Справа № 214/2348/16-к
1-кп/214/427/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, неодруженого, маючого статус учасника АТО, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 поза штатом у військовому званні солдата, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 405, ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді оператора у військовому званні солдата, 25.07.2015 року, біля 21 години 20 хвилин, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння в місці тимчасової дислокації підрозділу в районі АДРЕСА_2 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 28, 30, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, у присутності інших військовослужбовців, наніс військовослужбовцю однієї з ним військової частини заступнику командира батальйону бойового забезпечення по роботі з особовим складом майору ОСОБА_5 , який за своїм службовим становищем і військовим званням згідно вимог ст. ст. 29, 32, 105, 107 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, є прямим начальником для нього, один сильний удар кулаком правої руки в обличчя зліва у зв`язку з виконанням ОСОБА_5 обов`язків з військової служби, заподіявши останньому фізичний біль,

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 405 КК України, за ознаками: вчинення інших насильницьких дій щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинених в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Також ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини, перебуваючи на посаді оператора у військовому званні солдата, 25.09.2015 року, біля 20 годин 30 хвилин, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 6, 9, 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно, без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, однак 05.04.2016 року, о 21 годині, тобто більше ніж через один місяць, був затриманий слідчим військової прокуратури Криворізького гарнізону.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (окрім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та підтвердив усі обставини їх вчинення, що викладені в обвинувальному акті, пояснив при цьому, що вчинив насильницькі дії щодо потерпілого, так як, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, був підбурений на це іншими військовослужбовцями, які були незадоволені потерпілим, а місце служби залишив за тих обставин, що в нього є хвора матір, з якою він проживав до демобілізації, а також, що у нього скрутне матеріальне становище, при цьому у вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, просив суд не карати його суворо та не позбавляти волі, взявши до уваги, що його матір, яка страждає на хронічні захворювання, потребує від нього матеріальної допомоги та догляду.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують його особу за місцем проживання та негативно за місцем проходження військової служби, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні документи, які свідчать про те, що обвинувачений має статус учасника АТО та що обвинувачений під психіатричним або під наркологічним наглядом не перебуває (а.с.28, 30, 156, 193, 204, 207, 209).

Суд, ураховуючи думку учасників судового розгляду, визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а відтак уважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого та письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості кожного із вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який має статус учасника АТО, за місцем проживання характеризується позитивно та негативно за місцем проходження військової служби, раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, проживає разом з матір`ю, яка страждає гіпертонічним захворюванням 2-го ступеню та атеросклеротичним кардіосклерозом, приймає до уваги його щире каяття з приводу вчиненого та відношення самого потерпілого до обвинуваченого, який пояснив суду, що буде згодним з любим судовим рішенням.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд уважає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, оскільки приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Оскільки обвинувачений вчинив два окремих самостійних кримінальних правопорушення, а, отже, остаточне покарання йому має бути обрано за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 слід скасувати, звільнивши його в залі суду з-під варти негайно.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 405, ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 405 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі ч. 2 ст. 76 КК України контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на командира військової частини, в якій ОСОБА_4 продовжить проходити військову службу.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 скасувати, звільнивши його в залі суду з-під варти негайно.

У строк відбування покарання ОСОБА_4 зарахувати його попереднє ув`язнення з моменту його затримання 05 квітня 2016 року по 13 липня 2016 року, перерахувавши йому один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .