АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1799/16 Справа № 192/1902/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України на 3 місяці арешту.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 362,90 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 1102,04 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 06 березня 2016 року близько 04 години 45 хвилин, знаходячись на території двору домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , тримаючи в правій руці гумовий кийок, який приніс з собою, з метою реалізації свого злочинного умислу, умисно наніс ним потерпілому один удар по голові, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі (а.п. 98).

В обґрунтування вимог своєї апеляції ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні вироку не в повній мірі врахував всі обставини при яких було вчинено злочин, а саме сильне душевне хвилювання викликане діями самого потерпілого, залишені поза увагою дані про його особу, а саме те, що він працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Крім того обвинувачений зазначає, що перебуває цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , яка на даний час вагітна, тому вважає, що відносно нього можливо застосувати більш м`яке покарання (а.п. 98).

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу чи інші докази на підтвердження її доводів сторонами судового провадження подані не були.

В судове засідання 30 серпня 2016 року, будучи повідомленим належним чином потерпілий ОСОБА_8 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення розгляду не просив.

З метою дотримання процесуальних строків розгляду скарги обвинуваченого по оскарженню судового рішення від 05 липня 2016 року, колегія суддів, з урахуванням думки обвинуваченого та прокурора, вважає за можливе розглянути скаргу за його відсутності, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 405 КПК України, - неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги і просив пом`якшити покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції і вважав рішення суду законним та обґрунтованим, їх виступи в судових дебатах, та з останнім словом обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи і зіставивши із наявними матеріалами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Також, слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, працевлаштованість, позитивну характеристику (а.п. 91), всі обставини провадження, з урахуванням чого призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів. При цьому суд також наголосив, що призначення менш суворого виду покарання буде недостатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.
У зв`язку з вищевикладеним, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими, а вимоги скарги не підлягають задоволенню. Суд врахував обставини, на які апелянт посилається у своїй скарзі
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду: