Провадження №1-кп/331/118/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/118/2016 з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянином України, який має середню освіту, не одруженому, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованому, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженому
обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 02.02.2016 року надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом та укладеною угодою про примирення між потерпілим ТОВ «Епіцентр-К» в особі представника ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, висунуто обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Так, 26 січня 2016 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торговому залі гіпермаркету «Епіцентр-К», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1в, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевнений, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, взяв з торгової полиці, майно, що належить ТОВ «Епіцентр-К», а саме: рулетка геодезична (металева стрічка) «MTX MASTER», у кількості 1 одиниці, вартістю 296 гривень 55 копійок, без урахування ПДВ. Вказаний товар ОСОБА_3 сховав до кишені та направився до каси супермаркету. Після чого, ОСОБА_3 вийшов з торгівельного залу гіпермаркету «Епіцентр-К» через касову зону вищевказаного гіпермаркету, не розрахувавшись за покупки. Однак ОСОБА_3 не зміг довести свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були помічені співробітниками охорони гіпермаркету «Епіцентр-К», які затримали ОСОБА_3 в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр-К» та у подальшому був переданий працівникам міліції. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , намагався спричинив матеріальну шкоду ТОВ «Епіцентр-К» на загальну суму 296 гривень 55 копійок.
Під час досудового розслідування досягнуто угоди про примирення між потерпілим ТОВ «Епіцентр-К» в особі представника ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 . Так, 29 січня 2016 року представник потерпілого ОСОБА_5 з одного боку та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК, уклали угоду про примирення.
Дана угода укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України.
Погоджена сторонами угода містить наступні положення:
1. ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
Час, місце, обставини скоєння ОСОБА_3 злочину відповідає змісту обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті.
Під час проведення підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеному до кінця, з причин, які не залежали від волі винного. Фактичні обставини справи визнав, кваліфікацію дій не заперечував.
2. Сукупний розмір шкоди завданої потерпілому ТОВ «Епіцентр-К» не визначався через його повне відшкодування на місці вчинення злочину обвинуваченим.
3. Сторони домовились, що ОСОБА_3 за цей злочин має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України призначити іспитовий термін на строк 1 рік.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, в силу ст. 12 КК України даний злочин не є тяжким.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Під час проведення підготовчого судового засідання судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 положення ч. 5 ст. 474 КПК України щодо його права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має при цьому певні права, визначені цією ж статтею; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також судом роз`яснені представнику потерпілого ОСОБА_5 наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_5 , які підтвердили суду, що їм зрозумілий зміст роз`яснених судом наведених вище норм та вони просять суд затвердити угоду про примирення між ними, з`ясувавши думку прокурора ОСОБА_4 , перевіривши зміст угоди, що укладена з дотриманням вимог ст.ст. 468, 469, 470, 471 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність її затвердження.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ч. 1 ст. 475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 29 січня 2016 року у кримінальному провадженні № 1-кп/331/118/2016, укладену між потерпілим ТОВ «Епіцентр-К» в особі представника ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді у вигляді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та роботи;
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.
Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на орган виконання покарання за місцем проживання засудженого.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч. 3 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1