Дата документу Справа № 333/5312/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5312/15-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/395/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 громадянин України, який має середню технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше засуджений 18.04.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підстави ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2012 року іспитовий строк скасовано, ОСОБА_7 направлений для відбування покарання в місця позбавлення волі строком на 4 роки; звільнений 11 березня 2015 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 2 місяці 15 днів,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України, та призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2012 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Тримається під вартою з 03 липня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 8 275,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Вироком вирішена доля речових доказів у порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок, призначити новий судовий розгляд та притягнути до відповідальності ОСОБА_10 , який на його погляд, здійснив злочин. При цьому вказує, що обмовив себе під тиском співробітників міліції та прокуратури, які запропонували невеликий строк покарання. Зазначає, що обшук за місцем мешкання був проведений без ордера, крім того, під час останнього слово обвинуваченого та проголошення вироку були відсутні прокурор, захисник, потерпілий.

Також від обвинуваченого надійшло заява, в якій просить застосувати положення ч. 5 ст. 72 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

02 липня 2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи повторно, перестрибнувши через огорожу, проник на ділянку домоволодіння буд. АДРЕСА_2 , після чого підійшов до житлового будинку за вказаною адресою, та шляхом пошкодження вікна проник у приміщення буд. АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме:

*жіночу сумку чорного кольору, вартістю 1500 грн.;

*грошові кошти у розмірі 2500 грн.;

*грошові кошти у розмірі 130 доларів США, які згідно з офіційним курсом НБУ станом на 02.07.2015 року, становлять 2731 грн. 30 коп.;

*грошові кошти у розмірі 140 євро, які згідно з офіційним курсом НБУ станом на 02.07.2015 року, становлять 3255 грн.;

- фотоапарат «Саnоn А2400 18», вартістю 990 гривень,

а всього майна на загальну суму 9476 гривень 30 коп., завдавши тим самим ОСОБА_9 матеріальну шкоду в вказану суму, після чого з викраденим майном ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги; думку прокурора щодо скасування вироку, якій не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, з направленням справи на новий судовий розгляд, якій також вважав про відсутність підстав щодо зміни запобіжного заходу; провівши судові дебати; надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Закон в ст. 94 КПК України вимагає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ з точки належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як передбачено ст.ст. 370, 374 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Проте, судом першої інстанції зазначені норми кримінального процесуального закону були порушені, з приводу чого, вирок суду не можна визнати законним, обґрунтованим, та вмотивованим.

Зокрема, суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_11 посилається на його показання в судовому засіданні, згідно яких він визнав вину та докладно пояснив про обставини вчинення злочину.

Проте, з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та запису судового засідання на технічному носії інформації було встановлено, що впродовж судового розгляду ОСОБА_11 заперечував вину у скоєнні злочину, надав детальні пояснення, які на його думку, підтверджують його непричетність до скоєння кримінального правопорушення. Лише в судовому засіданні від 22.10.2015 року обвинувачений зазначив, що вину визнає у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і перелічив викрадені речі і сказав суму викрадених грошових коштів. Проте , пояснень щодо обставин, які зазначені у вироку як надані обвинуваченим, ОСОБА_11 в ході судового розгляду не надавав.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не з`ясував причини зміни ОСОБА_11 показань у судовому засіданні 22.10.2015р., в судових дебатах і останньому слові, з огляду на те, що протягом усього судового розгляду він заперечував свою причетність до вчинення злочину.

Таким чином, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, враховуючи зокрема і передбачену ст. 8 КПК України засаду верховенства права, ухвалений стосовно ОСОБА_7 вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, оскільки не відносяться до компетенції суду.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 419 КПК України рішення щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного. Оскільки обвинувачений тримається під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для зміни зазначеного запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити на 30 днів по 13 квітня 2016 року включно.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 30 днів по 13 квітня 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: 1 2 3