Провадження № 1-кс/201/6982/2016
УХВАЛА
Іменем України

27 жовтня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, старшого групи прокурорів ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0003471 від 15.08.2016, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відвід прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, старшого групи прокурорів ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0003471 від 15.08.2016.

В обґрунтування заяви вказала, що за її заявою 15.08.2016 до ЄРДР внесені відомості та розпочато досудове слідство у кримінальному провадженні №0003471 про вчинення злочину керівництвом КЗ «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» ДОР» за ст. 366 ч. 1 КК України (службове підроблення). Кримінальне правопорушення полягає в тому, що при розгляді справи у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська про невиплату частини заробітної плати КЗ «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв», адміністрацією і службовцями коледжу в суд надані документи, що мають ознаки службового підроблення, зокрема, довідки про доходи, які не відповідають встановленій формі, містять неправдиву інформацію, не містять необхідних підписів, печаток.

18.06.2016 вона була викликана на допит прокурором ОСОБА_4 , який в ході чинив на неї морально-психологічний, вимагав відмовитися від кримінального провадження, бажав звести відповідальність винних осіб до дисциплінарної. На її прохання видати письмове роз`яснення з приводу того, чому дії осіб підлягають дисциплінарній відповідальності, а не кримінальній, відмовився. Тому вона , ознайомившись з науково-практичним коментарем (Кримінальний кодекс України: Науково-практичний коментар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ін., за заг. ред. В. В. Сташиса, В. Я. Тація. К.2003.), прийшла до висновку, що дії керівництва коледжу однозначно мають ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 364, 366 та 367 КК України. Тому точка зору ОСОБА_4 їй здається підозрілою і зацікавленою. Тому просила відвести прокурора ОСОБА_4 .

Заявник в судовому засідлані свою вимогу підтримала, додатково пояснивши, що її викликали на допит телефоном. Вона надавала прокурору копії документів, які сфотографувала сама, але він відмовився їх приймати, емоційно реагував, висловив думки з приводу того, що в кримінальному провадженні не достатньо доказів, попросив залишити його кабінет. Водночас слідчий ОСОБА_8 , який здійснює слідство в даному провадженні їй повідомив, що в діях посадових осіб КЗ «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» ДОР» є ознаки злочину і з цього приводу достатньо доказів. Тому вважає, що прокурор некваліфікований, упереджений, отже підлягаю відводу.

Прокурор в судовому засіданні надав пояснення про те, що він заперечує проти доводів заявника ОСОБА_3 , так як дійсно 18.06.2016 вона була викликана телефоном на допит, що передбачено чинним КПК України. Але вона відмовилася надавати свідчення. При цьому надавала копії документів поганої якості, які невідомо де нею були отримані, без супровідних листів, які неможливо було долучити до матеріалів провадження. Почала емоційно висловлюватися, казати, що довідки є підробленими, не відповідають вимогам законодавства, вважали, що матеріали провадження слід вже направляти до суду. Потім покинула його кабінет. Відзначив, що слідчим ОСОБА_8 було надано йому на затвердження два повідомлення про підозру, в яких взагалі не були означені необхідні дані. При цьому, слідчий пояснив, що він це зробив лише тому, щоб прокурор ОСОБА_4 йому відмовив у погодженні повідомлень про підозру, з метою уникнення тиску з боку заявника ОСОБА_9 . Наразі вирішується питання про притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності. Вважав, що заява ОСОБА_3 не обґрунтована, просив відмовити у її задоволенні.

Вислухавши в судовому засіданні сторін, безпосередньо дослідивши заяву про відвід, суд приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КПК України, заяви про відвід слідчого у кримінальному провадженні під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.

В ст. 77 КПК України встановлений вичерпний перелік підстав, які перешкоджають подальшої участі слідчого у кримінальному провадженні, зокрема: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Аналізуючи обставини, що виключають участь слідчого у кримінальному провадженні, а також зіставляючи їх з доводами заявника, через які вона вважає, що прокурор ОСОБА_4 не може в подальшому здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні та повинен бути усунений від участі в останньому, приходжу до висновку, що викладені у заяві підстави не передбачені чинним кримінальним процесуальним законом України та не містять в собі будь-яких відомостей щодо можливої упередженості прокурора, не ставлять під сумнів об`єктивність останнього, а також не вказують на будь-які інші підстави передбачені законом для відводу.

Доводи заявника фактично зводяться до непогодження із думкою прокурора стосовно кваліфікації дій посадових осіб КЗ «Дніпропетровський коледж культури і мистецтв» ДОР», що вона вважає недостатньою кваліфікацією прокурора. Проте, якщо сторона провадження не згодна із діями, бездіяльністю прокурора, вона має право їх оскаржити у порядку ст. 303 КПК України.

Проте доказів на підтвердження доводів саме про відвід прокурора у розумінні вимог ст. 77 КПК України заявником не надано, а судом не встановлено, що прокурор ОСОБА_4 є заінтересованою особою в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Оскільки підстав для відводу, передбачених ст. 77 КПК України, заявником не зазначено, а судом також не встановлено, враховуючи відсутність належного обґрунтування та достатніх доказів, які б обґрунтовано викликали у суду сумніви щодо неупередженості та заінтересованості прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, старшого групи прокурорів ОСОБА_4 , вважаю за необхідне залишити заяву про відвід без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77, 80-81, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, старшого групи прокурорів ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0003471 від 15.08.2016 - відмовити.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 жовтня 2016 року. Повний текст ухвали складений 28 жовтня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1