АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1599/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
УХВАЛА
Іменем України
21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2016р., якою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 повернуто прокурору,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою районний суд повернув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України прокурору.

Підставою прийняття вказаного рішення суду першої інстанціє є те, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 п.5 ст.291 КПК України, а саме обвинувальний акт не відповідає за змістом та об`ємом пред`явленій підозрі.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду вимогам кримінально-процесуального закону. Так, на думку прокурора посилання суду на порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України є безпідставними оскільки вказане положення не передбачає вимоги відповідності обвинувального акту пред`явленій підозрі за змістом та об`ємом. Крім того, для наведеного твердження суд повинен був вдатись до оцінки доказів, що не передбачено на стадії підготовчого судового засідання.

Заслухав суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та захисника, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, проте суд наділений згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України повноваженнями перевірити його на відповідність іншим вимогам цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту ухвали (т.1 а.с.91), суд вдався в аналіз відповідності деталізації обставин вчинення злочину наведеного в обвинувальному акті та у пред`явленій підозрі.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 інкримінують вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Вказаний районним судом недолік, щодо не відповідності обвинувального акту за змістом та об`ємом пред`явленій підозрі на стадії підготовчого провадження з одного боку не ґрунтується на вимогах ст.ст.291, 314 КПК України, оскільки сама підозра на цій стадії не перевіряється, а відповідно до ч.4 ст.291 КПК України надання її до суду до початку судового розгляду забороняється.

Проте з іншого, згідно п.15 ч.1 ст.7 КПК України до загальної засади кримінального провадження відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зміст якої розкривається у ст.22 того ж Кодексу.

Отже, відповідно до вказаної норми, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Згідно §3 КПК України сторона захисту має право заявляти клопотання та надавати аргументи на його обґрунтування.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що сторона захисту мала право у підготовчому провадженні посилатись на підозру при заявлені клопотання про повернення обвинувального акту.

При цьому, як випливає зі змісту ухвали районного суду (т.1 а.с.91) при прийнятті зазначеного раніше рішення суд першої інстанції не вдавався до оцінки доказів, які до речі навіть ще не долучені до кримінального провадження, а долучив для розв`язання заявленого стороною захисту клопотання певні документи.

Таким чином, так як відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків то колегія судів приходить до висновку, що зазначену в ухвалі суду обставину можна вважати законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в противному випадку можуть бути порушені права як обвинуваченого так і потерпілих, а це у свою чергу суперечить ст.2 КПК України, яка визнає завданням кримінального провадження захист вказаних осіб.

Виходячи з наведених правових норм, колегія суддів робить висновок, що зазначені в ухвалі районного суду підстави повернення обвинувального акту прокурору відповідають вимогам чинного КПК України, а суд першої інстанції у такому випадку, не вдався до оцінки встановлення тих чи інших фактичних обставин, які встановлюються за допомогою доказів.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи з положення ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості повторно дослідити встановлені судом першої інстанції обставини, оскільки з цього приводу відсутнє відповідне клопотання апелянта.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів не перевіряється у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, наведеною в ухвалі є його невідповідність пред`явленій підозрі.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія судів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2016р., стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді