Справа № 357/1976/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/66/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року, якою до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрильче, Городенківського району, Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 квітня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Органами досудового розслідування, ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 09 лютого 2016 року, близько 02 години 00 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та невстановленими слідством особами, пошкодивши огорожу майданчику, розташованого за адресою: Київська область, Білоцерківський район с. Поправка, вул. Вишнева 1а та застосовуючи фізичне насильство до охоронця даного майданчику ОСОБА_11 , що виразилося у нанесенні декількох ударів в область голови, натягнули на руки охоронця металеві кайдани, а ноги зв`язали мотузкою. В подальшому ОСОБА_9 та невстановлені слідством особи незаконно заволоділи транспортними засобами, а саме: навантажувальним маніпулятором JCB 540-70 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, вартістю 800 000 гривень, належним ОСОБА_12 та навантажувальним маніпулятором MANITOU MLT 633 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року випуску, вартістю 600 000 гривень, належному ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_9 та невстановлені слідством особи на вищевказаних транспортних засобах, виїхали за територію майданчику та направились до автомобіля DAF FX д.н.з. НОМЕР_3 , де їх очікував водій ОСОБА_10 та завантажили на вказаний автомобіль навантажувальний маніпулятор JCB 540-70, а інший навантажувальний маніпулятор MANITOU MLT 633 завантажили на невстановлений слідством автомобіль, який з місця події зник у невстановленому напрямку.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 та невстановлені слідством особи спричинили фізичній особі підприємцю ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 1 400 000 гривень.

10 лютого 2016 року старший слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 квітня 2016 року. Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вважає що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризиків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний із утриманням під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ухвала слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року була задоволена тільки за клопотанням ст. слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та за погодженням тільки прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури, а не прокурора Київської області. Крім цього, зазначає, що ОСОБА_9 провину свою у пред`явленому йому звинуваченні не визнав, тому що не знав, що маніпулятор є викраденим та у його угоні участі не брав. Твердження ст. слідчого та прокурора не підтверджені будь-якими матеріалами кримінального провадження і засновані тільки на припущенні органу досудового слідства, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 62 Конституції України. При винесенні ухвали суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_9 раніше не судимий і уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, являється пенсіонером МВС, кандидатом юридичних наук, має постійне місце проживання в м. Одеса, одружений, має на утриманні малолітню доньку, його жінка перебуває на обліку по вагітності в пологовому будинку АДРЕСА_2 з діагнозом «Вагітність 25 тижнів», а 15.04.2015 року його сім`я понесла втрату старшого сина ОСОБА_16 , який загинув в результаті ДТП на території Республіки Польща.

Заслухавши доповідь судді, захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 котрі підтримали апеляційну скаргу і просять задоволити її, прокурора, котрий апеляційну скаргу не підтримав, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 2 п. 5 ст. 183 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме в незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та яке завдало великої матеріальної шкоди, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших співучасників у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених законом, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому на даний час застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним для забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року, якою до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ: