Справа № 742/1293/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/777/2016
Категорія - ст. 185 ч. 3 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001177, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 в на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тонкеріс Целіноградського району (Казахстан), росіянина, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.08.1985 року Прилуцьким райнарсудом за ч. 2 ст. 81 КК УРСР до 2 років виправних робіт з відрахуванням 20% у дохід держави;

06.12.1985 року Прилуцьким райнарсудом судом за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 42, ст. 43 КК УРСР до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

24.09.1991 року Прилуцьким районним судом за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 42 КК УРСР до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

06.07.1993 року Краснодонським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 183-3, ст. 43 КК УРСР до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

16.02.1999 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 222 КК УРСР до 1 року позбавлення волі;

12.12.2000 року Прилуцьким міським судом за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК УРСР до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

02.12.2003 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

13.03.2007 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

19.11.2010 року Прилуцьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

22.04.2014 року Ічнянським районним судом за ч. 1 ст. 213 КК України до 120 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 23.03.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 23.03.2016 року по день винесення вироку - 24.05.2016 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 14.07.2015 року в денний час (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , повторно, проник до буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав магнітофон «SONY CFD-E90» вартістю згідно з висновком судової товарознавчої експертизи станом на момент крадіжки 1458,60 грн., 19 CD-дисків з аудіо записами вартістю 50,00 грн. за один на суму 950,00 грн., електрошуруповерт «Parkside» вартістю 2240,80 грн., склоріз вартістю 174,80 грн., будівельний степлер вартістю 148,80 грн., дві упаковки скоб до степлера вартістю 55,00 грн. за одну упаковку на суму 110,00 грн., електросигналізацію «Home Sale» вартістю 486,00 грн., рюкзак, який для потерпілого матеріальної цінності не становить, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 5568,20 грн.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 в якій він не оспорює фактичні данні та доведеність своєї вини, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, а саме призначити покарання нижче від найвищої межі санкції статті або із застосуванням ст. 75 КК України. Мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання не були враховані такі пом`якшуючи обставини як сприяння слідству, визнання вини, щире каяття, примирення з потерпілими та добровільне відшкодування завданих збитків, та характеризуючи дані.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок районного суду в цій частині обґрунтованим та просив його залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 349 ч. 3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому наслідки такого порядку, згідно вироку, роз`яснені учасникам провадження, що усуває сумніви в правильності розуміння змісту цих обставин та їх добровільності у сторін кримінального провадження.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, що не є тяжким, обставину, що пом`якшує його покарання, при наявності обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , той факт, що заподіяні потерпілому збитки відшкодовані у повному обсязі, а також особу самого обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не працюючий, має позитивну характеристику за місцем реєстрації, а також його вік, сімейний стан, зокрема те, що має матір похилого віку, та стан здоров`я, зокрема те, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, але має ряд захворювань, у зв`язку з якими потребує амбулаторного лікування.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі на обставини, які суд першої інстанції не врахував чи врахував не в повній мірі є такими, що не зайшли свого підтвердження. Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилається ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про що вказано у вироку.

Згідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивуваши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання. Застосування ст. 69 КК України можливе в тому разі, коли для цього є як умови, так і підстави.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 є раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності, на думку колегії суддів, в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 нижче від найнижчої межі, передбачених санкцією частин інкримінованих статей, колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 24.05.2016 року по день набрання вироком законної сили - 27.10.2016 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4