Справа № 135/1642/16-к
Провадження № 1-кп/135/91/16
ВИРОК
іменем України

16.11.2016 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 , його представника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не має судимості,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07.09.2016 року близько 07 години ОСОБА_4 , біля житлового будинку АДРЕСА_2 зустрів свого знайомого ОСОБА_5 . В ході розмови з ОСОБА_5 у ОСОБА_4 виник умисел на умисне, протиправне, відкрите заволодіння мобільним телефоном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 дати йому мобільний телефон для здійснення дзвінка, після чого, отримавши мобільний телефон, поставив його собі в кишеню, на вимогу власника повернути нележне йому майно не відреагував і, таким чином, скориставшись тим, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи з дитинства та не буде вчиняти будь-які фізичні дії з метою повернення майна, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що діє протиправно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nomi i240», вартістю 500 грн., із вставленою в нього сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 25 грн. та флеш-картою на 8 Гб, вартістю 150 грн.. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 700 грн..
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Судом встановлено, що 26.09.2016 року потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 уклали угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_4 з іншої сторони, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за злочин за ч. 1 ст. 186 КК України. Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та щиро покаявся.
Потерпілий та обвинувачений передбачили в угоді, що шкода, заподіяна обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована: телефон марки «Nomi i240», вартістю 500 грн., із вставленою в нього сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 25 грн. та флеш-картою на 8 Гб, вартістю 150 грн. повернено, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_5 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі потерпілому, обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування погодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні, просили угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В судовому засіданні суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 394, ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 394, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Узгоджена в угоді міра покарання знаходиться у межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 1 ст. 186 КК України, підстав для відмови в затвердженні угоди немає. Суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 26.09.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 26.09.2016 року покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн..
Речові докази: телефон марки «Nomi i240», із сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар», «МТС» та флеш-картою залишити потерпілому.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: