Справа № 333/1653/15-к
Справа №333/1653/15-к
Провадження №1-кп/333/99/16
ВИРОК

Іменем України
08 листопада 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000166 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно непрацюючого, розлученого, має неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є депутатом, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.06.2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.125 КК України до 240 годин громадських робіт;

28.03.2016 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.389 КК України із застосуванням ч.1 ст.71, ст.72 КК України до 2 років 10 днів обмеження волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України із іспитовим строком 1 рік. Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15.06.2016 року зазначений вирок в частині призначеного покарання скасовано і призначено покарання у виді 2 років 10 днів обмеження волі. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.11.2016 року вирок Апеляційного суду Запорізької області від 15.06.2016 року залишено без змін,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У період часу з 10 грудня 2014 року по 12 січня 2015 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що погроза вбивством здатна викликати у потерпілої ОСОБА_4 побоювання за своє життя і бажаючи цього, за допомогою телефонних дзвінків і СМС-повідомлень з абонентського номеру НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку «МТС», погрожував вбивством своїй колишній дружині ОСОБА_4 , що виразилось в словесних погрозах позбавити потерпілу спокою і вбити її, змусивши останню боятися за своє життя, що полягало у відчутті тривоги, неспокою, а також завадило нормальному способу життя, у результаті чого ОСОБА_6 під час телефонних розмов дав потерпілій ОСОБА_4 реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, спочатку не визнавав, а згодом визнав частково в частині погрози вбивством, висловленої за допомогою телефонних дзвінків, а також суду пояснив, що з потерпілою знайомий близько десяти років, вони були одружені. Після розлучення у 2012 році почали виникати сварки з приводу його спілкування з їх спільною дитиною. Потерпіла не дозволяла йому бачитися з дитиною, що призводило до його емоційного збудження, а звідси і до телефонних дзвінків потерпілій з погрозами позбавлення спокою і вбивством останньої.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, із показів допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 суд встановив, що остання обвинуваченого знає приблизно десять років. Він є її колишнім чоловіком, у них є спільна дитина. На сьогодні між ними склалися недоброзичливі відносини. Після розлучення у 2012 року у них виникли суперечки щодо їх спільної дитини з приводу того, що обвинувачений забирав дитину, але потім її не віддавав. З часу розлучення їй почали приходити погрози на телефон змісту «я тебе вб`ю, покалічу і т.д.». Погрози продовжуються дотепер. Періодично обвинувачений зустрічав її біля під`їзду і погрожував завданням шкоди здоров`ю. У 2015 році ОСОБА_6 був засуджений за нанесення їй легких тілесних ушкоджень. Також просить суд покарати обвинуваченого суворо і призначити останньому покарання у виді обмеження волі.
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 суд встановив, що він у якості слідчого поліції розслідував кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. У січні 2015 року ним було здійснено огляд речового доказу мобільного телефону марки «Fly» належного обвинуваченому і визнано його речовим доказом. Останній його передав добровільно. Після проведення слідчих дій телефон був повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Із показів допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 суд встановив, що він працює інспектором Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області. 12.01.2015 року, після 14-00 години, до поліції звернулася ОСОБА_4 із заявою, в якій просила притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка, який надсилав їй смс-повідомлення з погрозами фізичної розправи. При цьому вона добровільна показала зміст смс-повідомлень. Він прийняв від неї заяву і відвів її до слідчого. Далі він зателефонував до ОСОБА_6 , останній прийшов по відділення поліції, надав письмові пояснення щодо конфлікту, який виник.
Крім показів потерпілої і свідків судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Із дослідженого в судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.01.2015 року суд встановив, що 12.01.2015 року, о 17-15 годині, ОСОБА_4 звернулася до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою, в якій просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який систематично надсилає на її номер телефону СМС-повідомлення зі свого номеру телефону НОМЕР_1 із погрозами фізичної розправи і вбивства (том 2 а.с.176).

Із дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду предмета від 12.01.2015 року, суд встановив, що 12.01.2015 року слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів огляд мобільного телефону «Lenovo А516», білого кольору, імей НОМЕР_2 , із сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_3 , і встановив, що у меню СМС-повідомлень містяться СМС-повідомлення, надіслані від оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 , що містять прямі і непрямі погрози застосування насильства до абоненту. Також слідчим було проведено огляд мобільного телефону «FLY», чорного кольору, імей НОМЕР_4 , НОМЕР_5 із сім-картками оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 , НОМЕР_6 і встановлено, що у телефонній книзі збережено номер телефону № НОМЕР_3 (том 2 а.с.179-180, 181-187).

Із дослідженої в судовому засіданні роздруківки вхідних і вихідних телефонних дзвінків оператора мобільного зв`язку «МТС» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 суд встановив, що у період часу з 10 грудня 2014 року по 12 січня 2015 року абонент зазначеного мобільного номеру здійснював постійні телефонні дзвінки та СМС-повідомлення на мобільний номер № НОМЕР_3 (том 2 а.с.194, 196,197-220).
У судовому засіданні були прослухані розмови, зафіксовані на фонограмі, наданій потерпілою ОСОБА_4 , а саме у файлах 2014-12-04_18.17.44, 2014-12-04_18.23., 2014-12-07_17.55.9, 2014-12-07_18.06.12-, 2014-12-08_11.44.31-, 2014-12-08_11.48.37-, 2014-12-09_09.47.23-, 2014-12-09_10.11.19-76515176, 2014-12-09_13.40.32, 2014-12-09_13.43.8, 2014-12-09_13.45.9, 2014-12-11_15.45.35-, 2014-12-11_15.52.3, 2014-12-11_16.17.53-, 2014-12-07_17.55.9, 2014-12-07_18.06.12-, 2014-12-08_11.44.31-, 2014-12-09_13.40.32, 2014-12-09_13.43.8, 2014-12-11_15.52.3, що містяться на CD-R «Patron». У судовому засіданні, що відбулося 11 жовтня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що чоловічий голос у вищезазначених розмовах дійсно належить йому. Суд встановив, що розмови містять прямі і непрямі погрози застосування насильства.

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .
У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Версія обвинуваченого щодо не здійснення ним погроз вбивством за допомогою СМС-повідомлень повністю спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема, дослідженим у судовому засіданні протоколом огляду предмету від 12.01.2015 року, зі змісту якого вбачається наявність СМС-повідомлень відправлених абонентом мобільного зв`язку з номером НОМЕР_1 на номер НОМЕР_3 , належного потерпілій ОСОБА_4 , які містять прямі і непрямі погрози застосування насильства і вбивства до останньої. Визнання обвинуваченим вини в частині висловлення погроз вбивством за допомогою телефонних дзвінків, роздруківка вхідних і вихідних телефонних дзвінків з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 на номер НОМЕР_3 , доводять що номер мобільного телефону НОМЕР_1 належить саме обвинуваченому. Цим спростовується позиція обвинуваченого, що номер телефону з якого були направлені СМС-повідомлення, йому невідомий. В свою чергу, з фотокопій СМС-повідомлень вбачається, що останні відправлені саме з номеру НОМЕР_1 (том 2 а.с.181-187).

Показання потерпілої суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаних у судових засіданнях свідків, дослідженими матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена і кваліфікує його дії за ч.1 ст.129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого і призначенні останньому покарання, пов`язаного з обмеженням волі, дані, що характеризують особу винного, до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення раніше не судимий,його стан здоров`я на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, соціальні зв`язки розлучений, має неповнолітню дитину, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.
Санкцією ч.1 ст.129 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, думку потерпілої, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, положення ст.61 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.129 КК України у виді обмеження волі, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , вчинене ним до винесення відносно нього вироку Апеляційного суду Запорізької області від 15.06.2016 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч.1 ст.129 КК України, після чого остаточно призначити покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15.06.2016 року.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню заявлено не було. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч.1 ст.129 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15.06.2016 року, остаточно визначити покарання ОСОБА_6 у вигляді двох років двох місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту початку відбування покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15.06.2016 року.
Речові докази:
СД-диск, сірого кольору, із аудиозаписами розмови ОСОБА_4 із ОСОБА_6 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження;
мобільний телефон «Lenovo А516», білого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_4 і знаходиться у неї на відповідальному зберіганні, залишити у ОСОБА_4 за належністю;
мобільний телефон «FLY», чорного кольору, що належить ОСОБА_6 і знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, залишити у ОСОБА_6 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1