Дата документу Справа № 317/3070/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/265/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/3070/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта неповна середня, уродженця: м. Євпаторія, АР Крим, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про умовно-дострокове звільнення.

Звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_8 з місць позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці 16 днів.

Зараховано в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

В апеляційній скарзіпрокурор просить скасувати ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_8 . Постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні засудженого ОСОБА_8 про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду скасувати, засуджений ОСОБА_8 та його захисник заперечували проти задоволення скарги та просили ухвалу суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, прокурора, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі суду, ОСОБА_8 надіслав на адресу суду заяви про застосування до нього умовно-дострокове звільнення, в яких зазначив, що він засуджений 16.09.2006 року Євпаторійським міським судом АР Крим за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 185, 70 КК України до 12 років позбавлення волі.

Початок строку 27.04.2006 року. Кінець строку 27.04.2018 року.

17.11.2015 року адвокатом засуджено надано клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення, в якій зазначено, що засуджений за час відбування покарання в колонії розкаявся у вчиненому злочині, показав себе з позитивної сторони, працевлаштований, стягнень не має, позову не має.

Також адвокат засудженого зазначив, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 де проживає його мати, брати та бабуся. Після звільнення засуджений ОСОБА_8 буде працевлаштований на комунальному підприємстві «Благоустрій» на посаді працівника зеленого господарства, яке гарантує працевлаштування з окладом згідно зі штатним розписом.

З наданої характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо.

Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.09.2006 року. Під час тримання в Сімферопольському СІЗО, характеризувався посередньо заохочень та стягнень не мав.

В Біленьківській ВК-99 відбував покарання з 26.11.2006 року, з 05.06.2008 року відбував покарання в Вільнянській виправній колонії, з 25.06.2008 року відбуває покарання в Біленьківській ВК-99. На виробництві колонії не працевлаштований. За час відбування покарання характеризується наступним чином: за допущені порушення установленого порядку відбування покарання десять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких один раз поміщався до ДІЗО установи. Допущені порушення виражалися у нетактовній поведінці з адміністрацією установи, зберігання заборонених предметів, порушення розпорядку дня, порушення форми одягу, відмова від праці. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався правами начальника відділення та один раз правами начальника установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

За вироком суду має позов на суму 102711 грн., але виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. Згідно довідки про заохочення та стягнення виданої Біленьківській ВК-99 у засуджений ОСОБА_8 має два заохочення від 05.04.2010 року, 21.08.2015 року, а також має 16 стягнення за період з 26.11.2006 року по теперішній час, 15 стягнень з яких були до 25.10.2011 року, а останнє стягнення 06.10.2014 року.

Задовольняючи клопотання засудженого ОСОБА_8 , суд послався на те, що засуджений має заохочення від 21.08.2015 року, останнє стягнення від 06.10.2014 року, яке належним чином погашено. Всі інші стягнення були до 25.10.2011 року. Фактично засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

За змістом ст.539 КПК України, клопотання (подання) про звільнення особи від подальшого відбування покарання умовно-достроково розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, та з урахуванням положень розділу VIII цього Кодексу. Суд, за вимогами закону повинен повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, після чого постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Ці вимоги закону узгоджуються і з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року, відповідно до яких, під час судового розгляду суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Однак, приймаючи рішення, суд не взяв до уваги характеристику на засудженого, затверджену в.о. начальника установи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 , згідно якої ОСОБА_8 свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Не прагне вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи. На профілактично-виховні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить.

Також, судом не взято до уваги, що засуджений за час відбуття покарання в Біленьківській ВК № 99 допустив 16 стягнень: 1) 16.03.2007 - ДІЗО за нетактовну поведінку та відмову від праці; 2) 11.07.2007 - ДІЗО за зберігання заборонених предметів; 3) 23.07.2007 - догана за порушення форми одягу; 4) 26.07.2007 догана - відсутній на робочому місці; 5) 25.04.2008 - догана за паління в невстановленому місці; 6) ДІЗО - за порушення встановленого режиму відбуття покарання; 7) 23.09.2009 - догана за створення конфліктної ситуації з іншими засудженими; 8) 05.05.2009 - догана за порушення розпорядку дня; 9) 13.12.2010 - догана за порушення розпорядку дня; 10) 10.05.2011 - догана за порушення розпорядку дня; 11) 27.05.2011 - ДІЗО за зберігання заборонених предметів; 12) 04.06.2011 - догана за відмову від праці; 13) 16.08.2011 догана за порушення форми одягу; 14) 15.09.2011 - догана за нетактовну поведінку; 15) 25.10.2011 - сувора догана за порушення встановленого режиму відбування покарання; 16) 06.10.2014 - догана за порушення розпорядку дня.

За 2015 рік засуджений ОСОБА_8 був працевлаштований лише 12 днів, хоча у випраній колонії маються вільні робочі місця як на підприємстві, так і в самій установі.

Колегія суддів вважає, що поведінку засудженого необхідно оцінювати не за окремий проміжок часу, а за весь час відбування покарання.

Тому апеляційна скарга прокурора підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення скасувати. Прийняти нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4