АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000798 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду міста Чернівців від 21 грудня 2015 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , працюючий водієм у ТОВ «Рошен-Буковина», розлучений, судимий Апеляційним судом Чернівецької області 02 березня 1999 року за ст.ст.93 п.п. «а», «і», 142 ч.3, 222 ч.1 КК України на 15 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області 19 травня 2011 року на два роки чотири місяці 20 днів,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.14 ч.4 ст.187 КК України на сім років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.263 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на сім років шість місяців з конфіскацією майна. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишений у виді тримання під вартою, строк відбування покарання обчислено з 13 вересня 2014 року.

Цим же вироком засуджений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст.14 ч.2 ст.186 КК України з застосуванням ст.69 КК України та за ст.263 ч.1 КК України на чотири роки позбавлення волі і на підставі ст.75, 104 КК України він звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Крим.пров. № 11-кп/794/46/16 Головуючий у І інст.: ОСОБА_10
Категорія: ст. ч.1 ст.14 ч.4 ст.187,
ч.1 ст.263 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у рівних частинах 9979 гривень 20 коп., з ОСОБА_9 491 гривню 92 коп., з ОСОБА_6 1352 гривні 78 коп. та 196 гривень 56 коп. Вирішена доля речових доказів.

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду відносно нього змінити та врахувати всі обставини справи, які були встановлені в судовому засіданні, однак не взяті до уваги судом. Зокрема, просить врахувати те, що він не був організатором цього кримінального правопорушення, по справі не було встановлено свідків, які б підтвердили збір ним інформації щодо потерпілого, що висновки суду ґрунтуються на неправдивих свідченнях свідків та потерпілого та суперечливих протоколах від 22 вересня 2014 року, складених працівником міліції. Вказує на те, що він не мав наміру застосовувати до потерпілого насильство, яке пов`язане з небезпекою для життя чи здоров`я людини, однак суд неправильно розтлумачив його вислів щодо цього насильства. Вважає що призначене покарання є надто суворим і не відповідає тяжкості злочину, оскільки ніхто фізично та матеріально не постраждав, а призначене додаткове покарання у виді конфіскації майна позбавить його житла та зробить в майбутньому безхатченком.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_6 змінити в частині кваліфікації дій його підзахисного, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.14 ч.4 ст.187 КК України на ч.1 ст.14 ч.2 ст.186 КК України та привести у відповідність до

кримінального закону покарання у виді конфіскації 1/4 квартири АДРЕСА_2 . Також просить визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні злочину, передбачено ч.1 ст.263 КК України, у зв`язку з недоведеністю його винуватості.

Вирок районного суду стосовно ОСОБА_9 не оскаржений.

Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення розбою, на початку вересня 2014 року вступив у попередню змову з особою під вигаданим прізвищем ОСОБА_11 , який діяв на виконання постанови прокурора про здійснення контролю за вчиненням злочину, та з неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння чужим майном - грошима в сумі понад двісті тисяч гривень - вчинив дії по готуванню до скоєння розбійного нападу на потерпілого з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Так, обвинувачений шляхом візуального спостереження за потерпілим ОСОБА_12 зібрав інформацію про його місце проживання та розпорядок дня, склав план вчинення розбійного нападу на потерпілого з визначенням ролі кожного з учасників та довів цей план до відома ОСОБА_11 та частково до відома ОСОБА_9 , а також підшукав засоби для вчинення злочину медичні рукавички та автомобіль для швидкої втечі з місця скоєння злочину.

13 вересня 2014 року приблизно о 16 годині ОСОБА_6 згідно розробленого плану на автомобілі «Мазда 626» з державним номерним знаком НОМЕР_1 приїхав на провулок Казармений міста Чернівців для очікування учасників групи, в цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_11 прибули до будинку потерпілого ОСОБА_12

по АДРЕСА_3 та дочекались потерпілого, який приїхав додому на автомобілі ВАЗ-21013 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , з метою нападу на потерпілого для заволодіння його грошима шляхом застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_13 . Обвинувачені вчинили всі дії по готуванню до злочину, однак не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлений слідством час та при невстановлених слідством обставинах придбав вибуховий пристрій - гранату РГД-5 із написом на корпусі «РГД-5 32-71Т» та написом на запалі «82-60 УЗРГМППМ», який незаконно переніс до автомобіля «Мазда 626» з д.н. НОМЕР_1 , яким користувався, та незаконно зберігав і перевозив цей вибуховий пристрій до моменту його затримання працівниками міліції 13 вересня 2014 року.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданих апеляційних скарг, прокурора, який вважав, що вирок суду стосовно ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим і у задоволенні апеляційних скарг просив відмовити, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та в його інтересах адвоката підлягають частковому задоволенню.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів при обставинах, наведених у вироку суду, повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Потерпілий ОСОБА_12 в суді першої інстанції показав, що приблизно на початку вересня 2014 року його знайомий попередив його про стеження за ним та його будинком та про підготовку нападу на нього з метою заволодіння його грошима. 12 вересня 2014 року він звернувся в УБОЗ УМВС України в Чернівецькій області з заявою про це. 13 вересня 2014 року приблизно о 08 годині знаходився на ринку «Центральний» міста Чернівців і бачив, що за ним стежать двоє осіб, один з яких це ОСОБА_9 . Приблизно о 15 годині йому повернули борг і у нього з собою було 200 000 гривень. В цей же час на вулиці Героїв Майдані поблизу ринку він бачив автомобіль Мазда, за кермом якого знаходився ОСОБА_6 . Повернувшись на автомобілі додому приблизно о 16 годині, у провулку О.Гончара він бачив двох осіб, один з яких був ОСОБА_9 , і коли він заїхав на подвір`я, ці особи почали бігти в напрямку на його подвір`я, але були затримані працівниками міліції.
Як вбачається зі змісту протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) (том 1 а.с.37-39) ОСОБА_12 12 вересня 2014 року о 13 годині 30 хвилин звернувся з заявою про те, що невідомі особи мають намір вчинити відносно нього розбійний напад за заволодіти грошима в сумі 100 180 тисяч гривень, які він перевозить з собою на ринок. З протоколу огляду місця події (том 1 а.с.59-63) вбачається, що 13 вересня 2014 року о 16 годині 30 хвилин оглядалась територія господарства потерпілого (будинок АДРЕСА_3 ), де знаходився автомобіль ВАЗ-21013 з водієм у салоні ОСОБА_12 , в руках ОСОБА_12 знаходилась чоловіча сумка чорного кольору, у якій виявлено десять пачок з грошима України купюрами по 200 гривень, сім з яких опечатані банківською стрічкою, на загальну суму 200 000 гривень. Гроші були вилучені, однак після
фотографування передані ОСОБА_12 (том 1 а.с. 65).
Допитані судом першої інстанції у якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали, що 13 вересня 2014 року приблизно о 16 годині перебували на подвір`ї ОСОБА_12 і бачили, що при огляді автомобіля ОСОБА_12 було виявлено 10 пачок грошей купюрами номіналом по 200 гривень.
З показань обвинуваченого ОСОБА_9 в районному суді видно, що він визнав себе винним у готуванні до пограбування потерпілого та показав, що у кінці серпня 2014 року він зустрівся з раніше знайомим ОСОБА_16 та погодився разом з ним вчинити злочин, для чого він приїхав у місто Чернівці. 13 вересня 2014 року разом з ОСОБА_17 чекав потерпілого біля будинку останнього, знаючи, що на подвір`я повинен заїхати автомобіль синього кольору, мав намір відібрати у потерпілого сумку з грошима, які потім поділити на трьох, спілкувався він лише з ОСОБА_17 , а з ОСОБА_6 знайомий не був, латексні рукавички отримав від ОСОБА_18 .
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, (том 1 а.с.139-144) 13 вересня 2014 року о 16 годині 13 хвилин поблизу будинку № 2 провулку Казарменого міста Чернівців був затриманий ОСОБА_6 , проведення цієї слідчої дії відбувалось з участю понятих та фіксувалось на відеокамеру марки «Soni».
Дослідженням протоколу огляду місцевості з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, а також переглядом відеозапису ходу огляду автомобіля «Мазда 626» (том 1 а.с. 75-79, 80) встановлено, що обвинувачений був затриманий біля автомобіля марки «Мазда 626» з державним номером НОМЕР_1 , з письмового дозволу обвинуваченого цей автомобіль був оглянутий (том 1 а.с. 74) і в салоні в бардачку автомашини було виявлено предмети, схожі на корпус ручної гранати та запал до неї, які вилучені.
Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_19 показав, що був залучений у якості понятого під час огляду автомобіля «Мазда» 13 вересня 2014 року та підтвердив, що під час огляду цього автомобіля було виявлено та вилучено гранату.
З показань допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 видно, що вони в якості відповідно начальника та старшого експерта відділу вибухотехнічної і пожежотехнічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецькій області 13 вересня 2014 року за повідомленням чергового прибули на провулок Казармений міста Чернівців, де з бардачка салону автомобіля «Мазда» вилучили корпус гранати РГД-5 і паперовий згорток з запалом до неї. Вилучення гранати проводилось з участю понятих та фіксувалось на відеокамеру.

Згідно висновку судової експертизи вибухових пристроїв, обставин та механізму вибуху (том 2 а.с.158-162) вилучені під час огляду автомобіля «Мазда 626» 13 вересня 2014 року предмет із написом на корпусі «РГД-5» «№Д-23-71Т» та предмет із написом на корпусі «82-70 УЗРГМ ППМ» є корпусом ручної осколкової гранати РГД-5 та запалом до неї, в сукупності являють собою ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до категорії бойових припасів, вибухових пристроїв, виготовлена промисловим способом та придатна для здійснення вибуху. Під час проведення вищезазначеної експертизи з метою встановлення придатності для

здійснення вибуху ручної гранати РГД-5 спеціалістами експертної установи був проведений її експериментальний підрив, про що складений акт (том 2 а.с.163).

Обвинувачений ОСОБА_6 у районному суді та в суді апеляційної інстанції, не визнаючи фактично свої винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, показав, що він у розмові з «агентом» ОСОБА_17 не конкретизував, що злочин вчинятиметься щодо ОСОБА_12 , він особисто не мав вчиняти ніяких насильницьких дій, лише повинен був на своєму автомобілі після того, як ОСОБА_22 забере «борг у бізнесмена», відвезти його з місця події. Обвинувачений заперечував організацію розбійного нападу на потерпілого та факт збирання щодо потерпілого інформації. Крім того, обвинувачений показав, що неправильно розцінені його слова у розмові з ОСОБА_17 як планування спричинити потерпілому тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я останнього, стверджував, що не знав і не міг знати суму грошей, наявну в той день у потерпілого. Також показав, що ОСОБА_22 його спровокував на вчинення дій щодо потерпілого, а він лише погодився на пропозицію ОСОБА_18 .

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 винуватості у вчиненні готування до розбійного нападу судом правильно розцінено як обраний ним спосіб уникнути відповідальності за скоєне.

За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину за постановою прокурора згідно ст. 271

КПК України складений відповідний протокол 13 вересня 2014 року за період з 07 години до 16 години 13 хвилин (том 1 а.с.222-224). В межах проведення контролю за вчиненням злочину під час здійснення аудіо,- відеоконтролю особи за відповідною ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Чернівецької області легендована особа під прізвищем ОСОБА_11 добровільно згодилась на участь у імітуванні вчинення розбійного нападу та за допомогою спеціальної техніки зафіксувала розмови з обвинуваченими.

Зі змісту стенограми аудіо-, відеозйомки контролю за вчиненням злочину (том 1 а.с.225-234) вбачається, що ОСОБА_6 достовірно знав, що потерпілий знаходиться на ринку, що у потерпілого буде при собі «полтинник зелених», показував ОСОБА_23 на місцевості будинок потерпілого, дорогу до цього будинку, показував, де саме він на автомобілі чекатиме ОСОБА_24 та ОСОБА_9 і як ім треба втікати, вказував ОСОБА_23 , що потерпілого слід «вирубити зразу», «вирубити з одного удару», що гроші можуть бути в бардачку чи під сидінням, у розмові з ОСОБА_25 говорив, що він забув про рукавички, яких необхідно дві пари, а також давав розпорядження, щоб ОСОБА_22 та ОСОБА_9 третій годині були біля будинку потерпілого та чекали його дзвінка, він повідомить про місцезнаходження потерпілого.

За результатами проведення оперативно-технічного заходу - візуальне спостереження за місцем (том 1 а.с.216-219) 13 вересня 2014 року було організовано спостереження за вулицею Бахрушина, ринком «Центральним» та вулицею Загули та встановлено, що о 07 годині 30 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_22 ( ОСОБА_26 ) зустрілись на вулиці Кордуби та спостерігали за особами, які займаються незаконним обігом валют, о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_22 зустрілись біля кафе «Екслібрис» та пішли в напрямку провулку Казарменого, після

чого пройшли вулицею О.Гончара та повернулись до центрального входу парку імені Т.Г.Шевченка, о 15 годині 25 хвилин ОСОБА_6 за кермом автомобіля «Мазда» виїхав з території ТОВ «Рошен Буковина» і о 15 годині 40 хвилин на розі вулиць Бахрушина та Героїв Майдану спостерігав за потерпілим ОСОБА_12 , пізніше ОСОБА_6 своїм автомобілем поїхав вслід за автомобілем ВАЗ під керуванням потерпілого ОСОБА_12 , дотримуючись дистанції, та приїхав на провулок Казармений, де після 16 години він був затриманий.

Наведені вище та досліджені судом першої та апеляційної інстанції матеріали проведених негласних (розшукових) слідчих дій повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 у непричетності до готування розбійного нападу на потерпілого та у вчиненні провокативних дій стосовно нього. Зокрема, з наведених матеріалів вбачається. що ініціатива вчинення злочину виходила від обвинуваченого ОСОБА_6 , який знав потерпілого візуально, знав про наявність у нього великої суми грошей, знав (встановив) місце його проживання та автомобіль, на якому він пересувався по місту, розповідав про це ОСОБА_23 та давав вказівки, як ОСОБА_23 та ОСОБА_9 діяти.

Негласні слідчі дії, в тому числі контроль за вчиненням злочину (імітація), проведені з дотриманням вимог КПК України і такі матеріали правильно покладені в основу обвинувального вироку суду як належні та допустимі докази, які підтверджені і іншими дослідженими судом доказами, як показання обвинувачених, потерпілого, свідків.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.14 ч.4 ст.187 КК України, оскільки доведено, що він вчинив всі дії по готуванню до скоєння розбійного нападу на потерпілого, діяв умисно за попередньою змогою групою осіб, будучи раніше судимим за вчинення розбою, маючи на меті застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, дії його були спрямовані на заволодіння майном потерпілого у особливо великих розмірах. Згідно ст.14 КК України готуванням до злочину є підшукування або пристосування засобів чи знарядь, підшукування співучасників або змова на вчинення злочину, усунення перешкод, а також інше умисне створення умов для вчинення злочину.

Посилання апелянтів на необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_27 на статтю кримінального закону, яка передбачає відповідальність за готування до грабежу, є безпідставними. Обов`язковою кваліфікуючою ознакою розбійного нападу є застосування або погроза застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Зі змісту стенограми розмов ОСОБА_6 з ОСОБА_17 13 вересня 2014 року однозначно вбачається, що саме такий вид насильства передбачалось застосувати відносно потерпілого «вирубити» з одного удару. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_6 знав (передбачав), яку суму матиме з собою потерпілий «полтинник зелених», що означало 50 тисяч доларів США та по курсу валют станом на 13 вересня 2014 року складало 647 500 гривень, або 1001 неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром (більше 600 н.м.д.г.) та кваліфікуючою ознакою ч.4 ст.187 КК України.

Судова колегія вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження і обвинувачення ОСОБА_6 у придбанні, зберіганні та носінні без передбаченого законом дозволу вибухових пристроїв і дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України. Так, ручна осколкова граната «РГД-5» з запалом виявлена в автомобілі «Мазда 626», яким певний час користувався ОСОБА_6 , процедура виявлення та вилучення вибухового пристрою проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, що вбачається з досліджених в суді доказів. Дослідженим в суді висновком експертизи (том 2 а.с.158-162) стверджено, що виявлений у автомобілі ОСОБА_6 пристрій відноситься до бойових припасів, придатних для здійснення вибуху. Відсутність генетичних ознак зразків крові ОСОБА_6 у змивах з корпусу вибухового пристрою РГД-5 та корпусу «№Д-23-71Т» згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи (том 2 а.с.91-96) ніяким чином не спростовує факт виявлення вибухового пристрою в автомобілі, яким користувався ОСОБА_6 у вересні 2014 року. Підстав вважати, що зазначений вибуховий пристрій був підкинутий обвинуваченому в автомобіль 13 вересня 2014 року під час затримання,судова колегія не вбачає, оскільки процес затримання обвинуваченого відбувався вдень при наявності значної кількості людей, в тому числі сторонніх, обвинувачений весь час знаходився безпосередньо біля свого автомобіля та факту проникнення в салон автомобіля сторонніх в цей час не бачив і не чув, зауважень до протоколу огляду автомобіля «Мазда 626» ОСОБА_6 не заявляв.
Незаконне носіння бойових припасів, вибухових пристроїв це умисне, вчинене без передбаченого законом дозволу діяння по переміщенню,
транспортуванню особою безпосередньо при собі чи у транспортному засобі (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 3 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами»).
Посилання апелянтів на недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами і підстав для зміни вироку суду та закриття провадження в частині визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні зазначеного злочину з підстав недоведеності його винуватості у скоєнні цього злочину судова колегія не вбачає.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання суд у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжких злочинів, дані про особу винного. Так, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо по місцю тримання під вартою, пом`якшуючих покарання обставин не встановив.
Судова колегія вважає, що суд помилково визнав обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною повторне вчинення ним злочину, оскільки факт вчинення ним раніше розбою та засудження його за такий злочин (вирок Чернівецького обласного суду від 02 березня 1999 року , том 3 а.с.167-175)

врахований як кваліфікуюча ознака ст.187 КК України - особа, яка раніше вчинила розбій і додатково як обтяжуюча покарання обставина такий факт враховуватись не може (ч.4 ст.67 КК України). А тому вказівка суду на наявність обтяжуючої покарання винного обставини повторне вчинення злочину слід виключити з мотивувальної частини вироку суду.
Призначаючи обвинуваченому покарання за готування до вчинення кваліфікованого розбійного нападу суд вірно згідно вимог ч.2 ст. 68 КК України мотивував та визначив покарання у виді позбавлення волі на строк,
який не перевищує половини максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.187 КК України, однак при цьому помилково у резолютивній частині вироку не зазначив, що покарання за ч.1 с.14 ч.4 ст.187 КК України призначено з застосуванням вимог ч.2 ст.68 КК України.
Санкцією ч.4 ст.187 КК України передбачено безальтернативно додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке судом призначено обвинуваченому, однак при цьому суд не врахував, що до майна, належного обвинуваченому на праві особистої власності, входить і частина квартири АДРЕСА_4 , яка перебуває у приватній спільній сумісній власності чотирьох осіб (том 3 а.с.187). Враховуючи наведене, судова колегія вважає можливим у відповідності до ч.1 ст.59 КК України застосувати стосовно обвинуваченого додаткове покарання у виді конфіскації належного обвинуваченому майна, за виключенням житла.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам чинного кримінального закону, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і підстав для зміни вироку суду та пом`якшення обвинуваченому покарання судова колегія не вбачає.
Судова колегія також вважає необхідним змінити резолютивну частину вироку в частині вирішення судом долі речових доказів. Зокрема, транспортний засіб автомобіль «Мазда 626» з державним номерним знаком НОМЕР_1 безпідставно конфіскований в доход держави, оскільки цей автомобіль не належить обвинуваченому, а є власністю громадянина ОСОБА_28 (том 1 а.с.117), а конфіскації в доход держави підлягає лише майно, яке є власністю обвинуваченого.
Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, яким внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України, набрав чинності 24 грудня 2015 року, тобто після постановлення вироку районним судом стосовно ОСОБА_6 . Згідно вимог ч.5 ст.72 КК України у разі засудження особи до позбавлення волі суд зараховує йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. А тому судова колегія вважає необхідним зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 вересня 2014 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 25 березня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду,
ух в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Першотравневого районного суду міста Чернівців від 21 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 змінити.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.14 ч.4 ст.187 КК України з застосуванням ст.68 КК України до покарання у виді позбавлення волі на сім років шість місяців з конфіскацією майна за виключенням житла, за ч.1 ст.263 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на сім років шість місяців з конфіскацією всього майна за виключенням житла.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину повторне вчинення злочину. Виключити з резолютивної частини вироку рішення суду про конфіскацію в доход держави автомобіля «Мазда 626» з державним номером НОМЕР_1 .
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13 вересня 2014 року по 25 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Решта вироку залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3