УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/6573/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
не погоджуючись з рішенням суду І інстанції захисник-адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати обвинувальний вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15 лютого 2016 року, яким засуджено ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 8 місяців позбавлення волі і закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що прямого умислу у ОСОБА_7 на відкрите викрадення чужого майна не доведено, тому обвинуваченого необхідно виправдати за відсутністю в його діях складу вищевказаного діяння. Звертає увагу на те, що мобільного телефону ОСОБА_7 не викрадав, для того щоб довести свою невинуватість, разом з потерпілим проїхав до міського відділу міліції. Вказує, що доказів зібраних на судовому слідстві замаху на грабіж відносно ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України не здобуто, тому у суду є всі підстави для виправдання ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком суду та остаточно встановлено покарання 5 років 8 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід залишено тримання під вартою.
Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом від 18 лютого 2016 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколом від 18 лютого 2015 року огляду предмету, протоколом огляду місця події від 18 лютого 2015 року, висновком судово-товарознавчої експертизи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого та його адвоката, котрі підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, котра просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
18 лютого приблизно о 12 годині 10 хвилин ОСОБА_7 ,перебуваючи в тролейбусі №15, що зупинився на зупинці громадського транспорту, що за адресою: м. Житомир вул. Черняхівського, 100, помітив раніше незнайомого ОСОБА_9 .. В цей же день, час та за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне, повторне викрадення будь якого майна у ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, вчиненого з корисливим мотивом, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та лівою рукою заліз до кишені куртки останнього, звідки дістав чужий мобільний телефон «Flу» моделі «DS103D» вартістю 545 грн. 27 коп.
Тримаючи вищевказаний мобільний телефон в лівій руці, ОСОБА_7 намагався залишити місце скоєння кримінального правопорушення, однак ОСОБА_9 помітив, що раніше незнайома особа викрала його майно - мобільний телефон, схопив за руку ОСОБА_7 . Але останній, зрозумівши що його дії спрямовані на повторне, таємне викрадення чужого майна, помічені ОСОБА_9 , вибіг з тролейбуса тримаючи викрадене майно - мобільний телефон при собі. Після цього ОСОБА_7 на зупинці громадського транспорту, що за адресою: м. Жиюмир вулиця Черняховського, 100, наздогнав потерпілий ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 викинув на землю викрадений ним мобільний телефон.
Таким чином ОСОБА_7 вчинив закінчений замах, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна (грабіж), тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим.
Скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення суд кваліфікував за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразились у закінченому замаху на повторне, відкрите викрадення чужого майна.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції правомірно визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України, як умисні дії, які виразились у закінченому замаху на повторне, відкрите викрадення чужого майна.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого при судовому розгляді провадження встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства. Суд дав оцінку усім зібраним у кримінальному провадженні доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і апеляційний суд, а тому посилання обвинуваченого, що вирок є незаконним, є безпідставними.
При визначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції керувався загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції виходив з вимог ст.65 КК України, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням всіх обставин провадження.
Суд першої інстанції у вироку в повній мірі врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність та тяжкість, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Разом з тим, суд при призначенні покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України, допустив помилку, посиливши призначення остаточного покарання, чим порушив вимоги ч.2 ст.416 КПК України.
Вирок підлягає зміні і в частині зарахування часу попереднього ув*язнення в строк покарання в порядку ст. 72 КК України
За таких обставин, вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України змінити та призначити йому остаточне покарання в вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув*язнення із розрахунку 1 день попереднього ув*язнення за 2 дні позбавлення волі за період із 18.02.2015 року по 15.04.2016 року.
В решті вирок Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2016 року залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення ухвали суду, для особи, яка перебуває під вартою, - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: