Номер провадження:1-в/521/3164/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2016 року суддя Малиновським районним судом м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , за участю представника ОВК ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.10.2014 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1, ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 263-1, ст. 70, ст. 71 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2016 року ОСОБА_5 , на підставі ч.5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про УДЗ ОСОБА_5 .
Прокурор та ОСОБА_5 в судовому засіданні просили задовольнити клопотання.
Представник ОВК в судовому засіданні просив розглянути клопотання на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, в характеристиці ОВК на ОСОБА_5 зазначено, що засуджений характеризується позитивно, виконує покладені на нього обов`язки, а в довідці про заохочення та стягнення вказано, що останній має 1 стягнення та 3 заохочення.
Вказане, в даному випадку не може свідчити, що ОСОБА_5 виправився та процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, суддя, відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2, повинен враховувати значення УДЗ для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 раніше судимий, а саме 02.06.2009 року вироком Татарбунарського районного суду Одеської області визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 187, ст. 69, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 263, ч.1 ст. 304, ч.3 ст. 345, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 393, ст. 70 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. 15.02.2013 року ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 15 днів, проте ОСОБА_5 вчинив новий злочин до закінчення строку умовно-дострокового звільнення.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 судом надавалась можливість довести своє виправлення, проте ОСОБА_5 скоїв новий злочин.
Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України не є підставами для застосування УДЗ, проте суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_5 виконує покладені на неї обов`язки, які передбачені ст. 8, ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України.
Суддя вважає, що сам факт звернення з клопотанням про УДЗ не може свідчити про необхідність його автоматичного задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 81 КК України, ст. 6 КВК України, суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_5 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1