АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/724/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/424/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 травня 2016 року апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник ОВЦ №79 ОСОБА_8

засуджена ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 липня 2012 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області зазначений вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 липня 2015 року, невідбуту частину покарання засудженій ОСОБА_10 замінено більш м`яким обмеженням волі на не відбутий строк 2 роки 10 місяців 24 дні.
УхвалоюОрджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року, засудженій ОСОБА_10 зараховано строк попереднього ув`язнення з 25.05. 2012 року до 27.09.2012 року у строк основного покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.
18 квітня 2016 року на адресу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_10 надійшло клопотання про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на відсутність передбачених законом підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання, оскільки остання, будучи засудженою в тому числі за вчинення тяжкого злочину, своїм ставленням до праці та поведінкою не довела своє виправлення, за період відбуття покарання в установі характеризується незадовільно, заохочень та стягнень не має, норму виробітку не виконує, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктна, на критику реагує агресивно, до виконання вимог персоналу установи ставиться задовільно, не проявляє соціально-корисну активність в роботі самодіяльних організацій, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджена ОСОБА_10 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави. Так, ОСОБА_10 відбула 4 роки з призначеного їй строку покарання, щиро кається у скоєному, повністю виправилась, має матір 70 річного віку, сумлінно працює та приймає активну участь у побутово-господарській роботі відділення та культурно-виховних заходах. Крім того, засуджена хворіє на невиліковні хвороби ВІЧ та гепатит. Таким чином, на думку засудженої, під час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці вона довела своє виправлення.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді представник ОВЦ №79 ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженої, з огляду на неправомірність викладених в ній доводів.
Під час апеляційного розгляду, засуджена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_11 , кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційної скарги засудженої та звільненні її від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що засуджена ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання. При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнью певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених нею злочинів, поведінку засудженої під час відбування покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно характеристики та довідки про заохочення і стягнення, наданих, інших документів, що містяться в метеріалах судового провадження, засуджена ОСОБА_6 , відбуваючи покарання в СІЗО характеризувалася незадовільно, мала 1 стягнення, заохочень не мала; за період відбування покарання в ВК №44 м. Чернігів, характеризувалася посередньо, заохочень та стягнень не мала. За час перебування в ОВЦ №79 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, вимоги режиму утримання та Правил внутрішнього розпорядку установи виконує, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктна, на критику реагує агресивно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно, проте дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Відповідно до ст.65 КВК України, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Згідно витягу протоколу №5, на засіданні адміністративної комісії установи від 29.02.2016 року, з розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, в його застосуванні ОСОБА_6 було відмовлено.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали особової справи засудженої, взяв до уваги тяжкість та характер скоєних засудженою злочинів, те, що вона відбула 2/3 частини призначеного покарання, характеристику засудженої, згідно якої, ОСОБА_6 характеризується, як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
З цим висновком погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає обставинам Кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_6 .

Разом з тим, згідно з Постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 06.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії, по суті внесеного подання.

Так, під час розгляду клопотання засудженої в суді першої інстанції, представник ОВЦ №79 просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до неї вимог ст.81 КК України, оскільки остання не довела своє виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого "перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 про незаконність рішення суду, колегією суддів визнаються безпідставними.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що до ОСОБА_6 , засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ст.70 КК України, ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 липня 2015 року, було застосовано вимоги ст.82 КК України про заміну невідбутої нею частини покарання більш м`яким, а ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року, засудженій ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405,407,418,419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4