Справа № 727/7973/15-к
Провадження № 1-кп/727/54/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

за участю потерпілої ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вижгородок Лановецького району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, громадянина України, одруженого, українця, не працюючого, із неповною середньою освітою, раніше судимого: вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11.07.2006 року за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 КК України до покарання у вигляді 7-ми років позбавлення волі, звільнений 16.12.2011 року по відбуттю строку покарання; вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.03.2015 року за ч.1 ст.185 до покарання у вигляді 3-х місяців арешту;

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Так 20 серпня 2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , разом з особою, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру, перебуваючи на сходинковому підйомі неподалік будинку АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, підійшли до потерпілої ОСОБА_7 . Далі особа, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру, озброївшись ножем, схопив потерпілу ОСОБА_5 лівою рукою за шию, а правою рукою приклав до її шиї лезо ножа та з погрозою застосування насильства до останньої, наказав їй мовчати та віддати її жіночу сумку коричневого кольору, яка знаходилась у неї на правому плечі. В цей час ОСОБА_6 знаходився поруч та спостерігав за появою сторонніх осіб.

Потерпіла ОСОБА_5 , сприймаючи погрози особи, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, зняла з плеча свою сумку та за вказівкою цієї особи кинула її на землю. В подальшому особа, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру, відштовхнув жіночу сумку потерпілої ногою в бік ОСОБА_6 , а останній піднявши з землі вказану сумку, почав перевіряти її вміст на наявність цінних речей та грошових коштів, шляхом витрушування її змісту на землю.

ОСОБА_6 , скориставшись тим, що особа, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру утримував потерпілу, погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я останньої, діючи умисно та переслідуючи корисливі мотиви, заволодів майном потерпілої ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки «Айфон 5», вартістю 5000 грн., в якому знаходився стартовий пакет «Киїістар», вартістю 20 грн., на рахунку якого знаходились грошові кошти в сумі 10 грн., грошовими коштами в сумі 60 грн. та 20 Євро (які згідно курсу НБУ станом на 22.08.2015 року становлять 354 грн.), а також паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , який для неї матеріальної цінності не становить, а всього на загальну суму 7590 грн.

В подальшому особа, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру відштовхнув потерпілу ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 забрав вищевказані речі та кошти потерпілої, та вони разом втекли з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 7590 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому йому діянні не визнав та пояснив, що пам`ятає, що в серпні 2015 року він разом з ОСОБА_8 та дружиною останнього перебували на залізничному вокзалі. Мимо них проходила потерпіла з її братом. Брат потерпілої, який перебував у нетверезому стані, підійшов до ньогота зняв з нього сонцезахисні окуляри, сказавши що вони йому не личать та забрав їх. Після цього ОСОБА_8 витягнув ніж та сказав Луб`янському: «…пішли їх приріжем…», на що він відповів , що не треба. В цей момент ОСОБА_6 побачив двох працівників міліції, зупинив їх та повідомив, що в нього викрали окуляри, після чого вони разом з працівниками міліції знайшли потерпілу з її братом на пероні. Коли підійшли, то потерпіла вдарила Луб`янського по шиї. В цей час другий чоловік почав пред`являти Луб`янському претензію, що він ніби-то забрав гроші, телефон та паспорт потерпілої. Цей чоловік відвів Луб`янського в сторону та почав його бити. Після цього вони викликали опергрупу. ОСОБА_8 та його дружина були в цей час поряд з магазином біля вокзалу. Також вказав, що в той день алкогольні напої не вживав, а також обвинувачений ствердив, що він не бачив, щоб ОСОБА_8 щось у когось відбирав. При цьому, заявив, що на слідстві обмовив себе, оскільки бачив, що ОСОБА_8 працівники міліції били, а тому вирішив все взяти на себе.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та доведена показами потерпілої ОСОБА_5 , показами свідків та рядом письмових доказів по справі.
А саме, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що 20.08.2015 року близько 16:00 год. вона пішла зустрічати брата, оскільки хотіла переночувати у нього. Він проживає на квартирі навпроти залізничного вокзалу. Коли вона піднімалась сходами до житла брата, то помітила, як з двох сторін дороги стоять два хлопці, а саме обвинувачений ОСОБА_6 та інший чоловік, як їй зараз відомо, це ОСОБА_8 , який в цей час курив. При цьому, ОСОБА_8 в цей час несподівано став біля неї, приставив ніж до її горла та сказав: «віддай все, що є, пускай сумку». Вона кинула сумку на землю і він її відштовхнув до ОСОБА_6 , який взяв все з сумки. А саме, там було 20 Євро, 60 грн., мобільний телефон та паспорт потерпілої. При цьому, ОСОБА_9 сказав потерпілій, що якщо вона про це комусь роскаже, то він її вб`є. Коли обвинувачений ОСОБА_6 сказав, що все з сумки забрав, то ОСОБА_8 відставив ніж від її горла та вони обоє пішли. Після цього вона забрала сумку та попрямувала до свого брата, де все розказала невістці. Наступного дня, а саме 21.08.2015 року вона звернулась у міліцію біля вокзалу, розповівши їм вищевказані обставини. Близько 21-ї год. біля магазину, що знаходиться поруч з вокзалом, вона проходила з братом та невісткою та впізнала зазначених двох осіб, про що повідомила брата. Тоді її брат підійшов до них, а невістка побігла в міліцію. Потім її брат розповідав їй, що ОСОБА_6 пропонував придбати її паспорт за кошти в сумі 100 грн. Через 5 хвилин після цього прийшли працівники міліції, відібрали у всіх пояснення та доставили у райвідділ. Разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 тоді була якась жінка, яка нецензурно виражалась в її бік. Також потерпіла в судовому засіданні вказала, що в той момент, коли ОСОБА_9 приставив їй до горла ніж, вона самого ножа не бачила, однак відчувала його лезо на шиї, а тому сприйняла цю погрозу, як реальну загрозу її життю та здоров`ю. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 нічого їй не говорив та активних дій не вчиняв. Як він був одягнений у момент вчинення злочину вона точно не пам`ятає, однак наступного дня він був одягнений у чорні брюки, спортивку та вона його точно впізнала, оскільки там було освітлено. В судовому засіданні вона також впевнено впізнає ОСОБА_10 . При цьому, потерпіла вказала, що хоча шкоду їй не відшкодовано, однак вона вибачила обох обвинувачених.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказав, що являється рідним братом потерпілої. Літом минулого року він разом з сестрою та дружиною перебували біля магазину, який знаходиться неподалік залізничного вокзалу. Сестра йшла з його дружиною попереду та дружина підійшла до нього і повідомила, що двоє людей, які сиділи на лавці та курили, є особами, які напали на сестру. Він підійшов до них та попросив повернути документи, сказав, що заплатить кошти за це. Другий сказав, що паспорт у нього та передав документ обвинуваченому. Він дав обвинуваченому 100 грн., той сказав, що ще потрібно дати пиво, однак він відповів, що ці кошти і є на пиво. Його дружина з сестрою в цей час пішли в міліцію. Потім до них підбігло двоє працівників міліції, обвинувачений ОСОБА_10 та інший чоловік, як йому зараз відомо, це був ОСОБА_8 , мали з собою сумку, яку працівники міліції обшукали. Пізніше під`їхало іще два автомобілі з працівниками міліції та обвинувачений з ОСОБА_8 визнали на той час те, що вони дійсно взяли у його сестри паспорт, телефон та кошти, хоча віддали тільки паспорт. Згодом вони всі поїхали в міліцію. Також вказав, що в цей час по перону йшли якісь двоє п`яних хлопців, які почувши розмову про крадіжку, підбігли до обвинуваченого та почали наносити йому удари, однак міліція їх розняла.

Крім показів потерпілої та свідка, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується дослідженими та проаналізованими судом в судовому засіданні рядом письмових доказів кримінального провадження.

Так, відповідно до витягів з кримінального провадження №0002507 (т.1 а.п.1-2) вбачається, що 22.08.2015 року за заявою ОСОБА_5 було внесено відомості до ЄРДР по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_5 від 21.08.2015 року (т.1 а.п.7) 20.08.2015 року приблизно о 16:00 год. двоє невідомих осіб, погрожуючи ножем, який був приставлений ОСОБА_5 до горла, заволоділи її особистими речами, а саме 20 Євро, 60 грн., мобільним телефоном «Айфон 5» та паспортом потерпілої біля будинку №21-Б по вул.Гагаріна в м.Чернівці.

З протоколу добровільної видачі та огляду від 22.08.2015 року (т.1 а.п.10) вбачається, що особою, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру, видано ніж розкладний металевий із біло-коричневою ручкою.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 15.09.2015 року та фототаблиці до нього - вбачається, що 20.08.2015 року ОСОБА_6 разом з особою, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру, перебуваючи біля будинку №21-Б по вул.Гагаріна в м.Чернівці, погрожуючи ножем, заволоділи грошовими коштами, паспортом та мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_5 (т.1 а.п.71-75).

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.09.2015 року (т.1 а.п.111-112) вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 впізнала особу на фото №2 (як видно з а.п.28 ОСОБА_6 ) та вказала, що саме цей чоловік заволодів її майном 22.08.2015 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за даною статтею кваліфіковані вірно, оскільки останній своїми умисними діями здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Крім цього, судом встановлено, що постановою про виділення матеріалів з кримінального провадження від 29.09.2015 року (т.1 а.п.94-95) виділено з кримінального провадження №0002507 матеріали в оригіналах та копіях за підозрою особи, щодо якої судом застосовані примусові заходи медичного характеру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України в окреме провадження.

Також ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01.03.2016 року, що вступила в законну силу, судом встановлено, що в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, вчиненого стосовно потерпілої ОСОБА_5 , та застосовано до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричної лікарні з посиленим наглядом, у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 на момент вчинення злочину перебував у стані неосудності (т.1 а.п.91-92).

Що стосується показів обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, то суд вважає, що таким показам обвинуваченого слід дати критичну оцінку, розцінивши їх, як обраний останнім спосіб захисту, оскільки вони спростовуються послідовними показами потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_11 та іншими вищенаведеними письмовими доказами по справі.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєний обвинуваченим ОСОБА_6 злочин належить до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину та злочину проти життя та здоров`я особи та відбував реально покарання (т.1 а.п.96-97, 105-108), на утриманні малолітніх дітей немає, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.п.102); на обліку у лікаря нарколога не перебуває (т.1 а.п.103), згідно висновку судово-психіатричного експерта КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №428 від 15.09.2015 року на даний час ОСОБА_6 ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними, на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.88-89).

Таким чином, враховуючи, те що злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_10 належить до категорії тяжких злочинів, той факт, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину та злочину проти життя та здоров`я особи, суд вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_6 як вимог ст. 69 КК України, так і вимог ст.ст.75, 76 КК України немає.

Разом з тим при призначенні покарання суд враховує той факт, що в даному випадку мала місце лише погроза застосування насильства, тілесні ушкодження потерпілій заподіяні не були, а також суд враховує другорядну та неактивну роль обвинуваченого ОСОБА_10 під час вчинення даного злочину та враховує думку потерпілої, яка ствердила в судовому засіданні, що вибачила обвинуваченого.

Також в порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Керуючись ст.ст. 100, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України і призначити йому покарання за данною статтею КК України у вигляді трьох років та шести місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою. Строк покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 21 серпня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в Чернівецькій УВП №33 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 21 серпня 2015 року по день набрання вироком чинності.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: ніж розкладний металевий із біло-коричневою ручкою з надписом «Ікра», який згідно постанови слідчого від 14.09.2015 року (т.1 а.п.70а) та згідно квитанції №3175 від 14.09.2015 року переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: