справа № 462/8248/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002765 від 05 жовтня 2015 рокущодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Львів, українця, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого.
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

встановив:

ОСОБА_5 , вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2015 був засуджений за ч.2 ст.15 ч.І ст.185 КК України, за діяння, скоєне ним 06.06.2015, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів громадян.
Крім того, 04 жовтня 2015 року, ОСОБА_5 , близько 21.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території гаражного кооперативу «Автолюбитель», що по вул. Конюшинній, 18а у м. Львові, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав дерев`яні колоди у кількості 15 штук, довжиною близько трьох метрів кожна, які належать ОСОБА_4 , вартість яких становить 750 гривень, чим завдав шкоди останньому на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті не визнав, пояснивши, що дійсно 04 жовтня 2015 року, близько 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він спав в гаражі № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу «Автолюбитель», що по вул. Конюшинній, 18а у м. Львові. При цьому двері сусіднього гаражу № НОМЕР_2 , що також знаходиться в його користуванні були відкриті. Приблизно о 21.00 в його гараж зайшов сусід ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 , що звинуватили його в крадіжці дерев`яних колод. Після приїзду поліції з`ясувалось, що в гаражі № НОМЕР_2 , та поруч з гаражем опинились дерев`яні колоди, що належали ОСОБА_4 . На його думку, це була провокація з боку ОСОБА_4 з яким у нього неприязні відносини. Крім того, він будучі інвалідом по зору фізично не міг здійснити крадіжку.
Але не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченим, його винність у вчиненому злочині стверджується наступними зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Свідченням потерпілого ОСОБА_4 , який суду пояснив, що поблизу його гаражу № НОМЕР_3 , гаражного кооперативу «Автолюбитель», що по вул. Конюшинній, 18а у м. Львові., для здійснення подальшого ремонту були складені 60 дерев`яних колод. 04 жовтня 2015 року, близько 21.00 год., він разом з дружиной ОСОБА_7 та батьком ОСОБА_6 виявили, що 15 колод були вкрадені. При об`їзді територію гаражного кооперативу, частину з них знайшли біля гаражу №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , а частину в самому гаражі № НОМЕР_2 , що належить обвинуваченому. Вага однієї колоди не більше 25 кілограмів, тому один чоловік без утруднень може перенести одну колоду.
Показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що дали суду аналогічні потерпілому пояснення.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який працює охоронцем в гаражному кооперативі, який пояснив суду, що був на чергуванні під час вказаних подій. 04 жовтня 2015 року, близько 21.00 год., він при об`їзді території гаражного кооперативу бачив обвинуваченого ОСОБА_5 , що стояв поруч з дерев`яними колодами біля гаражів №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1 . Після цього до нього звернувся ОСОБА_4 з повідомленням про крадіжку. Поліція, що прибула за викликом знайшла, викрадені колоди не тільки поруч з гаражами №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , а й в самому гаражі № НОМЕР_1 . Він особисто допомагав їх виносити з гаражу № НОМЕР_1 .
Протоколом огляду місця події від 05.10.15 року відповідно до якого в приміщенні гаражу № НОМЕР_2 було виявлено 7, а поруч з гаражем - 5 дерев`яних колод (т.2 а.с. 13-21)
Довідкою ФОП ОСОБА_9 про те, що вартість 15 дерев`яних колод складає 750 гривень ( т. 2 а.с. 42)
Висновком медичного огляду № 001802 від 05.10.15 року про наявність у ОСОБА_5 алкогольного сп`яніння (т.2 а.с. 11)
Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого про можливість провокації з боку потерпілого та фізичну неможливість здійснити крадіжку. Оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд не знаходить ознак, мотивів і доказів конфлікту, або помсти з боку потерпілого. Крім того, відносно свідчень потерпілого та свідків, та самого обвинуваченого він, будучи інвалідом по зору, має діюче посвідчення водія та користується автомобілем «Фіат Дукато». Даний факт виключає фізичну неспроможність ОСОБА_5 здійснити крадіжку.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вину обвинуваченого у вчиненому злочині доведено повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого по ст.185 ч.2 КК України є правильною, оскільки ОСОБА_5 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України відсутні. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , що передбачена ст. 67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вчинив злочин, коли ще був не судимим (т.2 а.с. 64, 65), на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває (т.2 а.с. 57, 59), характеристику з місця проживання (т.2. а.с.60, 61), наявність інвалідності (т.2 а.с. 68) та інші в сукупності обставини, які характеризують особу винного.

Виходячи з наведеного, враховуючи думку прокурора, потерпілого про необхідність найбільш суворого покарання, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись правилами ч. 3 ст. 72 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України суд визначає, що штраф призначенний ОСОБА_5 за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2015 року., складанню з іншими видами покарання не підлягає і повинен виконуватись самостійно.

Витрати на залучення експерта відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Матеріальна шкода, заподіяна в результаті вчинення кримінального правопорушення - 750 гривень, відшкодована, шляхом повернення майна.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді ДВОХ РОКІВ позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю ОДИН РІК.

Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України визначити, що покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 /одної тисячі двадцяти гривень нуль копійок/, призначене ОСОБА_5 за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.12.2015 року., складанню з іншими видами покарання не підлягає і повинно виконуватись самостійно.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя / підпис / ОСОБА_1 .

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1