ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Седнів Чернігівської області, українець, гр-н України, освіта середня спеціальна, не одружений, студент 3 курсу Київського обласного вищого професійного училища харчових технологій та ресторанного сервісу, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , інші учасники провадження потерпіла ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
В період часу з 18 лютого 2016 року по 14 серпня 2016 року ОСОБА_5 маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яку орендує його сестра ОСОБА_6 , спланував незаконне заволодіння її грошовими коштами.

Так, 18 лютого 2016 року, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , користуючись довірою ОСОБА_6 , за допомогою мобільного телефону та банківської картки НОМЕР_1 АТ «ОТП Банк», які їй належать і до яких мав доступ, вчинив перерахування коштів на суму 4 046 гривень на власний картковий рахунок, цим самим спричинив матеріальну шкоду останній на вказану суму.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел в аналогічний спосіб, ОСОБА_5 , користуючись довірою своєї сестри - ОСОБА_6 , за допомогою мобільного телефону та банківської картки НОМЕР_1 АТ «ОТП Банк», які їй належать, вчинив ряд перерахування коштів на загальну суму 102 685,15 гривень на власний картковий рахунок, цим самим спричинив матеріальну шкоду останній на вказану суму, яка кожного разу окремо не мала ознак заподяня значної шкоди потерпілій.

Орган досудового розслідування вказані дії ОСОБА_7 кваліфікував за за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), а також як шахрайство, вчинене повторно.

24 жовтня 2016 року між потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних злочинів. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинені злочини, а саме за сукупністю злочинів у виді штрафу в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 935 грн, та отримана згода обвинуваченого на її призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з представником потерпілого затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочинами не великої та середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. ч. 1 та 2 ст. 190 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_10 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.
Отже, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 373, 374, 474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 24 жовтня 2016 року про примирення між потерпілою ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_12 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, за якими призначити йому покарання у виді штрафу:
-за ч. 1 ст. 190 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 850 грн;
-за ч. 2 ст. 190 КК України в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 935 грн.
За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_10 узгоджене сторонами угоди про примирення від 24 жовтня 2016 року покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 935 грн.
Речові докази після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_13