У Х В А Л А

21 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_1 засуджено за частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. В апеляційному порядку вирок не оскаржено.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 липня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування до нього положень статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року №1185-VII з наступними змінами, що набрав чинності 19 квітня 2014 року.

Апеляційний суд Рівненської області ухвалою від 28 вересня 2015 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишив без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 червня 2016 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження, визнавши правильними висновки судів про те, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 не мав процесуального статусу засудженого та не відбував покарання, а був засудженим після закінчення визначеного статтею 12 цього ж Закону тримісячного строку для застосування акта амністії, а тому відсутні підстави для скорочення призначеного йому строку покарання відповідно до статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Як на підставу перегляду заявник посилається на пункт 1 частини першої статті 445 КПК і зазначає про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, а саме про неоднакове застосування норм статей 6 і 12 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На обґрунтування зазначеної підстави засуджений додав до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2015 року, 26 травня 2016 року, 9 червня 2016 року та 12 серпня 2016 року.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року в цій справі відкрито провадження з метою її розгляду Верховним Судом України, у зв'язку з чим необхідно здійснити передбачені законом підготовчі дії.

Керуючись статтями 450, 451, 452 КПК,

у х в а л и л а :

витребувати кримінальну справу щодо ОСОБА_1, засудженого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2014 року.

Направити копію ухвали до Києво-Святошинського районного суду Київської області, якому забезпечити відправлення справи до Верховного Суду України у строк, не пізніше трьох робочих днів з дня надходження цієї ухвали.

Витребувати матеріали провадження по заяві ОСОБА_1 про застосування до нього статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Направити копію ухвали до Володимирецького районного суду Рівненської області, якому належить забезпечити відправлення матеріалів справи до Верховного Суду України у строк, не пізніше трьох робочих днів з дня надходження цієї ухвали.

Доручити членам Науково-консультативної ради при Верховному Суді України, які є фахівцями в галузі кримінального права, підготовку наукового висновку щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2