув`язнення та відповідно не підпадає під дію Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Тому вимоги засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку з 8.07.2011 по 27.12.2011 не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.
З огляду на вказане, безумовних підстав для скасування постановленого по провадженню судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4