Справа № 396/1539/15-к
1-кп/405/395/15
УХВАЛА
15 вересня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000421 у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України, у відношенні якого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з посиланням на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені як під час обрання запобіжного заходу, так в подальшому і під час продовження його дії. Так, ОСОБА_5 , знаходячись на волі зможе впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані судом. Крім того з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватості, є ризик переховування обвинуваченого від суду, а також продовжує існувати ризик вчинення іншого подібного кримінального правопорушення чи інших дій з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання її підзахисного під вартою, посилаючись на те, що вказані прокурором підстави для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні та прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Окрім того, її підзахисний має постійне місце проживання та є інвалідом третьої групи (страждає на епілепсію), має на утриманні неповнолітніх дітей. Тому, вважає, що стосовно ОСОБА_5 можливо обрати більш м`який запобіжний захід, який не буде пов`язаний з позбавленням волі.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, заперечуючи проти продовження стосовно нього строку тримання під вартою, посилаючись на обставини, висловлені захисником, та вказавши на можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який він не буде порушувати.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 18.07.2016 року строк тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 16 вересня 2016 року включно.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При цьому, судове провадження ще триває, а достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 і щодо яких останньому органами досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе вплинути на потерпілих та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), оскільки місце його проживання знаходиться на значно віддаленій відстані від суду. За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.
Також, суд звертає увагу на те, що стан здоров`я обвинуваченого хоча і враховується судом при вирішенні питання щодо обрання або продовження дії раніше обраного запобіжного заходу, але не покладає загальний обов`язок звільнити затриманого за станом здоров`я та за наявності вищепривдених ризиків не є підставою для заміни запобіжного заходу на більш м`який. Така позиція відображена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Мельник проти України», «Рівьєр проти Франції».
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 331, 369 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 листопада 2016 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1