Справа № 576/3062/14-к
Провадження № 1-кп/576/69/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.16 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів у підготовчому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 16.02.2016 р. вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20.11.2015 р. відносно ОСОБА_11 скасовано з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу, який включає і проведення підготовчого провадження, де вирішуються питання, перелік яких передбачений ст. 314 КПК України.

У зв`язку з цим, ухвалою судді від 22.02.2016 р. по цьому кримінальному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, який, на його думку, відповідає вимогам КПК України та клопотав про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_11 просив кримінальне провадження направити слідчому на нове розслідування і заперечував проти продовження дії запобіжного заходу, мотивуючи тим, що він не вчиняв тяжких злочинів. Захисник вважав за можливим призначити справу до судового розгляду.

Потерпілі не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувальних актів з додатками, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта суд призначає і проводить підготовче судове засідання в якому має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Частина 2 ст. 291 КК України визначає, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт.

Зокрема, як прямо зазначено в п. 5 ч.2 вказаної вище статті, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення.

Тобто, вказана норма чітко встановлює не лише перелік відомостей, які повинен містити в собі обвинувальний акт, а й послідовність їх викладення.

При цьому, не зважаючи на те, що кримінальний процесуальний закон не містить в собі норми, яка б визначала зміст поняття «формулювання обвинувачення» його неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення», оскільки навіть за буквальним змістом закону вони відокремлюються один від одного.

У зв`язку з цим, ні слідчий, ні прокурор, при складанні обвинувального акту не вправі, на власний розсуд, поєднувати ці поняття та порушувати послідовність викладення відомостей, які передбачені п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Між тим, як вбачається зі змісту обвинувальних актів щодо ОСОБА_11 (т.1, а.с. 2-4, 74-76, 132-136), зазначені вимоги закону, при їх складанні, на думку суду, дотримані не були.

Не вдаючись в цілому до правового аналізу зазначеного вище процесуального документу, суд вважає, що він містить в собі лише виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 , оскільки використавши таке формулювання, як «досудовим розслідуванням встановлено, що…» слідчий разом з прокурором фактично об`єднали поняття «фактичні обставини кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення».

На думку суду, за своїм змістом формулювання обвинувачення, хоча і повинно певною мірою дублювати фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме обставини, які вказують на подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), проте воно повинно бути викладено більш лаконічно та, крім часу, місця, способу та інших обставин вчиненого кримінального правопорушення, містити в собі посилання на форму вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, його наслідки та інші обставини, які охоплюються складом конкретного кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Більш того, воно повинно бути чітким, зрозумілим та відповідати вимогам норм матеріального права, які діяли на момент вчинення кримінального правопорушення, оскільки незважаючи на те, що обґрунтованість правової кваліфікації дій обвинуваченого не є предметом розгляду підготовчого судового засідання, направляючи обвинувальний акт до суду прокурор, дотримуючись завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, повинен також керуватись вимогами ст. 2 КК України про те, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, а не розраховувати на те, що під час судового розгляду, у разі необхідності, він зможе скористатись своїм правом змінити обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення чи відмовитись від його підтримання.

Однак у обвинувальному акті щодо ОСОБА_11 , на думку суду, відсутнє формулювання обвинувачення, яке хоча б приблизно відповідало обставинам зазначеним вище.

Зокрема за обвинуваченням щодо хуліганства ні слідчий, ні прокурор взагалі не сформулювали обвинувачення, а лише зазначили ті фактичні обставини, які вони вважають встановленими (тобто послідовно перерахували дії, які вчинив обвинувачений).

Аналогічно, без викладення формулювання обвинувачення, складені обвинувальні акти щодо вчинення грабежу і крадіжок, при чому навіть у викладі обставин, які прокурор вважає встановленими маються суперечності у тому, що попри те, що прокурор встановив обставини вчинення крадіжки ОСОБА_11 у серпні 2014 р., він не зазначає про це у викладі обставин щодо грабежу, який на думку прокурора мав місце у грудні 2014 р. Формулювання обвинувачення з цього приводу відсутнє.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою.

Проте навіть і сам прокурор визнав допущену ним суперечність у обвинувальних актах, про що він чітко виклав у своїй апеляційній скарзі на вирок суду (т.4, а.с.156-159).

На додаток, суд вважає за необхідним зазначити, що пред`явлення неконкретного обвинувачення, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке обмежує особу у здійсненні його права на захист і безумовно тягне за собою порушення гарантованого ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод права на справедливий судовий розгляд.

Зокрема у пункті 37 рішення ЄПСЛ від 19.02.2009 р. у справі «Марченко проти України», зазначено, що в кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження, а право бути проінформованим про характер і причини висунутих обвинувачень слід розглядати у світлі права обвинуваченого на підготовку свого захисту.

Таким чином, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 не відповідає вимогам КПК України, а відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого на захист, суд зазначає, що він у цій справі не збирається порушувати гарантоване ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд і вирішує повернути обвинувальний акт прокурору.

Право суду повернути обвинувальний акт після того, як судовий розгляд вже відбувся, проте рішення було скасоване, повністю узгоджується з висновками викладеними постанові ВСУ від 25.06.2015 р. № 5-111кс15, в ухвалі ВССУ від 05.06.2014 по справі № 5-2121км14.

Що ж стосується клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд зазначає, що за змістом ст.ст. 314, 315 КПК України такі питання вирішуються у випадку, якщо суд дійшов до висновку призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Оскільки суд дійшов до висновку повернути обвинувальний акт, він не вбачає підстав вирішувати дане питання. У випадку, якщо прокурор визнає за необхідним погодитись з тим, що обвинувальний акт має недоліки, він може звернутись з питанням продовження строку тримання під вартою до слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369 КПК України, суд, -

постановив:

Обвинувальні акти у кримінальному провадженні, про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України - повернути прокурору, як такі, що не відповідають вимогам КПК України, разом з матеріалами кримінального провадження, які були надані при розгляді справи судом першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1