АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/523/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 584 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

арештованого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ),

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах арештованого ОСОБА_11 ) на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_12 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо

ОСОБА_11 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Уфа Башкірської Автономної Республіки Російської Федерації, громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль, з незакінченою вищою освітою, який в офіційному шлюбі не перебуває, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

розшукуваного компетентними органами Російської Федерації для відбуття покарання у зв`язку із заочним засудженням за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 159 КК РФ.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для подальшого тримання ОСОБА_11 ) під вартою, оскільки тільки застосування щодо нього екстрадиційного арешту до фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є достатнім для попередження можливих спроб останнього переховуватися з метою уникнути передачі його правоохоронним органам Російської Федерації.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах арештованого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати і відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зокрема, апелянт зазначає, що в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_11 ) просив забезпечити участь перекладача, оскільки він не володіє російською мовою, однак слідчим суддею було відмовлено у задоволенні даного клопотання, чим суттєво порушено право особи, видача якої запитується, користуватися послугами перекладача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та арештованого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Міністерством юстиції України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для відбуття покарання, призначеного заочним вироком Ленінського районного суду міста Уфи Республіки Башкортостан Російської Федерації від 17 липня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений заочно за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 159 КК РФ до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Постановою суду наглядової інстанції Президіума Верховного суду Республіки Башкортостан Російської Федерації від 20 травня 2009 року вирок Ленінського районного суду міста Уфи Республіки Башкортостан Російської Федерації від 17 липня 2008 року змінено та ОСОБА_13 призначено покарання у вигляді 4 років 11 місяців позбавлення волі.

Штейн та Тагільцев, відповідно до висновку експерта № 4-03/2416, є однією і тією ж самою особою, оскільки, як зазначено у вказаному висновку, відбитки пальців рук зазначених осіб є ідентичними.

21 жовтня 2015 року ОСОБА_11 ) був затриманий працівниками ОПП «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у зв`язку з його розшуком правоохоронними органами Російської Федерації для відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 159 КК РФ.

24 жовтня 2015 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) був застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб.

30 листопада 2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) був застосований екстрадиційний арешт до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації.

Інкриміноване ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ) діяння відповідає кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 3 ст. 190 КК України, і є екстрадиційним, оскільки за вказане кримінальне правопорушення передбачено покарання більше одного року позбавлення волі.

Під час екстрадиційної перевірки також встановлено, що ОСОБА_15 ( ОСОБА_9 ) не є громадянином України і статус біженця не отримував, а по даним медичної частини Київського СІЗО за станом здоров`я може підлягати екстрадиції.

Екстрадиційна перевірка завершена прокуратурою Київської області і 11 січня 2016 року матеріали цієї перевірки були направлені до Міністерства юстиції України для прийняття рішення у відповідності до ст. 590 КПК України, яке на теперішній час ще не прийнято.
29 січня 2016 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_12 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою (екстрадиційного арешту) для забезпечення його видачі.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_12 було задоволено, тобто визнано наявність підстав для подальшого триманняОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту.

Визнаючи наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з того, що існують достатні підстави для подальшого тримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою, оскільки він в Російській Федерації заочно засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 159 КК РФ, і обставини, що виключають видачу особи стороні, яка надала запит, не змінилися, тобто такі обставини відсутні.
Таким чином, враховуючи дані про особу ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), який є громадянином Російської Федерації та Держави Ізраїль, а на території України фактично переховувався від правоохоронних органів Російської Федерації з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації, алена строк, який не може тривати більше 12 місяців з моменту його фактичного затримання.

Разом з тим, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною, оскільки слідчий суддя, в порушення вимог ч. 2 ст. 581, ч. 5 ст. 584 КПК України, не забезпечив ОСОБА_14 ( ОСОБА_9 ), як особі, яка не володіє державною мовою, участь перекладача, незважаючи на те, що останнім в судовому засіданні суду першої інстанції було заявлено відповідне клопотання, в задоволенні якого слідчий суддя безпідставно та невмотивовано відмовив, тим самим порушивши право особи, видача якої запитується, користуватися послугами перекладача.

За таких обставин, виходячи з вимог, передбачених ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, а саме скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_12 та продовжити екстрадиційний арешт щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) до прийняття рішення про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але на строк, який не може тривати більше 12 місяців з моменту його фактичного затримання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_12 про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_12 про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою у зв`язку із застосуванням екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Продовжити екстрадиційний арешт щодо ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до прийняття рішення про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, але не більше ніж на 12 місяців з моменту його фактичного затримання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4