УХВАЛА

Справа № 569/7868/16-к

14 липня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду зі скаргою на постанову слідчого у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549 від 2 лютого 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375, ч.1 ст.375, ч.1 ст.382 та ч.1 ст.382 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінальних правопорушень, в якій просить вищевказану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

У судове засідання скаржник ОСОБА_4 не з`явився, однак в поданій скарзі зазначив, що за станом здоров`я не має можливості прибути до м. Рівне. Подану скаргу просить задовольнити її розглянути без його участі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги вказав, що постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Дослідивши викладені у скарзі доводи скаржника, заслухавши думку прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

Судом встановлено, що 30 травня 2016 року слідчим у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549 від 2 лютого 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375, ч.1 ст.375, ч.1 ст.382 та ч.1 ст.382 КК України у зв`язку із відсутністю складу вказаних кримінальних правопорушень.

Із такою постановою про закриття кримінального провадження скаржник незгідний, а тому звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області зі скаргою про її скасування.

Свою скаргу обґрунтовує тим, що слідчим у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області вищевказану постанову винесено передчасно із неповним та не об`єктивним дослідженням усіх обставин справи, оскільки не виконано всі необхідні слідчі дії, а слідство проведено поверхнево та односторонньо.

Однак, слідчий суддя не може погодитись із твердженнями заявника з огляду на наступне.

В поданій скарзі ініціатор звернення вказує на те, що постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з тих підстав ненадання йому пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що слідчим ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Процесуальне рішення органу досудового розслідування є чинним, що не надає скаржнику процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні.

Щодо розгляду клопотання щодо проведення слідчих, то з матеріалів провадження вбачається, що на адресу органу досудового розслідування автором скарги подано клопотання з приводу проведення допиту за місцем проживання у територіальному відділенні Національної поліції столиці або ж у відповідній прокуратурі міста Києва, однак жодних медичних документів, які підтверджували б важкий стан здоров`я, що унеможливлював би приїзд за викликом до слідчого до вказаного клопотання не надано.

Із змісту клопотань вбачається, що ініціатор скарги завчасно отримував повістки слідчого ОСОБА_5 про виклик його в прокуратуру для проведення допиту.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що на адресу ОСОБА_4 слідчим надіслано повістку про виклик для проведення допиту в прокуратуру Рівненської області.

Згідно з вимогами ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий прокуратури Рівненської області наділений повноваженнями по виклику свідків для допиту і самостійно приймає процесуальні рішення щодо проведення такої слідчої дії.

Про проведення допиту в прокуратурі області слідчий відповідно до вимог ст.ст. 133, 135, 137 КПК України неодноразово належним чином інформував ОСОБА_4 .

Твердження скаржника про неповідомлення його про розгляд клопотання не відповідає фактичним обставинам справи, як і посилання на те, що слідчий ОСОБА_5 жодного разу не допитав його у кримінальному провадженні. оскільки ОСОБА_4 за неодноразовими викликами до органу досудового розслідування не з`явився.

Крім того, не набувши процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні, не ОСОБА_4 наділений процесуальними повноваженнями подавати клопотання органу досудового розслідування.

Необґрунтованими є твердження ОСОБА_4 про залишення без розгляду та неповідомлення слідчим про результати розгляду клопотання щодо проведення 5-ти процесуальних дій.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що з Генеральної прокуратури України в прокуратуру області надійшло клопотання ОСОБА_4 з приводу надання йому витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальних провадженнях відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549, за ч. 1 ст. 375 КК України, № 0000550, за ч. 1 ст. 366 КК України, № 0000551, за ч. 1 ст. 382 КК України, №0000552, за ч. 1 ст. 366 КК України, № 0000553, за ч. 1 ст. 375 КК України та № 0000554, за ч. 1 ст. 366 КК України. (а.м.-198, 199)

Вказане клопотання розглянуте прокурором, який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та задоволено.

За результатами розгляду на адресу ОСОБА_4 надіслано повідомлення про те, що вказані кримінальні провадження надійшли з Генеральної прокуратури України до прокуратури Рівненської області для організації проведення досудового розслідування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.217 КПК України, матеріали досудових розслідувань об`єднані в одне провадження із збереженням загального номеру в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 0000549 та надіслано ОСОБА_4 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні.

Разом з тим, автору скарги роз`яснено, що згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 60 КПК України, він, як заявник, має право подавати на підтвердження своїх заяв речі і документи, а також отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Будучи в процесуальному статусі заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_4 отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому повторне клопотання з цього приводу до органу досудового розслідування є необґрунтованим.

З наведених вище підстав, необґрунтованим є і посилання скаржника на те, що слідчим неналежно розглянуто два його клопотання від 22.04.2016р., що підтверджується листом, надісланим на його адресу.

На мотиви скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження автор скарги вказує, що слідчим ОСОБА_5 не допитано жодного з фігурантів у справі, яких, на думку останнього є 11 осіб, однак, анкетних даних жодної особи. яка на його думку не допитана, не зазначає.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що під час здійснення досудового розслідування, органом досудового розслідування допитано в якості свідків 9 осіб, з числа тих, на яких вказував ОСОБА_4 у своїх заявах, що стали підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового слідства. а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Вивченням показань вказаних свідків встановлено, що вони спростовують твердження, викладені у заявах ОСОБА_4 , що стали підставою для початку досудового розслідування.

Проводячи досудове розслідування у кримінальному провадженні, слідчий ОСОБА_5 , з метою перевірки фактів, наведених заявником. а саме ОСОБА_4 провів низку слідчих та процесуальних дій, за результатами яких встановлено відсутність фактичних даних, передбачених у п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, а саме: події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Твердження про те, що постанова про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та незаконною через те, що органом досудового розслідування не допитано жодного зі свідків події у кримінальній справі про обвинувачення його брата ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.153 КПК України не заслуговує на увагу, оскільки дані особи є свідками у іншому кримінальному провадженні №0000760, досудове розслідування в якому завершене, а обвинувальний акт направлено до Кузнецовського міського суду, для розгляду по суті.

Показання свідків у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_15 повинні бути досліджені судом безпосередньо та їм повинна бути надана оцінка на предмет належності та допустимості за результатами судового розгляду.

Оскільки такі показання свідків стосуються іншого злочину та іншої особи, яка обвинувачується у його вчиненні, вони не входять до предмету доказування у кримінальному провадженні постанова про закриття якого оскаржена ОСОБА_4 .

Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Зі змісту дослідженої у ході судового засідання постанови про закриття кримінального провадження № 0000549, винесена 30.05.2016 слідчим у ОВС слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_5 відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Перелік процесуальних та слідчих дій, передбачених ст.91 КПК України, які на думку ОСОБА_4 , не проведені слідчим ОСОБА_5 , що в свою чергу свідчить про необґрунтованість та законність постанови останнього про закриття кримінального провадження стосуються спростування вини рідного брата скаржника ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.153 КК України.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що на адресу органу досудового розслідування надійшов лист з Кузнецовського міського суду, згідно з яким, кримінальне провадження №0000760, розпочате 13.12.2014, про обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.153 КК України 29.02.2016р. надійшло до вказаного суду з Апеляційного суду області по підсудності.

09.03.2016р. було проведено закрите підготовче судове засідання, за результатами якого вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
З досліджених судом матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000549 вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_15 розслідуванням завершене та у ньому призначено судовий розгляд.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. ч. 1, 2 ст. 23 КПК України, якою закріплено принцип безпосередності дослідження доказів судом вбачається, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, беручи до уваги, що питання допустимості доказів суд вирішує в нарадчій кімнаті, проведення слідчих дій, викладених у скарзі ОСОБА_4 виходить за межі доказування у кримінальному провадженні, розслідуваному слідчим ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчим у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 при винесенні постанови про закриття кримінального провадження будь-який ознак на вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 375, ч. 1 ст. 375, ч. 1 ст. 382 та ч. 1 ст. 382 КК України, не виявлено.

Ініціатором скарги будь-яких вагомих доказів та підстав на спростування висновків органу досудового слідства суду не надано, не встановлено їх в судовому засіданні і слідчим суддею.

Тому, аналізуючи вищенаведене в сукупності слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження ґрунтується на повному та об`єктивному дослідженні обставин справи, підстав для її скасування немає. А так і скарга за результатами проведеного досудового розслідування задоволенню не підлягає.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи те, що постанова старшого слідчого у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою підстав для її скасування немає, слідчий суддя вважає, що скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого у ОВС слідчого відділу прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , винесену 30 травня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549 від 2 лютого 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.1 ст.366, ч.1 ст.375, ч.1 ст.375, ч.1 ст.382 та ч.1 ст.382 КК України, у зв`язку із відсутністю складу вказаних кримінальних правопорушень - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя