233 № 233/4414/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2016 року

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за
№ 0001252 відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Городище-2 Луцького району Волинської області, громадянина України, який має вищу освіту, обіймає посаду начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не судимого,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
08 вересня 2016 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№ 0001252 відносно ОСОБА_5 разом із угодою про визнання останнім винуватості.

Під час досудового розслідування 01 вересня 2016 року між підозрюваним та прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , якому надані повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні укладена угода про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 проходить військову службу в НОМЕР_2 окремій механізованій бригаді Збройних Сил України (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) на посаді начальника служби пального і мастильних матеріалів тилу у військовому званні «старший лейтенант».
В цій же частині на посаді тимчасово виконуючого обов*язки заступника командира бригади з тилу проходить військову службу ОСОБА_6 .
Відповідно до додатку № 1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07 червня 1992 року № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, п.п.2.8, 8.1, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 боєприпаси, вибухові речовини засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян; право носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.
Однак, у порушення вищевказаних вимог законодавства, ОСОБА_6 у травні 2016 року вирішив з метою незаконного збагачення вчинити без передбаченого законом дозволу носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів і вибухових пристроїв стороннім цивільним особам за грошову винагороду.
Приблизно 11-12 травня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до свого знайомого громадянина ОСОБА_7 , якому запропонував придбати бойові припаси і вибухові пристрої за грошову винагороду.
Розуміючи незаконність дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернувся з відповідною заявою про злочин до правоохоронних органів, після чого почав діяти під їх контролем та надав згоду ОСОБА_6 на придбання бойових припасів і вибухових пристроїв.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 приблизно 17 червня 2016 року, більш точної дати не встановлено, залучив до вчинення злочину свого підлеглого військовослужбовця начальника служби тилу військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_5 .
Для досягнення спільного злочинного плану вони розподілили між собою функції відповідно до яких ОСОБА_6 повинен був підшукати покупця бойових припасів та вибухових пристроїв, визначити їх кількість і найменування та повідомити про це ОСОБА_5 . Останній повинен був без передбаченого законом дозволу придбати бойові припаси і вибухові пристрої визначених найменувань та кількості у невстановлених на цей час осіб в районі проведення антитерористичної операції, перенести їх до свого службового кабінету на території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де зберігати до моменту збуту та передати ОСОБА_6 для подальшого збуту. У свою чергу ОСОБА_6 мав збути бойові припаси і вибухові пристрої за грошову винагороду стороннім цивільним особам, а отримані у такий спосіб кошти розподілити з ОСОБА_5 .
Виконуючи свою роль у спільному злочинному плані, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою групою осіб з ОСОБА_6 , з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення у період приблизно з 17 по 21 червня 2016 року придбав без передбаченого законом дозволу за невстановлених слідством обставин та особи на території с.Курдюмівка Торецького району Донецької області в зоні проведення антитерористичної операції з метою подальшого збуту наступні бойові припаси: патрони калібру 5,45мм у кількості 8993 одиниці, патрони калібру 7,62мм у кількості 240 одиниць, патрони калібру 9 мм у кількості 80 одиниць, 3 підривачі УЗРГМ, 11 підривачів УЗРГМ-2, 4 підривачі УДЗ, 4 корпуси ручної осколкової гранати РГН, 14 корпусів ручної осколкової гранати РГД-5, які перевіз у кабині невстановленого слідством автомобіля марки Урал в розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та в подальшому незаконно зберігав їх у приміщенні свого службового кабінету.
У свою чергу ОСОБА_6 22 червня 2016 року діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , з єдиним продовжуваним умислом, з тією ж метою та корисливим мотивом отримав від ОСОБА_5 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 для подальшого збуту з числа указаних бойових припасів 960 патронів калібру 5,45мм, перевіз їх зберігаючи у багажному відділенні власного автомобіля «Шкода Октавія» реєстраційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 , де близько 13 години 30 хвилин того ж дня, збув ОСОБА_7 без передбаченого законом дозволу шляхом особистої передачі, за що отримав від останнього грошові кошти в розмірі 10800 гривень, з яких приблизно 3000 гривень у той же день передав ОСОБА_5 .
Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, ОСОБА_6 27 липня 2016 року діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 з тією ж метою та корисливим мотивом, отримав від ОСОБА_5 у розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 для подальшого збуту з числа вищевказаних бойових припасів 4218 патронів калібру 5,45мм, 240 патронів калібру 7,62 мм, патрони калібру 9 мм у кількості 80 одиниць, 3 підривачі УЗРГМ, 11 підтривачів УЗРГМ-2, 4 підтривачі УДЗ, 4 корпуси ручної осколкової гранати РГН, 14 корпусів ручної осколкової гранати РГД-5, перевіз їх, зберігаючи у багажному відділенні власного автомобіля «Шкода Октавія» реєстраційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , де того ж дня близько 11 години 30 хвилин без передбаченого законом дозволу збув ОСОБА_7 , отримавши від нього грошові кошти в сумі 50 000 гривень.
22 липня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів безпосередньо під час вчинення злочину, вилучено збуті ОСОБА_7 бойові припаси та вибухові пристрої, а також вилучено бойові припаси, які зберігав ОСОБА_5 у своєму службовому кабінеті у розташуванні військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .
Відповідно до висновків судово-балістичних експертиз № 768 від 16 серпня 2016 року, № 265 від 22 серпня 2016 року, № 266 від 25 серпня 2016 року, судової вибухо-технічної експертизи № 32/2016 від 02 серпня 2016 року - 960 патронів 5,45х39, калібру 5,45мм; 4218 патронів 5,45х39АК, калібру 5,45мм; 240 патронів 7,62х39 калібру7,62мм; 80 патронів 9х18 ПМ, калібру 9мм; 3814 патронів 5,45х39АК, калібру 5,45мм; 1 патрон 5,45х39 ОП, калібру 5,45мм; 3 підривачі УЗРГМ, 11 підривачів УЗРГМ-2, 4 підривачі УДЗ, 4 корпуси ручної осколкової гранати РГН, 14 корпусів ручної осколкової гранати РГД-5, які ОСОБА_6 за попередньою групою осіб із ОСОБА_5 носили, зберігали, придбали та збули без передбаченого законом дозволу ОСОБА_7 є боєприпасами, а підривачіу поєднанні з корпусами ручних осколкових гранат в сукупності являють собою наступальні осколкові гранати РГД-5 та РГН, які відносяться до вибухових пристроїв.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст. 269 КК України як носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів і вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в червні 2016 року ОСОБА_6 , якому він підпорядкований по службі віддав злочинний наказ про те, щоб він привіз бойові припаси для власних потреб останнього на що він погодився. На передовій в с.Курдюмівка в бліндажі опорного пункту військової частини польова пошта НОМЕР_1 він взяв бойові припаси та вибухові пристрої, перелік та кількість яких зазначена в обвинувальному акті ним не оспорюється. Ці бойові припаси та вибухові пристрої він на автомобілі Урал привіз до свого службового кабінету в розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , а згодом передав ОСОБА_6 , за що отримав грошові кошти як подяку від товариша останнього.
Згідно угоди про визнання винуватості від 01 вересня 2016 року, укладеної між підозрюваним ОСОБА_5 прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.28, ч.1 ст. 269 КК України та покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 у разі затвердження угоди судом, а саме у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком.
З*ясувавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 , які приймали участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у затвердженні угоди виходячи з наступного.
Перелік рішень, які можуть бути прийняті судом в підготовчому судовому засіданні наведений у ч.3 ст.314 КПК України і є вичерпним.
Зокрема, пунктом 1 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про відмову в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.
Відповідно до ст. 474 ч.7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо зокрема, умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Статтею 17 КПК України декларовано презумпцію невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відповідно до ч.1 ст.7 КПК України відноситься і презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
При викладенні фабули інкримінованого ОСОБА_8 злочину в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, укладеній 01 вересня 2016 року орган досудового слідства описуючи об*єктивну сторону злочину в порушення принципу презумпції невинуватості, констатує участь ОСОБА_6 у скоєнні злочину, матеріали відносно якого, як встановлено з пояснень прокурора в судовому засіданні, виділені в окреме провадження і щодо якого кримінальне провадження судом не розглянуто та вирок щодо нього не ухвалений та відповідно не набрав законної сили.
Пунктами 1,3 ч.7 ст.474 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Таким чином, угода про визнання винуватості, укладена 01 вересня 2016 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст.62 Конституції України, ст.ст.7,17 КПК України та порушує права ОСОБА_6 .
Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання: - у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання.
З обвинувального акта та угоди про визнання винуватості взагалі не вбачається даних про те, чи притягувався ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності. Суду не надано матеріалів, що стосуються обставин, передбачених ст.65 КК України та мають обов*язково враховуватись при призначенні покарання, зокрема стосовно особи обвинуваченого, зокрема, його характеристики за місцем проживання та служби, наявності чи відсутності судимості. Зазначене позбавляє суд можливості перевірити відповідність узгодженого сторонами покарання особі обвинуваченого.
Крім того, із змісту пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні не вбачається, що він визнає вину в повному обсязі відповідно до висунутого обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 01 березня 2016 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001252, укладеної 01 вересня 2016 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження № 0001252 відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя