Справа №477/257/16-к 04.10.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Обвинувачений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Леніно Баштанського району, Миколаївської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого за ст. 286 ч. 2 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_7
захисник ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_5
представник потерпілої ОСОБА_9

провадження № 11-кп/784/712/16 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10
категорія ч. 2 ст. 286 КК України доповідач в апеляційній інстанції
ОСОБА_1 .
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.06.2016 р. ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він 19.05.2015 р. в порушення вимог підпункту в) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, слідував на мопеді, який не був зареєстрований у встановленому порядку та не мав реєстраційного номерного знаку, із с. Чорноморка Очаківського району в напрямку с. Леніно Баштанського району області у Миколаївській області.
Приблизно о 21 год., в темну пору доби, ОСОБА_7 , продовжуючи рухатися на мопеді, в порушення вимог підпунктів а), б), г), д) пункту 2.3, підпункту б) пункту 31.6 Правил дорожнього руху України, перевозячи пасажира ОСОБА_11 без мотошолому, їхав по автодорозі «Кіровоград-Миколаїв», з м. Миколаєва в напрямку с. Леніно Баштанського району на технічно несправному транспортному засобі, оскільки перед виїздом він не перевірив та не забезпечив технічно справний стан і комплектність мопеду, своєчасно не виявив, що на мопеді не горить задній габаритний ліхтар, хоча мав таку можливість чим створив загрозу безпеки своєму пасажиру та безпеку для інших учасників дорожнього руху.
В цей же час при під`їзді до 225-го км вказаної автодороги позаду мопеду під керуванням ОСОБА_7 , в попутному напрямку по своїй смузі руху, зі швидкістю приблизно 80 км/год., із увімкненим світлом фар рухався технічно справний автомобіль «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_12 .
Назустріч мопеду та автомобілю «Daewoo Nexia» в цей момент рухалися вантажні автомобілі КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 та КАМАЗ реєстраційний номер НОМЕР_3 .
При наближенні автомобіля «Daewoo Nexia» під керуванням водія ОСОБА_12 до мопеда під керуванням водія ОСОБА_7 , за вказаних дорожніх умовах, під час зустрічного роз`їзду із вантажними автомобілями, а також в результаті того, що на мопеді не горів задній габаритній ліхтар, водій ОСОБА_12 , не маючи технічної можливості своєчасно виявити попереду себе на своїй смузі руху транспортний засіб - мопед на проїзній частині, без застосування гальмування передньою правою частиною свого автомобіля допустив контактування з задньою лівою частиною мопеда.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.10.2016 р. задоволена апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , частково задоволена апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_5 . Зазначений вирок скасовано. Призначено новий розгляд в суді 1 інстанції в іншому складі суду.
Підставою для скасування вироку є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які у тому числі пов`язані із участю захисника ОСОБА_13 у кримінальному провадженні.
Апеляційним судом встановлено істотне порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, що полягає у незабезпеченні ефективної реалізації права обвинуваченого на захист в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 47 ч.1 КПК України захисник зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені цим Кодексом та іншими законами України з метою забезпечення прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно з вимогами ст. 21 ч.2 п.3 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у само обмові клієнта.
Захист обвинуваченого ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування і в суді 1 інстанції здійснювала захисник ОСОБА_13 відповідно до угоди із захисником від 22.01.2016 р.
Відомості, які містяться на технічному носії інформації, свідчать, що в судовому засіданні захисник ОСОБА_13 вказала на ненадання слідчим достатнього часу їй та підозрюваному для ознайомлення з матеріалами провадження в порядку ст. 290 КПК України. Також зазначила, що не було проведено демонстрації відеозапису з відео реєстратора автомобіля під керування ОСОБА_12 . Матеріали провадження не містять відомостей стосовно заперечень захисника на такі дії слідчого.
В судовому засіданні 14.04.2016 р. захисник просила оголосити перерву для ознайомлення з висновком експерта з дослідження механізму і обставин ДТП для підготовки питань для повторної експертизи у разі такої потреби. В подальшому такого клопотання стороною захисту заявлено не було.
В судовому засіданні 08.06.2016 р. самим обвинуваченим було заявлено усне клопотання про проведення технічної експертизи щодо встановлення монтажу відеозапису вказаного відео регістратора. Під час заявлення обвинуваченим даного клопотання захисник висловлювала репліки, у яких пояснювала суду, які питання для експертного дослідження намагається сформулювати обвинувачений. Фактично належної правової допомоги у цьому питанні обвинувачений не отримав.
В судовому засіданні 11.03.2016 р. під час виконання вимог ст. 348 КПК України обвинувачений ОСОБА_7 не надав чіткої відповіді стосовно його ставлення до висунутого обвинувачення. Заявив, що визнає вину лише у тому, що на мопеді не горів задній габаритний ліхтар. Водночас стверджував, що цей ліхтар на мопеді був встановлений.
Однак, висловлюючи думку в порядку ст. 349 КПК України стосовно обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, захисник вказала, що не вбачає потреби у допиті свідків, пославшись на спільну позицію з обвинуваченим, який вину визнає.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_7 надав показання, зміст яких свідчив про невизнання ним вини. Стверджував, що перед виїздом з с. Чорноморка та по приїзду до м. Миколаєва перевіряв задній габаритний ліхтар мопеда і він був справним. Вказав, що не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між своїми діями та загибеллю потерпілої.
В судовому засіданні 14.04.2016 р. при допиті свідка ОСОБА_14 (водія автомобіля «Daewoo Nexia») обвинувачений ОСОБА_7 ставив йому питання з приводу порушення ним правил дорожнього руху. Посилався, що у темний час доби той керував автомобілем, не увімкнувши світило фар, був у стані алкогольного сп`яніння та міг уникнути ДТП шляхом зниження швидкості руху автомобіля. Таким чином, обвинувачений знов своїй вини фактично не визнавав.
Дані технічного носія інформації свідчать, що під час судового розгляду захисник ОСОБА_13 неодноразово вступила у протиріччя із позицією підзахисного.
Так, в судовому засіданні 14.04.2016 р. вона заявила, що не йдеться про повну невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 та що можлива обоюдна вина обох водіїв транспортних засобів. В судовому засіданні 08.06.2016 р. висловилася аналогічно, вказавши, що у даному випадку обставини свідчать не на користь підзахисного. В судовому засіданні 21.06.2016 р. у своїй промові в судових дебатах висловилася про вчинення підзахисним тяжкого злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України. Вказала, що зазвичай провина покладається на водія транспортного засобу, який рухався позаду. Але у даній справі ситуація інша і загибель потерпілої сталася через відсутність освітлювання на мопеді обвинуваченого.
Наведені вище обставини дають підстави вважати, що здійснюючи захист обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до укладеної угоди, захисник ОСОБА_13 внаслідок неналежного виконання професійних обов`язків не забезпечила його ефективного захисту, чого вимагали інтереси правосуддя, що є порушенням п.п. «с» п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 стверджував, що захисника ОСОБА_13 він залучив за рекомендацією слідчого. Під час обговорення з нею правової позиції мало місце певне непорозуміння.
Апеляційний суд вважає необхіднім довести про встановлені факти наведеної вище процесуальної поведінки захисника ОСОБА_13 до відома кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Миколаївської обласної колегії адвокатів.
Керуючись ст.ст. 47, 405, 418 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Копію даної ухвали надіслати захиснику ОСОБА_13 .
Судді: