Справа № 171/1391/16-к

В И Р О К
іменем України
1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,
2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в с. В. Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , не працюючого, раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
встановив:
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому діянні, передбаченому ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно в ніч на 28.03.2016 року він знаходився з ОСОБА_6 в с. Українка Апостолівського району біля автобусної зупинки, де між його другом та потерпілим виник конфлікт, після чого потерпілий залишив свій мотоцикл і пішов, а він разом з ОСОБА_6 забрали мотоцикл потерпілого, завантажили на належний йому мотоцикл «ІЖ», після чого поїхали в с. М. Костромка, а потім поїхали на викраденому мотоциклі в м. Зеленодольськ, де кинули його біля магазину. Через декілька днів мотоцикл забрав ОСОБА_6 і видав працівникам поліції, які повернули мотоцикл потерпілому.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, визнав повністю та пояснив, що він дійсно за змовою з ОСОБА_5 незаконно заволоділи мотоциклом потерпілого, який відвезли в с. М. Костромка, а потім поїхали в м. Зеленодольськ. Мотоцикл вони кинули поблизу магазину, але через декілька днів він забрав мотоцикл і видав його працівникам Апостолівського ВП.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що він декілька років назад придбав мотоцикл «Вайпер». В ніч на 28.03.2016 року він разом зі своїм другом находився на перехресті вулиць Садова та Східна в с. Українка, де між його другом та обвинуваченими виник конфлікт. В процесі конфлікту він пішов додому, залишивши свій мотоцикл біля автобусної зупинки. Через деякий час він вернувся за мотоциклом, але мотоцикла на місці не було. Знайомі йому повідомили, що його мотоцикл забрали обвинувачені, після чого він намагався зв`язатися з обвинуваченими, щоб вони віддали мотоцикл, але в нього нічого не вийшло, після чого він звернувся в поліцію. Через декілька днів працівники поліції повернули йому викрадений мотоцикл. На даний час він вибачив обвинувачених та просить суворо їх не карати.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 просить прийняти міри до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які викради у нього мотоцикл.
З протоколу огляду від 09.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції мотоцикл «VIPER» моделі «V150J», 2014 року випуску, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою потерпілого.
Згідно протоколу огляду від 11.04.2016 року ОСОБА_5 в добровільному порядку надав належний йому мотоцикл марки «ІЖ», д/н НОМЕР_1 , для огляду, який повернуто власнику на відповідальне зберігання, що підтверджується розпискою.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 найшла своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, дії обвинувачених правильно кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування завданої шкоди, враховує думку потерпілого, який просить пом`якшити обвинуваченому покарання, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, не працює, раніше не судимий, тому суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування завданої шкоди, , враховує думку потерпілого, який просить пом`якшити обвинуваченому покарання, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, не працює, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, 2016 р.н., тому суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України.
Вирішуючи питання що об`єму обов`язків, які слід покласти на обвинувачених, суд, враховуючи особу обвинувачених та обставини справи, приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на обвинувачених додаткових обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК України, і вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених є покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Суд вважає за можливе не призначати обвинуваченим додаткове покарання у вигляді конфіскації майна в зв`язку з відсутністю майна у останніх.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що в ході досудового слідства було проведено експертизу, витрати на її проведення в сумі 703 гр. 68 коп. підлягають стягненню з обвинувачених в солідарному порядку.
Речові докази у справі мотоцикл моделі «Вайпер», повернутий потерпілому ОСОБА_4 , та мотоцикл марки «ІЖ», д/н НОМЕР_1 , повернутий ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне залишити власникам.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити кожному покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачених від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.
Покласти на обвинувачених відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
Контроль за поведінкою обвинувачених покласти на Апостолівський РВ КВІ.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Речові докази - мотоцикл моделі «Вайпер», повернутий потерпілому ОСОБА_4 , та мотоцикл марки «ІЖ», д/н НОМЕР_1 , повернутий ОСОБА_5 , залишити власникам.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку вручити обвинуваченим, прокурору та потерпілому.
Суддя: