ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2577/16-к

Номер рядка у звіті 43

20 жовтня 2016 року м. Золотоноша Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антипівка, Золотоніського р-ну, Черкаської області, громадянина України, освіта середня- спеціальна, не працюючого, раніше не судимого, не одруженого, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом будь-якого рівня не являється, інвалідом будь-якої групи не являється, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС не являється, ІПН НОМЕР_1 -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
31.05.2016 неподалік приміщення автостанції, що по вул. Шевченка, м. Золотоноша, Черкаської області призовнику ОСОБА_3 вручено повістку для призову на строкову військову службу, згідно якої йому необхідно було прибути о 15 год. 13 червня 2016 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки в Збройні Сили України на строкову військову службу та подальшого проходження військової служби. Зміст даної повістки ОСОБА_3 було роз`яснено та доведено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.335 КК України за ухилення від призову на строкову військову службу. Факт отримання повістки та ознайомлення із кримінальною відповідальністю за ухилення від призову на строкову військову службу ОСОБА_3 підтвердив своїм підписом у корінці повістки.
Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку прибути о 15 год. 13 червня 2016 року у ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки в Збройні Сили України на строкову військову службу та подальшого проходження військової служби, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою ухилення від виконання свого військового обов`язку, передбаченого Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», згідно якого громадяни зобов`язані прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу, або на збори військовозобов`язаних, будучи за станом здоров`я придатним для проходження військової служби, не маючи передбачених законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» підстав, які б звільняли його від призову на строкову військову службу, без поважних на те причин, не прибув у встановлений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки на строкову військову службу у Збройні Сили України та подальшого проходження військової служби та не повідомив причини своєї неявки, чим ухилився від призову на строкову військову службу.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України, тобто ухилення від призову на строкову військову службу.
25.08.2016 року між прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, в обсязі обвинуваченню. За вказаною угодою сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, виходячи з наступного:
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України встановлено що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений, має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого, який підтвердив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.
Процесуальні витрати в провадженні відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 25.08.2016 року про визнання винуватості між прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1