ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1273/16-к

21 липня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, учня Костопільського будівельно-технологічного коледжу НУВГП, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 17.03.2016 року близько 13 год. перебуваючи у приміщенні гардеробу учбового корпусу Костопільського будівельно-технологічного коледжу НУВГП, що в м. Костопіль по вул. Гвардійська, 7а, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих спонукань, викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «Prestigio Wize F3», чорного кольору, вартістю 1200 грн, в якому знаходилась картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн, а також картка пам`яті ємкістю 2 Gb, вартістю 75 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 1300 грн.

Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

22 червня 2016 року між законним представником потерпілого ОСОБА_5 за згодою потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_8 , його законним представником ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_7 була укладена угода про примирення.

В угоді про примирення від 22 червня 2016 року сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином. Згідно угоди про примирення ОСОБА_8 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні та у підготовчому судовому засіданні попросити вибачення у представника потерпілого ОСОБА_4 , за скоєне ним кримінальне правопорушення.

В угоді про примирення сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в ромірі 50 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 грн.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 вину визнає, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що і потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між сторонами угода про примирення підлягає затвердженню.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 369-371, 374, 376, 392-395, 475 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про примирення від 22 червня 2016 року укладену між законним представником потерпілого ОСОБА_5 за згодою потерпілого ОСОБА_4 з однієї сторони та законним представником ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні щодо останнього, якого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - затвердити.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_8 не застосовувались.

Після набранням вироком законної сили речовий доказ (а.с. 63), а саме мобільний телефон марки «Prestigio» моделі PSP3457 DUO WIZE чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , рахувати повернутими по належності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1