Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6891/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

представника Черкаської виправної колонії №62 - ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву засудженого:

ОСОБА_5 , 1984р. народження, раніше судимого: 13.06.2013р. Ічнянським райсудом Чернігівської області за ст. 358 ч.1, 358 ч.4, 222 ч.1, 70 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 70 ч.4 КК даний вирок виконується самостійно; 29.01.2014р. Ічнянським райсудом Чернігівської області за ст.ст. 185 ч.3, 69 КК до 2 років позбавлення волі;

початок строку 12.01.2015р., кінець строку 12.01.2017р., про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 просив звільнити його на УДЗ, зазначивши, що він хворий, приймає ліки; хоче додому, щоб там лікуватись. Перебувачи у ЧВК №62, - він на навчання не ходить, працювати не може за станом здоров`я. Крім того, вважає, що чинно відбуває покарання, не порушуючи закон. Просить відпустити його додому, щоб полікуватись.

В судовому заіданні представник ЧВК №62 зазначив, що ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення. Так, він не працює і не приймає участі по благоустрою установи; не приймає участі у заходах, які проводяться за диференційованою програмою. Просив відмовити у задоволенні поданного клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення: не бере участі по благоустрою в установі, що не несе в собі значних навантажень; відсутні заохочення, не навчається, не бере участі у заходах диференційованої програми, яка діє в ЧВК. Отже, вважає, що підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення немає.

В судовому засіданні начальник медчастини ЧВК №62 ОСОБА_6 пояснив, що за медичними даними засуджений ОСОБА_5 не може бути працевлаштований на підприємстві за станом здоров`я; відповідне лікування йому проводиться, але воно не покращує стан здоров`я; за наявними меддокументами відповідно до довідки Чернігівської МСЕК від 15.04.2015р. серія АВА №010186 ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи по загальному захворюванню на 2 роки з рекомендаціями протипоказані значні фізичні навантаження.

Заслухавши думку представника Черкаської ВК № 62, прокурора, лікаря та засудженого, дослідивши матеріали справи, особової справи, враховуючи особу засудженого, його вік, стан здоров`я та інші обставини, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення за таких підстав:

як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 відбуває покарання у ЧВК №62, будучи засудженим 29.01.2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області за ст. 182 ч.3, 69 КК України до 02 років позбавлення волі. Початок строку 12.01.2015р., кінець строку 12.01.2017р.

За даними характеристики, затвердженої адміністрацією ЧВК №62 від 17.08.2016р., ОСОБА_5 характеризується посередньо; правил поведінки та розкладу дня установи дотримується лише під контролем адміністрації; не має ні стягнень, ні заохочень; на заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, але належні висновки робить для себе не завжди; участі в программах диференційованого виховного впливу не приймає; не працює і не бере участі в роботах по благоустрою відділення та установи.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як зазначено у п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

З урахуванням вище наведеного, та враховуючи поведінку засудженого, а також його доводи щодо необхідності застосування до нього положень ст. 81 КК України, суд не вбачає жодних обставин про те, що ОСОБА_5 довів своє виправлення та може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Що стосується доводів засудженого про його тяжкий стан здоров`я і, відповідно, - неможливість працювати та брати участь у благоустрої відділення, то до суду не надано відповідного медичного висновку та інших доказів, а тому його доводи слід вважати такими, що не знайшли свого підтвердження.

Також слід зазначити, що засуджений ОСОБА_5 не навів обставин, які б свідчили про те, що він своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та його виправлення настало раніше строку, визначеного вироком суду.
Крім того, питання щодо звільнення особи від покарання за хворобою регламентовані статтею 84 КК України, а не статтею 81 КК. Отже, при дотриманні вимог кримінального законодавства, положень Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767, засуджений не позбавлений права на відповідне звернення до суду.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного та, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ч.3 ст.154 КВК України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
Згідно вимог ч. 6 ст. 539 КПК України розяснити засудженому, що повторне звернення з приводу цього самого питання може мати місце не раніше як через 1 (один) рік з дня прийняття рішення про відмову.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси, який постановив ухвалу протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_7 Позарецька