Справа №487/756/16-к 30.06.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2016 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Миколаєва, раніше судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ст. ст. 309 ч.2, 311 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_4 просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити більш м`яке покарання.
Вироком суду ОСОБА_4 визнана винуватою за ст. 309 ч.2 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, за ч.2 ст. 311 КК України на 2 роки позбавлення волі.
Провадження № 11-кп/784/581/16 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_7
Категорія: ст.309 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань за вказаним вироком та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.04.2014 року, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі ГУ ДКСУ в Миколаївській області витрати на проведення експертизи в сумі 1969 грн. 14 коп.
Також вирішено питання щодо речових доказів по справі.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію дій, посилається на те, що їй призначено занадто сурове покарання. Вказує, що суд не врахував дані про її особу, зокрема, важкий стан здоров`я та наявність у неї ряду хвороб, а також те, що вона стала на шлях виправлення і лікується від наркологічної залежності.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Крім того, на початку грудня 2015 року, ОСОБА_4 , знаходячись у мікрорайоні Варварівка в м. Миколаєві, більш точної дати та місця не встановлено, маючи умисел на придбання наркотичних засобів, придбала у невстановленої особи метадон у кількості не менше 0,0236 г. для особистого вживання без мети збуту, який перенесла та зберігала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . Під час обшуку домоволодіння ОСОБА_4 було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 2159 від 05.01.2016 року є хімічною сполукою - димедрол та метадон, загальною масою 0,0236 г.
Дії ОСОБА_4 судом кваліфіковані за ст. 309 ч.2 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно та за ст. 311 ч.2 КК України, як незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин, вчинене повторно.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора про залишення вироку суду без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Фактичні обставини кримінальних правопорушень, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у їх вчиненні та кваліфікація дій, обвинуваченою та іншими учасниками провадження не оскаржуються. Кримінальне провадження розглянуто в порядку ст. 349 КПК України.
Що стосується покарання, то воно призначено судом у відповідності з вимогами кримінального законодавства, з урахуванням обставин справи та особи ОСОБА_4 .
Так, згідно положень ст. 65 КК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Як слідує з вироку суду першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_4 вірно враховано те, що нею вчинено злочини середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченої, дані про її особу, яка за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2010 року з діагнозом синдром залежності від опіоїдів та зловживання алкоголем, раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах наближених до мінімальних санкції ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі та мінімальних межах санкції ч.2 ст. 311 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Оскільки, ОСОБА_4 вчинила вказані злочини під час відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.04.2016 року, суд вірно застосував правила ст. 71 ч.1 КК України і призначив остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.
На думку апеляційного суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння нею нових злочинів
Доводи ОСОБА_4 про наявність у неї хвороб підтверджуються матеріалами кримінального провадження, однак, враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, вчинила зазначені злочини майже через рік після винесення попереднього вироку суду та в період відбування за ним покарання з випробуванням, тобто належних висновків для себе не зробила, тому підстав для пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, підстав для зміни вироку суду першої інстанції та призначення більш м`якого покарання, про що просить апелянт, немає.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_4 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3