Код суду 233 Справа № 233/6076/15-к
Вирок
Іменем України
30 березня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, поляка, який має середню освіту, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 260 КК України,-
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень.
Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
В кінці квітня 2014 року, точна дата та час досудовим розслідуванням встановлена не була, обвинувачений ОСОБА_8 діючи з прямим умислом, являючись мешканцем міста Костянтинівка Донецької області, маючи намір на вступ до незаконного збройного формування самопроголошеної, так званої, «Донецької народної республіки», прибув до штабу ДНР у місті Костянтинівка Донецької області. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_8 увійшов до незаконного збройного формування. Ознайомившись із встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_8 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанні його цілей та завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні, ОСОБА_8 було передано у користування автоматичну вогнепальну зброю, набої до неї, формений одяг та військове спорядження.
Виконуючи вказівки свого керівника, невстановленого в ході досудового розслідування, по незаконному збройному формуванню, у період з кінця квітня 2014 року до початку липня 2014 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 , діючи спільно з іншими невстановленими особами, використовуючи бетонні блоки та скати, перебував на блокпості, що був розташований на розі вулиці Знамя Індустрії та АДРЕСА_3 , де знаходився так званий «дев`ятий блокпост» незаконних збройних формувань «ДНР». ОСОБА_8 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, діючи спільно з іншими невстановленими особами, перебуваючи на вказаному блокпості, систематично виконував накази свого безпосереднього керівництва по здійсненню визначених йому завдань з організації та проведення пропускного режиму на блокпості, здійснював визначені йому функції з організації діяльності та оборони блокпосту, а також виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї.
Крім того, на початку травня 2014 року, ОСОБА_8 разом з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, було призначено до групи по перевірці блокпостів незаконного збройного формування «ДНР» у місті Костянтинівка, а також охорони незаконно захоплених адміністративних будівель та споруд міста Костянтинівка.
Своїми діями, які носили тривалий характер, а саме в період з кінця квітня 2014 року до початку липня 2014 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_8 приймав активну участь в діяльності не передбаченого законами України збройного формування, що виражалося в систематичному виконанні наказів свого керівництва по організації діяльності, оборони блокпосту та організації проведення на ньому пропускного режиму, по охороні адміністративних будівель та споруд у місті Костянтинівка, перевірці блокпостів незаконного збройного формування ДНР у місті Костянтинівка, а також виконанні інших протиправних наказів керівництва з числа незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», спрямовані проти законних представників влади України із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.2 ст. 260 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
29 березня 2016 року між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_8 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, викладеному в обвинувальному акті у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_8 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та на підставі ст. 75 КК України звільнено від його відбування з випробуванням.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 260 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 29 березня 2016 року була укладена в присутності захисника ОСОБА_7 , що відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_8 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_8 можливо без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки він щиро розкаявся у скоєному.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Відомості про речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд,
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_8 від 29 березня 2016 року.
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_8 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: