В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/247/16 р.

15.07.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

сторони провадження:

за участю прокурора

прокуратури №2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянин України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, з середньою освітою, не працюючого одруженого, маючого на утриманні 2 малолітніх дітей, не судимий проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 та ОСОБА_11 14.03.2016 о 20:40 годин знаходячись в салоні автомобіля ВАЗ-21101 д/н НОМЕР_1 з ОСОБА_5 , який було припарковано поблизу будинку №73 по вул. Першотравневій у м. Миколаєві вступили в злочинну змову на напад з метою заволодіння майном останнього, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_5 .
Згідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи узгоджено, за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом, переслідуючи вищевказану мету, маючи умисел, спрямований на вчинення розбою з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на ОСОБА_5 , стали погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього, а саме погрожувати застосуванням предмету, ззовні схожого на револьвер та циліндричного предмету, ззовні схожого на патрон, заволоділи грошовими коштами на суму 300 грн., мобільним телефоном «Леново А706» вартістю 1800 грн., золотою каблучкою вагою 5 грам, вартістю 2650 грн., належними ОСОБА_5 , заподіявши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 4750 гривень. З місця події ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому йому злочині не визнав і суду показав, що в той вечір та час, він знаходився на Баштанському шосе, працював на маршруті. Попросив ОСОБА_6 забрати його та відвезти до дому. Поїхали на вул.Електронну попити кави. Там вони побачили машину ОСОБА_5 і поїхали за нею. Він хотів з`ясувати, чому ОСОБА_5 ображає його знайому ОСОБА_12 у якої були сильні побої. ОСОБА_5 зупинився у провулку. Їх машина стала по заду машини потетпілого і він запросив його сісти до машини ОСОБА_6 , з`ясувати його відносини з ОСОБА_13 . Він запропонував ОСОБА_5 надати матеріальну допомогу на лікування ОСОБА_14 , на що потерпілий погодився.
Потерпілий запропонував йому щоб він відвіз їй гроші в сумі 300,0 грн., він відмовився, потерпілий запропонував і віддав каблучку(поклав на торпеду машини). Розмовляли вони в макшині близько 30-40 хв. Потім вийшли палити на вулицю, потім сіли назад до машини. Ніхто пістолетом не погружував. ОСОБА_11 пішов за потерпілим до його машини записати номер телефону, а ОСОБА_5 віддав йому телефон.
Потерпілому майно і гроші не повернули тому що він поїхав з місця, і вони вирішили, не гнатись за ним, а завезти все ОСОБА_15 .
Ці події відбувались 14.03.2016р. близько 20:00 год.
Обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що йому зателефонував ОСОБА_16 14.03.16р., попросив забрати його з кінцевої зупинки 31 маршруту, що він і зробив та зупинились на вул.Електронній попити каву. Повз них проїхала машина потерпілого і Виборний попросив, поїхати за ним. Він проїхав за ним метрів 300-400 та став по заду машини потерпілого. ОСОБА_7 запросив потерпілого сісти до їхньої машини, було холодно. ОСОБА_7 і ОСОБА_5 сіли попереду, а він сидів на задньому сидінні.
Потерпілий казав, що він не бив ОСОБА_12 , що вони так граються. Виборний зателефонував ОСОБА_14 яка підтвердила, що потерпілий її бив.
Він сидів на задньому сидінні машині та з кимось листувався в мережі інтернет. В мавшині гучно грала музика. Що відбувалось на передньому сидінні машини він не чув. ОСОБА_7 дав йому мобільний телефон потерпілого для запису номеру, а коли він обернувся то потерпілий вже поїхав з місця події. Ніякої зброї у них не було. З потерпілого він нічого не вимагав. Причин обмовляти його потерпілим, він не знає. Чому потерпілий дає такі покази йому не зрозуміло. На вулиці Першотравневій він опинився випадково.
Пізніше він дізнався, що його машина у розшуку і поїхав до відділку поліції Ленінського р-ну.
Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив фактичні обставини які викладені в обвинувальному акту і з його показів вбачається наступне:

- він працює на маршруті «таксі на Дубровку». Там же працює диспетчером ОСОБА_17 . У нього з нею були інтимні стосунки. Приблизно за місяць до нападу на нього, ці стосунки він розірвав і повернувся до дружини.

14.03.2016 р. в вечірній час він приїхав до місця свого мешкання АДРЕСА_3 . Приблизно о 19:55 годині він отримав повідомлення про замовлення на АДРЕСА_4 , коли він туди під`їхав, позаду нього стала машина «Жигулі» десятої моделі. До нього підійшов ОСОБА_7 , та запитав чи пам`ятає він його і запропонував сісти до них в машину. Він погодився і сів в їхню машину, двері якої зразу заблокували.
ОСОБА_7 дістав пістолет, поклав собі на коліна та сказав, якщо він буде ображати ОСОБА_17 , то він вивезе його до лісу. Він став заперечувати проти цього. Хтось з них зателефонував ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_6 дістав патрон, показав йому та запитав його чи він знає що робить ця куля. Потім ОСОБА_6 став йому погрожувати, тим що приїдуть до нього хлопці та зрівняють його з землею, заберуть транспортний засіб. ОСОБА_6 постійно повторював, що він може їм запропонувати. З приводу цього він запропонував їм взяти 300,0 грн. Для них це було не достатньо. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вимагали 500,0 грн. Він запропонував каблучку, а пізніше вони забрали у нього телефон.
Гроші та каблучку, забрав ОСОБА_7 , мбільний телефон ОСОБА_11 . Погроза застосування насилля була відрізу, вимога щодо передачі майна була в процесі погроз.
ОСОБА_6 погрожував йому прострілити з пістолету його колінну чашечку, при цьому, зброю передавали один одному з рук в руки. Вийти з машини він не міг, двері були заблоковані з середини. Розмова тривала хвилин 30, передача майна тривала хвилин 5. Всі ці погрози для нього мали реальний характер і сприймались ним як така що дійсно може бути реалізована. Погрози застосування насильства надходили від обох, але від ОСОБА_11 більше. ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вимагали від нього передачу грошей майна негайно в інтересах іншої особи( ОСОБА_18 ).
Виклик його на адресу був спланований, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_17 , тому що клієнта на адресі не було.
ОСОБА_17 майно, йому не видала і він звернувся до поліції.
Мобільний телефон, каблучку йому повернув слідчий. Цивільний позов він не заявляє.
Суд сприймає покази потерпілого як належні, допустимі, достовірні тому, що у відповідності до ст. 384 КК України він попереджений про кримінальну відповідальність за неправдиві покази та в судовому засіданні їх давав склавши присягу передбачену ст. 352 КПК України на підставі ст. 353 КПК України.
Ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не забезпечили можливості для суду допитати в судовому засіданні свідка Чеховську. На виклик суду вона не з`являлась, примусовий привід не виконано і в подальшому сторони відмовились від її допиту.
Виходячи з положень постанови ПВСУ від 06.11.2009 № 10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності» - розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієїстатті.
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Даючи аналіз показам обвинувачених, потерпілого, суд приходить до наступного:
- так з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запросили потерпілого ОСОБА_5 в автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_6 з метою з`ясування обставин щодо неправомірної поведінки потерпілого відносно спільної знайомої ОСОБА_17 , з якою у потерпілого був конфлікт.
В ході спілкування на цю тему, обвинувачені вказали потерпілому на його погану поведінку та стали погрожувати йому фізичною розправою.
Потерпілий розуміючи, що їх погрози реальні та приймаючи до уваги, наявність у нападників зброї яку вони активно демонстрували, і він вважав що вона може бути застосовані негайно, запропонував їм віддати 300,0 грн.
Після фактичного закінчення розмови, потерпілий запитав яким чином він може відшкодувати завдану ОСОБА_14 шкоду та пояснив, що у нього з собою лише 300 грн. Після цього обвинувачені зажадали передати їм ще 500 грн, а оскільки таких грошей у потерпілого не було, вони висунули вимогу передати їм у заставу мобільний телефон та золоту каблучку, які потерпілий зміг би забрати після передачі їм грошей у сумі 500 грн, при цьому гроші необхідно було б передати ОСОБА_14 та забрати у неї майно потерпілого.
Зазначені обставини підтверджуються (за винятком наявності зброї) як показами обвинуваченого ОСОБА_6 так і показаннями потерпілого, протоколом огляду від 15.03.2015, згідно якого саме у ОСОБА_17 вилучено мобільний телефон та каблучку потерпілого.
Вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою в судовому засіданні доведено, такими обставинами: потерпілому було зроблено замовлення на перевезення пасажира в певний час в певному місті. По прибуттю на адресу його там чекали обвинувачені, тобто виклик був хибним і організованим обвинуваченими.
Погроза зброєю і вимагання дати гроші негайно, що вбачається з показів потерпілого, є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном поєднаному із погрозою застосування такого насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи зазнавшої нападу.
Приймаючи до уваги наведене суд вважає що прокурором доведено винуватість обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу(розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Поведінку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з приводу невизнання ними вини у вчиненні кримінального правопорушення суд оцінює критично, як бажання уникнення покарання за вчинений злочин, маючи намір заплутати суд та перешкодити встановленню істини у справі. Крім того, покази обвинувачених не відповідають дійсним обставинам справи, характеру скоєного злочину, повністю спростовуються показами потерпілого та матеріалами кримінального провадження.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 187 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільнено, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, що характеризують обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом впливу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України, але в мінімальних межах покарання за вчинений злочин.
Враховуючи відсутність цивільного позову, повернення правоохоронними органами, потерпілому речей належних йому, суд вважає за можливе застосувати до додаткової міри покарання як конфіскація майна ст. 69 КК України і її не застосовувати.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 187 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до 67 КК України судом не встановлено.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, що характеризують обвинуваченого, а також відсутність обставини, що пом`якшують та обставин які обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом впливу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України, але в мінімальних межах покарання за вчинений злочин.
Враховуючи відсутність цивільного позову, повернення правоохоронними органами, потерпілому речей належних йому, суд вважає за можливе застосувати до додаткової міри покарання як конфіскація майна ст. 69 КК України і її не застосовувати.
Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 69 КК України конфіскацією майна яке належить йому на праві особистої власності не застосовувати.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня виконання вироку(затримання).

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу лишити домашній арешт.

У строк покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженого з 15.03.2016 р. по 12.05.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України та призначити покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 69 КК України конфіскацією майна яке належить йому на праві особистої власності не застосовувати.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня виконання вироку(затримання).

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу лишити домашній арешт.

У строк покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженого з 15.03.2016 р. по 12.05.2016 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: телефон та обручку вважати повернуті потерпілому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання, апеляційної інстанції.
Головуючий: