В И Р О К 142/501/16-к
іменем України 1-кп/142/26/16
19.10.2016 року Піщанський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше судимого:
23.10.2007 року Балтським райсудом Одеської області за ст. 185 ч. 2, 277 ч. 1, 309 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки;
09.09.2008 року Кодимським райсудом за ст. 185 ч. 3, 308 ч. 1, 309 ч. 2, 296 ч. 4 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
28.12.2012 року Кодимським райсудом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
05.04.2016 року тим же судом за ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

С У Д В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту, який надійшов до суду 01.03.2016 року, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 19.11.2015 року з 03 години 45 хвилин по 4 годину, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, проник на територію ПАТ «ПлазмаТек», що розташоване за адресою: Вінницька область, Піщанський район, смт. Рудниця, вул. Шевченка 81, з метою вживання питної води, де перебуваючи на території ПАТ «ПлазмаТек», умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи свої противоправні дії і бажаючи діяти саме таким чином, проник в приміщення «кімнати майстрів» на території цеху обміднення, де із сумки чорного кольору, що належить ОСОБА_6 , таємно викрав гроші в сумі 800 гривнів та дві бувші у використанні карти пам`яті (флешки) об`ємом пам`яті 32 Гб, вартістю 320 гривнів та об`ємом пам`яті 64 Гб, вартістю 600 гривнів.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.
Допитаний судом, обвинувачений ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_6 не визнав та пояснив, що 18.11.2015 року він електропоїздом виїхав із м. Котовськ в напрямку станції Кодима, однак проспав свою зупинку і провідник висадив його на ст. Рудниця. Він мав із собою велосипед, яким приїхав до підприємства «Плазматек» в смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області і відчуваючи спрагу зайшов на територію, де напився води в цеху у якоїсь жінки та близько 24 години поїхав на залізничну станцію. Звідти він поїхав додому.
Нічого не знає про сумку та гроші. Крадіжки не вчиняв.
Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1.подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші
обставини вчинення кримінального правопорушення);
2.винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального
правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3.вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а
також розмір процесуальних витрат;
4.обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5.обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної
відповідальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статею 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
В даному провадженні, факт пропажі майна, належного потерпілому, підтверджується заявою ОСОБА_6 , від 25.11.2015 року через 6 днів після події, в якій відсутні відомості про особу нібито вчінившу крадіжку майна та обставини такої події.
З протоколу огляду місця події, здійсненого 25.11.2015 року через 6 днів, від дня їмовірної крадіжки, не вбачається наявність будь яких доказів події крадіжки, слідів чи ознак проникнення або присутності будь яких осіб на яких би вони указували, як на винуватців.
02.02.2016 року слідчим, який не визнав необхідності участі понятих
через більш ніж два місяці після можливої події, оглянуто предмети, невідомого походження: сумка та документи на ім.»я заявника.
Оглянуті предмети визнано речовими доказами та залучено до провадження.
Сторона обвинувачення не надала суду доказів і джерел виявлення оглянутих предметів.
Зазначені предмети не піддавались дослідженню на предмет наявності на них слідів та пото-жирових відбитків, осіб які із ними контактували, в т.ч. і можливих суб`єктів які могли бути причетні до їх незаконного вилучення.
Таким чином, вони не є доказом винуватості обвинуваченого і не є допустимим доказом, із-за порушення процесуальних вимог щодо їх здобуття.
Допитаний в суді потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 19.11.2015 року він знаходився на роботі. Близько 3 години 45 хвилин він залишив службове приміщення кабінет майстрів, а коли повернувся через 10 хвилин назад виявив пропажу своєї сумки із документами та грішми.
Двері до приміщення не зачинялись і до кабінету міг проникнути будь хто.
Обвинуваченого він в той час не бачив.
Через певний проміжок часу, точної дати не пам`ятає, слідуючи власною автомашиною з дому на роботу, десь на якомусь залізничному переїзді помітив велосипед, який лежав на землі. Коли підійшов до нього виявив свою пропавши сумку із документами, без грошей.
Сам її привіз у міліцію.
Показання потерпілого викликають сумнів у суда щодо їх правдивості, оскільки ця подія відбулась більш ніж за два місяці після їх пропажі.
Свідок ОСОБА_7 пояснила що працює у ПАТ «Плазматек» лаборантом.
Її кабінет знаходиться навпроти приміщення майстрів і вхідні двері до нього з її робочого місця добре видно.
19.11.2015 року вона працювала у нічну зміну. Близько 3 - 4 години звернувся невідомий їй чоловік, який попросив напитись.
Вона дала йому води, а коли той напився порадила йому залишити територію підприємства, оскільки він не був працівником.
Той пішов до виходу із цеху.
Вона не бачила щоби він знаходився біля вхідних дверей до приміщення майстрів, або ж входив до нього.
24.02.2016 року їй було пред`явлено для впізнання декількох осіб, серед яких ОСОБА_4 вона впізнала, як особу яка просила у неї напитись води.
Будь яких інших доказів, які б давали обґрунтовану підставу запідозрити обвинуваченого у вчиненні крадіжки сторона обвинувачення суду не надала.
Захист наполягав на тому, що обвинувачення не надало будь яких прямих або не прямих доказів вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_6 , саме ним.
Обвинувачення базується на припущеннях, які не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку.
Згідно із вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним обгрутованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи
неможливість використання інших доказів.
Саме прямих чи непрямих доказів обвинувачення суду не надало, а тому вину ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_6 не доведено.
Є невстановленими час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у його вчиненні.
За таких обставин суд не знаходить підстав для визнання винуватості обвинуваченого за відсутності доказів які можуть бути визнані допустимими і покладені в основу обвинувального вироку.
Керуючись ст. 370, 374, 395 КПК України, -
С У Д П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у висунутій підозрі у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати його.
Речові докази сумку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, дві банківські пластикові картки, довідку, повернути власнику ОСОБА_6 ..
На вирок протягом тридцяти днів від дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Піщанський районний суд Вінницької області.
С У Д Д Я: