Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4596/15-к
Провадження №: 1-кп/332/19/16
Вирок
Іменем України
29 квітня 2016 р.року Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001742, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.08.2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
07.08.2015 р. близько 08.00 год. ОСОБА_8 на ґрунті неприязних стосунків вступив у конфлікт з ОСОБА_6 біля домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_8 взяв з приміщення гаражу на території власного домоволодіння за зазначеною вище адресою револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 та, повернувшись на вулицю, здійснив чотири постріли у бік ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив потерпілому поранення лівої половини грудної клітини, в області 6-го міжребер`я по середній ключичній лінії, з проникненням у ліву плевральну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, а також рани правого плеча, правого надпліччя, правої підключичної області, які у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при вищезазначених обставинах не визнав в повному обсязі, мотивуючи тим, що спричинив тілесні ушкодження потерпілому, захищаючись від протиправних дій з його боку, тобто діяв в обстановці необхідної оборони.

Щодо обставин події обвинувачений пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , по-сусідству з потерпілим. 07.08.2015 р. о 07.30 год. між ним та ОСОБА_6 сталась розмова з приводу вимощення подвір`я, яка переросла у сварку. Кожен з них вийшов на вулицю з дворів та зупинились біля домоволодіння ОСОБА_8 . Там ОСОБА_6 завдав йому один удар кулаком в обличчя, від якого він втратив рівновагу. Після чого потерпілий обхватив його руками за шию та кинув на бетонне покриття. Коли обвинувачений впав на коліна та лікоть, потерпілий почав придушувати його руками за шию та згодом відпустив. Після цього ОСОБА_6 забіг у свій двір, висловив при цьому погрозу вбивством. Коли ОСОБА_8 почув з двору потерпілого скрегіт металу, то зрозумів, що ОСОБА_6 взяв металевий прут. У той час він сприймав дії потерпілого як реальну загрозу життю, тому пішов до власного подвір`я, хотів закритись там, але хвіртку заклинило. Тоді з приміщені гаражу він взяв револьвер, оскільки інших предметів для самозахисту не знайшов та повернувся на вулицю. У той час ОСОБА_6 розмахував прутом біля його домоволодіння. Відстань між ними була два-три метри, довжина прута 1,5 - 1,8 метрів. ОСОБА_8 зробив один попереджувальний постріл у землю та вимагав від ОСОБА_6 кинути прут. Але, потерпілий цього не зробив, активізувався, відстань між ними скоротилась до двох метрів. У той час обвинувачений почав хаотично здійснювати постріли в область тулубу потерпілого. Коли на тілі ОСОБА_6 з`явились сліди від пострілів, останній кинув прут та пішов до свого двору. Деякий час він ще переміщався на території власного подвір`я, телефонував. Потім приїхала міліція та карета швидкої допомоги.

Також обвинувачений додав, що у нього після конфлікту були тілесні ушкодження, з приводу яких він проходив лікування та звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою. Пострілів з револьверу він здійснив близько чотирьох. Конфлікт тривав близько трьох хвилини. Його свідками були тільки сусіди Дрьомови мати та син, він їх побачив наприкінці подій. Свідка ОСОБА_10 на місці події не було. Револьвер він придбав два чи чотири роки тому з метою спортивної стрільби та захисту від бездомних собак, які забігають на подвір`я.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_11 , з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Обвинувачений є їх сусідом. Потерпілий звернув увагу учасників процесу, що він є кандидатом у майстри спорту з вільної боротьби та володіє її навиками.

07.08.2015 р. на початку дев`ятої години він вийшов на подвір`я свого домоволодіння за вказаною вище адресою. Обвинувачений у той час перебував у своєму дворі. Між ними виникла словесна перепалка через вимощення, яке зробив ОСОБА_8 , не порадившись з ним. Для з`ясування стосунків вони обидва вийшли зі своїх дворів на вулицю. ОСОБА_8 замахнувся на нього рукою, він присів, ухилившись від удару та наніс йому один удар у відповідь рукою в обличчя, від якого обвинувачений впав назад на лікті. Коли ОСОБА_8 перевернувся та встав на руки та коліна, він його притримав руками за тулуб та вони домовились про припинення конфлікту. Після цього обвинувачений підвівся з землі та мовчки пішов до свого двору, повернувшись з револьвером у руці. Револьвер він брав у своєму будинку, оскільки гараж був зачинений. Відстань від місця конфлікту до будинку обвинуваченого складала метрів вісім-дев`ять. Побачивши це, потерпілий з метою самооборони узяв біля хвіртки до свого двору металевий прут та попросив ОСОБА_8 кинути револьвер. Прут був довжиною 1,6 м., діаметром близько 2 см. та вагою 2-3 кілограми, зберігався на вулиці, щоб за його допомогою відкривати хвіртку. Обвинувачений здійснив постріл, а він у відповідь замахнувся на нього, намагаючись вибити пістолет. Пострілів у землю обвинувачений не робив. ОСОБА_8 продовжив свої дії та поцілив йому у тулуб, від чого проступила кров. Після чотирьох пострілів, обвинувачений пригрозив, що поцілить у око. Тоді потерпілий кинув металевий прут та пішов до свого двору, де зустрів тестя ОСОБА_10 . Безпосередньо після цих подій ОСОБА_8 просив не викликати «швидку допомогу», що він сам витягне кулі.

У цей день потерпілий потрапив до реанімаційного відділення лікарні, де йому провели оперативні втручання, достатньо тривалим було і післяопераційне лікування. Його тіло понівечено шрамами, три кулі так і залишились не вилученими. Враховуючи викладене, він не має можливості надалі займатись спортом, знизилась його працездатність.

Свідок ОСОБА_12 допитана у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого вона знає давно, оскільки проживає з ним по-сусідству - у будинку АДРЕСА_1 . Потерпілий також є її сусідом.

07.08.2015 р. близько 09.00 год. вона зі своїм сином ОСОБА_13 поверталась додому від родичів. Коли підходили до вулиці Житомирської, то почули голоси чоловіків, які сварились між собою. Син прискорив шаг та пішов попереду. А вона, коли наблизилась, то біля домоволодіння АДРЕСА_1 побачила ОСОБА_8 , який стояв на одному коліні, а ОСОБА_6 тримав його за шию, обхвативши руками. Коли обвинувачений визволився від потерпілого, останній побіг до свого двору та взяв там металевий прут. ОСОБА_8 у свою чергу побіг до свого двору та вийшов звідти з пістолетом. Обвинувачений був у своєму дворі 2-3 секунди, де він брав пістолет у гаражі чи будинку вона не бачила. ОСОБА_6 тримав металевий прут так, як хотів замахнутись на ОСОБА_8 , а коли побачив пістолет, почав махати прутом на рівні плечей та голови обвинуваченого. Спочатку ОСОБА_8 поцілив у землю, так як його рука була опущена, а потім у потерпілого. Всього пострілів було чотири. Після цього потерпілий закричав, кинув прут та побіг до себе у двір. ОСОБА_8 підняв вказаний прут та поставив його біля подвір`я ОСОБА_6 . Свідків подій, крім неї та її сина, вона на вулиці не бачила, але не виключає можливості, що хтось міг спостерігати за тим, що відбувалось з власного подвір`я, не виходячи на вулицю.

Під час повторного допиту за клопотанням захисника, свідок ОСОБА_12 змінила свої покази в частині та зазначила, що ОСОБА_8 побіг до свого двору після того, як ОСОБА_6 почав розмахувати прутом та швидко повернувся на вулицю з револьвером.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що обвинувачений та потерпілий є його сусідами. Десь на початку серпня 2015 року, вранці, він зі своєю матір`ю повертався додому від родичів та, почувши гучні чоловічі голоси, він прискорив шаг, а мати трохи відстала. Коли підійшов ближче, то біля домоволодіння АДРЕСА_1 він побачив обвинуваченого та потерпілого. ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_8 по обличчю рукою. Останній присів від удару, а потерпілий почав його придушувати руками. Після цього ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_8 та побіг до себе у двір та вийшов звідти з металевим прутом. Обвинувачений ОСОБА_8 у цей час побіг до себе додому та десь через півхвилини вибіг з пістолетом, який тримав у правій руці. Обвинувачений запропонував потерпілому кинути прут. ОСОБА_6 один раз до першого пострілу замахнувся на ОСОБА_8 прутом. Обвинувачений здійснив один постріл у землю, а коли ОСОБА_6 почав розмахувати арматурою, ОСОБА_8 почав стріляти у нього. Відстань між обвинуваченим та потерпілим була близько двох метрів. Пострілів всього було чотири. Після пострілів потерпілий кинув прут та пішов додому. ОСОБА_8 підняв прут та забрав його до себе у двір.

Загалом конфлікт тривав близько п`яти хвилин. Коли ОСОБА_6 вийшов зі свого подвір`я з прутом, він не побіг за ОСОБА_8 у його двір, а залишився чекати останнього на вулиці. Потерпілий мав можливість зайти до обвинуваченого у двір, але не зробив цього.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 є зятем його дружини. Обвинуваченого він знає як сусіда, ніяких стосунків з ним не підтримує. У його дружини з ОСОБА_8 раніше були спори з приводу користування земельною ділянкою, обвинувачений неодноразово погрожував їй. У вересні 2015 р. близько 09.00 год. він приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають потерпілий та ОСОБА_11 . Своїм ключем відкрив хвіртку та пройшов у будинок, там спав потерпілий. Він не став його будити та пішов на двір до господарських споруд. Через деякий час він з вулиці почув голоси ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Коли вийшов на подвір`я, через щілину між забором та прочиненою хвірткою побачив на вулиці обвинуваченого та потерпілого. В процесі спору з приводу користування землею ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_6 . Останній наніс удар у відповідь, від якого обвинувачений впав. Тоді ОСОБА_6 обхватив його за тулуб руками та пригнув до землі. Коли потерпілий відпустив обвинуваченого, той зайшов до себе у двір. Свідок через щілину між фундаментом та парканом бачив ноги ОСОБА_8 . Останній зайшов до себе у будинок та повернувся на вулицю. Свідок піднявся на приступок біля калитки та побачив як обвинувачений у витягнутій руці тримав пістолет, що був націлений на ОСОБА_6 . Обвинувачений висловив погрозу вбивством на адресу потерпілого. Побачивши це, свідок побіг за телефоном, щоб повідомити відповідні органи. Він чув постріли, їх було не менше чотирьох. У цей час до двору зайшов ОСОБА_6 , з його тулубу текла кров.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона перебуває з потерпілим у фактичних шлюбних відносинах. ОСОБА_8 брат її матері, проживає з ними по-сусідству. 07.08.2015 р. вона не була очевидцем конфлікту, який стався між обвинуваченим та потерпілим, оскільки була на роботі. У той день близько 09.20 год. їй зателефонував ОСОБА_6 та повідомив, що ОСОБА_8 у нього поцілив з пістолета. У телефонну трубку вона чула як ОСОБА_8 просить потерпілого не викликати міліцію та «швидку допомогу». З 07.08.2015 р. по 01.09.2015 р. ОСОБА_14 через поранення перебував на лікуванні у міській лікарні.

Свідок ОСОБА_15 під час судового розгляду пояснив, що обвинуваченого він знає близько десяти років, може його охарактеризувати як добропорядну людину. Очевидцем конфлікту, який відбувся між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 07.08.2015 р. він не був, дізнався про ці події від працівників міліції. Наступного дня він бачив ОСОБА_8 , розмовляв з ним, ніяких тілесних ушкоджень у нього не бачив.

Допитана у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_16 пояснила, що вона проводила судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Під час дослідження нею був оглянутий потерпілий та досліджено історію його хвороби, яка містила відомості про кількість поранень та проведені операції. Поранення лівої половини грудної клітини з проникненням у ліву плевральну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені у ОСОБА_6 було кваліфіковане як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, а рани правого плеча, правого надпліччя, та правої підключичної області - як легкі тілесні ушкодження. Виявлене на рентгенограмі від 28.08.2015 р. чужорідне тіло у сьомому міжребер`ї потерпілого не було кваліфіковане як тяжке тілесне ушкодження. Діагноз «вогнепальне поранення грудної клітини…» був встановлений потерпілому при виписці з лікувального закладу, а вона як експерт у висновку № 3581 від 18.09.2015 р. термін «вогнепальне» не застосовує. При огляді потерпілого було встановлено, що на передній поверхні грудної клітини ліворуч у ОСОБА_6 мається післяопераційний рубець, довжиною 18 см.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3581 від 18.09.2015 р. (а.с. 51-52, т. 1):

1. Поранення лівої половини грудної клітини, в області 6-го міжребер`я по середній ключичній лінії, з проникненням у ліву плевральну порожнину з пошкодженням верхньої долі лівої легені у ОСОБА_6 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

2. Рани правого плеча, правого надпліччя, правої підключичної області у ОСОБА_6 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я;

3. Пошкодження утворились від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею. Одне чужорідне тіло металевої щільності виявлено на рентгенограмі від 28.08.2015 р. у 7-му міжребер`ї праворуч, може бути одним з етіологічних факторів одного з пошкоджень, описаних у п. 2 даних висновків;

4. Давність утворення пошкоджень з урахуванням наданих медичних документів, не суперечить строку, зазначеному у обставинах справи;

5. З урахуванням локалізації видимих пошкоджень у ОСОБА_6 , експерт дійшов висновку, що останньому було нанесено не менш 4-х травматичних впливів.

6. Судово-медичних даних, що дозволяють встановити послідовність нанесення пошкоджень, у розпорядженні судово-медичного експерта не було.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 3582-д від 18.09.2015 р. не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 при обставинах, які зазначив потерпілий у обставинах справи. Виникнення вищезазначених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 можливо при будь-якому взаємному розташуванні потерпілого стосовно нападника за умов доступності зон пошкоджень (а.с. 53-54, т. 1).

Згідно з протоколом огляду місця події з фототаблицями, 07.08.2015 року з 10.50 год. до 11.55 год. слідчим у присутності понятих було проведено огляд місцевості біля гаражного приміщення домоволодіння АДРЕСА_1 та вилучено: револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 ; п`ять гільз, чотири патрони, які перебували у барабані вказаного револьверу; металевий прут та змиви речовин бурого кольору з бетонного покриття (а.с. 86-90, т. 1).

09.08.2015 р. у приміщені службового кабінету Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було проведено огляд речей, вилучених під час огляду 07.08.2015 р. місця події, а саме - револьверу «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 , п`яти гільз, чотирьох патронів, металевого прута, змивів речовин бурого кольору та контрольного змиву. Вказані предмети були оглянуті, опечатані та завірені підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду, про що складено відповідний протокол (а.с. 77-85, т. 1).

Відповідно до висновку судової балістичної експертизи № 496/ЗТ від 29.09.2015 р. (а.с. 63-68, т. 1).:

1. Револьвер «ALFA model 441 UA» № , вилучений 07.08.2015 р. в ході огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Житомирська, б. 100 не є вогнепальною зброєю.

2. Даний револьвер калібру 4 мм споряджається патронами (Флобер) кільцевого запалення, призначений для тренувальної та розважальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ).

3. Револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 придатний для стрільби патронами калібру 4 мм (Флобер). Снаряди, вистріляні з нього володіють питомою кінетичною енергією нижче граничного значення 0,5 Дж/мм2.

4. Слідів переробки даного револьверу не виявлено.

5. Чотири патрони, вилучені 07.08.2015 р. в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 до боєприпасів не належать.

6. Дані патрони є патронами кільцевого запалення калібру 4 мм, призначеними для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків, придатними для здійснення пострілу.

7. П`ять гільз, що були вилучені 07.08.2015 р. в ході огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Житомирська, б. 100, до боєприпасів не належать, а є частинами патронів кільцевого запалення калібру 4 мм, призначених для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків.

8. Револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 , виготовлений заводським способом фірмою «ALFA-PROJ BRNO», Чеська Республіка. Чотири патрони та п`ять гільз калібру 4 мм, надані на дослідження, виготовлені заводським способом фабрикою Rheinisch Westfдlische Sprengstoff A.G. Нюрнберг, Німеччина (фірма Dynamit Nobel).

9. Встановити, чи була куля вилучена 18.08.2015 р. в ході огляду у ОСОБА_17 , яку під час перев`язки він дістав з тіла ОСОБА_6 , 1979 року народження, стріляна з револьверу «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 , не є можливим у зв`язку з непридатністю слідів на її поверхні для ідентифікації зброї з якої вона була вистріляна.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 1922 від 21.08.2015 р. кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВ0 (а.с. 75, т. 1).

Кров ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0, що підтверджується висновком експерта № 1923 від 21.08.2015 р. (а.с. 76, т. 1).

Пунктом 3.3. висновку судово-медичної експертизи № 1929 від 11.08.2015 р. з урахуванням зазначених вище висновків № 1922 та № 1923 встановлено, що в змиві з бетонного покриття за адресою: м. Запоріжжя, вул. Житомирська, 100, знайдена кров людини та виявлений антиген Н, що не виключає походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерерологічної системи АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_6 . Походження крові від ОСОБА_8 виключається (а.с. 69-71, т. 1).

Крім того, пунктом 3.3. висновку судово-медичного експерта № 1927 від 11.08.2015 р. встановлено, що в слідах на чорних спортивних брюках, виданих ОСОБА_8 знайдена кров людини та виявлені антигени В і Н з ізогемаглютинінами анти-А, що не виключає походження крові від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0 із супутнім антигеном Н, в тому числі від самого ОСОБА_8 , за наявності в нього на момент, що трапився, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. Домішка крові від потерпілого ОСОБА_6 не виключається (а.с. 72-74, т. 1).

Водночас, під час судового розгляду суд встановив очевидну недопустимість доказів, які містяться у протоколах слідчих експериментів, проведених під час досудового розслідування 15.09.2015 р., 24.09.2015 р., 25.09.2015 р. та 26.09.2015 р. з додатками, та неможливість їх дослідження у судовому засіданні відповідно до вимог ч. 2 ст. 89 КПК України. Тексти протоколів виготовлені у спосіб, що унеможливив їх сприйняття та прочитання, а додатки до вказаних протоколів носії з відеозаписами процесуальних дій оформлені з порушенням вимог ч. 3 ст. 105 КПК України упаковані без опису та не засвідчені підписами слідчого та осіб, які брали участь у виготовлені цих додатків.

Також у судовому засіданні був досліджений речовий доказ металевий прут, вилучений під час огляду місця події 07.08.2015 р. Довжина прута складає 170 см., діаметр 20 мм.

Перевіряючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та доводи сторони захисту щодо заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому в умовах необхідної оборони, суд виходить з такого.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

На підставі викладеного, право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 2 п. 2 постанови № 1 від 26.04.2002 р. «Про судову практику у справах про необхідну оборону», стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Кінцевий момент посягання визначається різними чинниками: досягненням мети посягаючим, припинення дій посягаючим за власною волею або поза волею.

З фактичних обставин в межах пред`явленого ОСОБА_8 у даному проваджені обвинувачення вбачається, що 07.08.2015 р. між обвинуваченим та потерпілим виник словесний конфлікт, який невдовзі переріс у бійку, під час якої ОСОБА_6 один раз вдарив ОСОБА_8 рукою в обличчя та із застосуванням силового прийому зафіксував рухи ОСОБА_8 . Після вказаних дій потерпілий відпустив обвинуваченого. Згодом, як потерпілий так і обвинувачений пішли кожен до свого двору.

Викладені обставини підтверджені у судовому засіданні показами самого обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_13 .

Як зазначає обвинувачений, він, перебуваючи на вулиці, почув з двору ОСОБА_6 скрегіт металу та зрозумів, що потерпілий у своєму дворі взяв металевий прут. Крім того, ОСОБА_6 висловив на його адресу погрозу вбивством. Розцінюючи можливість застосування вказаного предмету потерпілим як реальну загрозу власному життю, ОСОБА_8 побіг до свого двору, де у приміщенні гаражу взяв револьвер, оскільки інших предметів для оборони він не знайшов та повернувся на вулицю.

Потерпілий вказав на те, що прут він взяв біля своєї хвіртки тільки після того, як обвинувачений вийшов зі свого двору з револьвером. Прут він мав намір застосувати, щоб вибити зброю з рук обвинуваченого.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зазначили про те, що ОСОБА_6 на декілька секунд раніше побіг до свого двору. ОСОБА_13 також чув скрегіт металу з двору потерпілого. Потерпілий вийшов зі свого двору з прутом та залишився на вулиці.

З урахуванням особливостей спостерігання свідком ОСОБА_10 за конфліктом між обвинуваченим та потерпілим, а саме останній спостерігав через щілину між забором та прочиненою хвірткою, суд не бере його покази до уваги.

Перевіряючи версію обвинуваченого про те, що скрегіт металу із двору потерпілого він сприйняв як реальну загрозу власному життю та вирішив оборонятись револьвером, суд виходить з такого.

З фактичних обставин справи вбачається, що ОСОБА_6 , маючи фізичну перевагу у бійці, відпустив обвинуваченого, чим самостійно припинив бійку.

Після цього обвинувачений мав та реально використав можливість вільно пересуватись та залишив місце події. Як зазначає ОСОБА_8 , він зайшов до свого двору, спробував там закритись, але не зміг, оскільки хвіртку заклинило. Тоді він пішов до гаражу, звідки взяв револьвер, який там зберігав. Зброю він вирішив взяти, так як не знайшов інших речей для оборони.

Суд встановив, що з моменту припинення бійки у обвинуваченого не було об`єктивних підстав вважати, що його життю та здоров`ю є загроза з боку ОСОБА_6 . Як обвинувачений, так і свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зазначили, що ОСОБА_6 з прутом, маючи реальну можливість це зробити, не намагався піти до двору ОСОБА_8 , щоб його наздогнати, а залишився на вулиці.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 , перебуваючи у гаражі, не бачив ані ОСОБА_6 , ані предмету, що міг би загрожувати його життю або здоров`ю. Отже, у обвинуваченого не було підстав сприймати загрозу посягання як реальну лише через скрегіт металу, який він нібито почув.

Враховуючи викладене, реального суспільно небезпечного посягання, яке потребувало б невідкладної необхідності в заподіянні шкоди ОСОБА_6 у вказаний момент, для ОСОБА_8 не було.

Незважаючи на це, явна перевага потерпілого на початку конфлікту спрямувала подальші дії обвинуваченого стосовно потерпілого, а саме ОСОБА_8 діяв з мотивів особистої неприязні та помсти до ОСОБА_6 через поведінку останнього, а не з мотиву захисту від суспільно-небезпечного посягання.

За таких обставин у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізуючи який він взяв належний йому револьвер та прийняв рішення повернутись на вулицю.

На вулиці ОСОБА_8 та ОСОБА_6 знов зустрілися. Обвинувачений тримав пістолет, а потерпілий ? металевий прут.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що коли він вийшов зі свого двору, ОСОБА_6 розмахував прутом. ОСОБА_8 зробив один попереджувальний постріл у землю та вимагав від ОСОБА_6 кинути прут. Але, потерпілий цього не зробив, через що обвинувачений почав хаотично здійснювати постріли в область тулубу потерпілого.

Свідки Дрьомови зазначили про те, що потерпілий почав розмахувати прутом тільки після того, як ОСОБА_8 вийшов зі свого двору з револьвером. Змінені під час повторного допиту покази ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_8 побіг до свого двору після того, як ОСОБА_6 почав розмахувати прутом, суд не бере до уваги, оскільки ці покази спростовуються її первинними показами та показами обвинуваченого, потерпілого і свідка ОСОБА_13 .

Доводи обвинуваченого щодо здійснення ним спочатку попереджувального пострілу у землю не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються іншими доказами, дослідженими судом.
Зокрема, ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що загалом ним було здійснено близько чотирьох пострілів. Перший попереджувальний він зробив у землю.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зазначили, що ОСОБА_8 здійснив спочатку попереджувальний постріл у землю, а потім почав стріляти у бік ОСОБА_6 . Всього обвинувачений здійснив чотири постріли.

Потерпілий зазначав про чотири постріли у його бік ОСОБА_8 з револьверу, заперечуючи попереджувальний постріл у землю.

У пунктах 3, 5 висновку судово-медичної експертизи № 3581 від 18.09.2015 р. зазначено, що з урахуванням локалізації видимих пошкоджень у ОСОБА_6 , останньому було нанесено не менш 4-х травматичних впливів (а.с. 51-52, т. 1).

З місця події під час його огляду 07.08.2015 р. було вилучено, крім іншого - револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 , п`ять гільз та чотири патрони, які перебували у барабані вказаного револьверу (а.с. 86, т. 1).

Враховуючи висновок судово-медичної експертизи щодо нанесення ОСОБА_6 не менш чотирьох травматичних впливів та покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про здійснення ОСОБА_8 загалом під час конфлікту чотирьох пострілів, суд відкидає доводи обвинуваченого про здійснення ним попереджувального пострілу у землю та критично ставиться до показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 в частині здійснення ОСОБА_8 попереджувального пострілу.

Наявність п`яти гільз у барабані револьверу не спростовують вищевказаного висновку суду про вчинення ОСОБА_8 чотирьох прицільних пострілів у бік потерпілого без попереджувального пострілу, оскільки обвинуваченим не заперечувався факт використання належного йому револьверу раніше до подій, що є предметом дослідження у вказаному кримінальному проваджені. Так, ОСОБА_8 під час судового розгляду зазначав, що придбав револьвер два чи чотири роки тому з метою спортивної стрільби та захисту від бездомних собак, які забігають на подвір`я.

Таким чином судом встановлено, що всі чотири постріли здійснені обвинуваченим у бік потерпілого з метою заподіяння тілесних ушкоджень.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо наявності загрози життю та здоров`ю обвинуваченого з боку потерпілого, суд вказує на такі обставини.

З пояснень допитаних під час судового розгляду осіб вбачається, що відстань між обвинуваченим та потерпілим під час розмахування останнім прутом була не менш двох метрів і ОСОБА_6 не зачепив та не торкнувся прутом ОСОБА_8 .

З пояснень обвинуваченого випливає, коли він взяв револьвер у своєму гаражі, ОСОБА_6 знаходився на вулиці. Як було зазначено вище, ОСОБА_6 не намагався зайти у двір ОСОБА_8 .

Незважаючи на це, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 прийняв рішення вийти на вулицю з револьвером та здійснив постріли у бік потерпілого. Вказана поведінка обвинуваченого виключає ознаки необхідної оборони від протиправного посягання, оскільки саме обвинувачений вчинив дії, спрямовані на продовження конфлікту та нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Характеризуючи поведінку потерпілого, з урахуванням фактичних обставин, встановлених в ході судового розгляду, суд зазначає, що, побачивши ОСОБА_8 , який вийшов на вулицю, тримаючи в руці револьвер, саме потерпілий мав право оборонятись, намагаючись за допомогою металевого прута запобігти використанню револьвера проти себе, і така поведінка за вказаних умов не може розглядатися як протиправне посягання.

Стосовно суб`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення суд зазначає, що відповідно до ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження з суб`єктивної сторони характеризується виною у формі умислу: прямого або непрямого.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

У цьому провадженні судом встановлено, що ОСОБА_8 свідомо застосував належний йому револьвер «ALFA model 441 UA» на ґрунті особистих неприязних стосунків під час конфлікту з ОСОБА_6 з метою нанесення останньому тілесних ушкоджень.

За висновком судової балістичної експертизи № 496/ЗТ від 29.09.2015 р. револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 не є вогнепальною зброєю. Незважаючи не це, ОСОБА_8 , будучи власником цього револьверу, використовуючи його раніше та маючи звичайний досвід та знання, розумів, що цей револьвер спроможний спричинити певні тілесні ушкодження людині. Вказане розуміння властивостей револьверу підтверджується поясненнями обвинуваченого щодо використання револьверу у відповідь на небезпечні, на його погляд, дії з боку потерпілого.

За таких обставин, застосовуючи револьвер «ALFA model 441 UA» для здійснення пострілів в бік потерпілого, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачав його суспільно небезпечні наслідки.

При цьому судом не встановлено, що обвинувачений бажав настання саме тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, проте, розуміючи властивості револьвера «ALFA model 441 UA» та здійснивши чотири постріли у бік потерпілого, обвинувачений свідомо припускав настання суспільно-небезпечних наслідків власних дій, тобто діяв з непрямим умислом.

Водночас, суд зазначає, що надані обвинуваченим висновки судово-медичного експерта № 4904 та № 4905Д від 15.12.2015 р. щодо його тілесних пошкоджень (а.с. 89-99, т. 2) не впливають на кваліфікацію його дій та не спростовують висновків суду щодо його винуватості у вчинені кримінального правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_6 .

Поведінку обвинуваченого під час судового розгляду та його повне невизнання вини, суд розцінює як захисно-установчу у суб`єктивно складній, несприятливій для нього судово-слідчій ситуації.

Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що під час судового розгляду знайшло своє підтвердження пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення та є правильною юридична кваліфікація дій останнього за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.

При призначені ОСОБА_8 покарання, суд виходить з такого.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 відповідно до положень статті 65 КК України, приймає до уваги конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесено законодавцем до категорії тяжкого, сукупність усіх обставин, що його характеризують: обстановку і спосіб скоєння діяння, причини виникнення конфліктної ситуації та поведінку потерпілого; ставлення обвинуваченого до скоєного, невжиття ним заходів щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілому; дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, не працює, має постійне місце проживання у м. Запоріжжі, за яким у побуті характеризується позитивно, перебував на обліку в Обласному клінічному наркологічному диспансері, враховує його вік та сімейний стан; думку потерпілого, який наполягав на призначені максимального покарання, передбаченого санкцією статті кримінального закону.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_8 під час розгляду справи не встановлено.

З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, вищенаведених відомостей про особу обвинуваченого, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових злочинів, призначення останньому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Потерпілим у цьому кримінальному проваджені пред`явлено цивільний позов. У відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_6 просить суд стягнути з обвинуваченого 3883,66 грн. витрати, понесені ним на придбання ліків та медичних препаратів під час лікування. Спричинену діями ОСОБА_8 моральну шкоду потерпілий оцінив у 100000 грн., в обґрунтування якої зазначив, що через завдані йому обвинуваченим тілесні ушкодження, він проходив тривале лікування, до теперішнього часу під час подиху він відчуває біль та дискомфорт у грудях, його тіло знівечене післяопераційними шрамами. Травма призвела до втрати працездатності та неможливості займатись улюбленим видом спорту. Крім того, після нападу ОСОБА_8 він став боятися виходити з дому.
Заявлений ОСОБА_6 позов обвинувачений не визнав у повному обсязі.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд виходить з таких обставин.
З копії виписного епікризу до історії хвороби № 13353 ОСОБА_6 перебував на лікуванні у КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» з 07.08.2015 р. по 01.09.2015 р. з діагнозом «Вогнепальне поранення грудної клітини ліворуч, поранення лівої легені. Непроникаюче поранення правого плеча, правого надпліччя, підключичної області» (а.с. 244, т. 1).
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальної шкоди вартості грошових коштів, витрачених на придбання медичних препаратів під час лікування, суд вважає, що вказані позовні вимоги ОСОБА_6 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України.
Визначаючи розмір майнової шкоди, суд виходить з загальної суми, яка підтверджується оригіналами наданих потерпілим платіжних документів на придбання лікарських препаратів, датованих 7,8,11,12 серпня 2015 р. та 8 вересня 2015 р. (а.с. 129, т. 1) і складає - 3853,14 грн. Вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди, а позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї або її рідних. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог потерпілого до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням характеру тілесних ушкоджень, одержаних потерпілим, тривалості лікування та негативних змін в його житті, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого у відшкодування моральної шкоди 50000 грн., частково задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта, а саме: 294,84 грн. витрати на проведення Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Запорізькій області експертизи № 119 від 30.08.2015 року (а.с. 56, т. 1) та 736,56 грн. витрати на проведення Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Запорізькій області експертизи № 496/ЗТ від 29.09.2015 року (а.с. 62, т. 1).

У зв`язку із тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування сплив 05.11.2015 р., але обвинувачений виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та не вчиняв дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Після набрання вироком законної сили направити ОСОБА_8 для відбування покарання у вигляді позбавлення волі через Запорізький слідчий ізолятор Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області в порядку, передбаченому Кримінально-виконавчим кодексом України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з часу фактичного звернення вироку до виконання затримання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3853 (три тисячі вісімсот п`ятдесят три) грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта: 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 84 коп. витрати на проведення Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Запорізькій області експертизи № 119 від 30.08.2015 року та 736 (сімсот тридцять шість) грн. 56 коп. витрати на проведення Науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Запорізькій області експертизи № 496/ЗТ від 29.09.2015 року.

Речовий доказ джинсові брюки синього кольору, передані потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, залишити останньому як законному володільцю вказаного майна.

Речовий доказ спортивні брюки чорного кольору, передані на відповідальне зберігання до камери схову Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, повернути ОСОБА_8 як законному володільцю вказаного майна.

Речовий доказ револьвер «ALFA model 441 UA» № НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання до камери схову Заводського РВ Запорізького МУ ГУМВС України в Запорізькій області, конфіскувати.

Речові докази п`ять гільз, чотири патрона, змив РБК та контрольний змив до нього, металевий прут та 1 пулю, передані на відповідальне зберігання до камери схову Заводського РВ Запорізького МУ ГУМВС України в Запорізькій області, знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1