Дата документу Справа № 331/9231/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/632/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №331/9231/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003450, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2016 року (з урахуванням виправлених у ньому описок згідно ухвали від 25.02.2016р.) відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Алушта АРК, громадянки України, освіта повна професійно-технічна, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1) 12.01.2015р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт;

2) 31.03.2015р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.70 ч.4 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

3) 17.12.2015р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 1 року 1 дня позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок змінити, пом`якшити призначене їй покарання та призначити його нижче від найнижчої межі, а також на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням та при цьому врахувати, що вона має неповнолітню дитину, свою вину визнала, щиро розкаялася, а скоєним нею злочином шкоди не завдано.
Вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2016 року (з урахуванням виправлених у ньому описок згідно ухвали від 25.02.2016р.) ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання покарань з урахуванням вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 17.12.2015р., остаточно призначено 1 рік 1 місяць позбавленні волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін.

Строк відбування покарання обчислюється з 24.12.2015р.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.12.2015р. до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: обвинувачена ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурор заперечувала проти апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона 30 вересня 2015 року, о 18 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Запоріжжя, вул.Грязнова, б.71, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою збагачення, намагалась таємно викрасти з торгової полиці майно, що належить власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 , сховавши його до себе під одежу, направилася до виходу з приміщення магазину.

Однак, знаходячись біля вхідних дверей магазину, ОСОБА_7 була зупинена співробітницею зазначеного магазину, оскільки останній, поведінка ОСОБА_7 здалася підозрілою, внаслідок чого було виявлено товар, за який ОСОБА_7 не розрахувалась. Таким чином, ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, то відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про суворість покарання і зміну у зв`язку з цим вироку є необґрунтованими.

При призначенні покарання у відповідності зі ст.ст.65-67 КК України суд в достатній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка не працює, характеризується негативно, раніше неодноразова судима за аналогічні злочини; а також обставини, що впливають на покарання, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі.

Вимоги обвинуваченої ОСОБА_7 про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст.69 КК України, нічим не обґрунтовані, в апеляційній скарзі не наведені переконливі доводи, які свідчили би про те, що наведені нею пом`якшуючі обставини, суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Ті обставини, на які посилається обвинувачена в апеляційній скарзі, були враховані судом при призначенні покарання, крім того, ці обставиниістотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину.

Призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винної, є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів, і відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України. Інших підстав для пом`якшення покарання не вбачається.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 є безпідставною та необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2016 року (з урахуванням виправлених у ньому описок згідно ухвали від 25.02.2016р.) відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.12.2015р. по 30.03.2016р. із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4