печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2016 Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 окрема аеромобільна бригада, АДРЕСА_2 ), у військовому званні молодшого сержанта, на посаді номера обслуги мінометної батареї, призваним згідно із Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113- »111 від 15.01.2015 року, 23.11.2015, приблизно о 19:00, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49. 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 55 І-XIV від 24.03.1999 року, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин, залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 , НОМЕР_3 окрема аеромобільна бригада, АДРЕСА_2 ) та направився до місця свого проживання у АДРЕСА_1 , де проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням - обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 11.06.2016, об 10:00, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, прибув до військової прокуратури Київського гарнізон) (01014, м. Київ. Печерський район, вул. Петра Болбочана, 8а) і заявив про себе, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений винним себе в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив показання, які надані ним під час досудового провадження, розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення.

Дійсно, він, за наведених обставин, залишив військову частину,вказав, що кається у скоєному, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні ухвалою головуючого визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні стосовно обставин самовільного залишення військової частини, зокрема, стосовно місця, часу вчинення діяння, мотивів, способу, проти чого не заперечували учасники судового провадження, з урахуванням зрозумілості змісту цих обставин і добровільності відповідної позиції.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність пред`явленого обвинувачення на підставі належних достатніх даних (доказів) у провадженні.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він є тяжким злочином, характеризується позитивно.

У відповідності до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, обвинуваченого - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З огляду на наведене суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про необхідність обрання йому покарання у виді позбавлення волі.
При цьому суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням - з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти ці органи про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно.

СУДДЯ ОСОБА_1