Справа № 164/1792/16-к
п/с 1-кп/164/86/2016
Категорія: 52
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000219 від 2 червня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, одруженої, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючої офіціантом ТзОВ „Сніжинка м. Луцьк Волинської області, раніше не судимої, запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 , в період з весни по осінь 2015 року, в м. Луцьк Волинської області, за місцем постійного проживання, що по АДРЕСА_1 , у квітковому горщику посадила та виростила одну рослину коноплі. В подальшому, ОСОБА_5 з даної рослини коноплі позривала листя, яке висушила, подрібнила та зберігала за місцем проживання без мети подальшого збуту. 2 червня 2016 року ОСОБА_5 подрібнену речовину рослинного походження, зеленого кольору, загорнула в паперовий згорток та поклала в свою жіночу сумочку, після чого рейсовим автобусом перевезла без мети подальшого збуту з м. Луцьк Волинської області в смт. Маневичі Волинської області, де вказана речовина рослинного походження, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів№ 247/247 від 17.06.2016 року являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 9.37 гр., була у неї вилучена працівниками Маневицького ВП ГУНП у Волинській області.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як вчинення незаконного виготовлення, перевезення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування 31 серпня 2016 року між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000219, та підозрюваною ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, зобов`язувалася співпрацювати з Маневицькою місцевою прокуратурою Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих їй правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 , у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадянштрафу, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченою ОСОБА_5 з іншоїі призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази: речовину рослинного походження (а.с. 4-5, 31) слід знищити, мобільний телефон „Самсунг GT-S7262 (а.с. 12-22) слід передати власнику ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2016 року, укладену між прокурором Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченою ОСОБА_5 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000219 від 2 червня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши покарання 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу.

Речові докази: речовину рослинного походження - знищити, мобільний телефон „Самсунг GT-S7262 - передати власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в доход держави 330 (триста тридцять) гривень 15 копійок судових витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1