н/п 1-кп/640/647/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2016 року місто Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, холостого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України,-
12 червня 2016 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи умисел, направлений на незаконне виготовлення наркотичних засобів для особистого вживання, достовірно знаючи кустарні способи і рецепти їх незаконного виготовлення, використовуючи підготовлені ним інгредієнти і компоненти, виготовив шляхом виварювання насіння маку, настоювання та хімічних реакцій, особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», після того, з метою подальшого особистого вживання, став незаконно зберігати при собі, без мети збуту 4 пластикові пляшки з рідиною всередині, що містять згідно висновку судово-хімічної експертизи №962 від 04.07.2016 особливо небезпечний наркотичний засіб «концентрат з макової соломи» масою (у перерахунку на суху речовину № - 12,5161 грами.
Злочинна діяльність ОСОБА_4 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 21.06.2016 року в період часу з 11:50 годин до 13:00 годин, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02.06.1016 року, в ході санкціонованого обшуку приміщення квартири, де зареєстрований та постійно мешкає ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 вилучили: 4 пластикові пляшки з рідиною всередині, що містять згідно висновку судово-хімічної експертизи №962 від 04.07.2016 року особливо небезпечний наркотичний засіб «концентрат з макової соломи» масою (у перерахунку на суху речовину № - 12,5161 грами, які останній незаконно виготовив та зберігав за вказаною адресою без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на надання приміщення своєї квартири для незаконного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований», 21.06.2016 приблизно в 09:00 годин, діючи умисно, маючи на меті створення сприятливих умов для вживання наркотичних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді надання приміщення для вживання наркотичних речовин, та бажаючи цього, добровільно надав приміщення своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше знайомому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для незаконного вживання шляхом внутрішньовенної ін`єкції особливо небезпечного наркотичного засобу «опій ацетильований».
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК та ч. 1 ст. 317 КК України, тобто незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а також надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області юрист 3 класу ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 02 серпня 2016 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному злочині і зобов`язався:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) співпрацювати з органам внутрішніх справ в напрямку розкриття інших злочинів, вчинених іншими особами.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_4 понесе покарання за ч.1 ст.309 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.1 ст. 317 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у вигляді 3 років позбавлення волі із можливістю звільнення від покарання з випробуванням.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.1, ст.. 317 ч.1 КК України, у вчиненому щиро покаявся.
Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просив затвердити зазначену угоду. Захисник підтримав позицію свого підзахисного та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченим, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України. Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити вказану угоду, підтвердив добровільність її укладання.
Крім того, обвинуваченому судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому були роз`яснені та ним зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачений та його захисник не заперечували проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ст.ст. 309 ч.1,317 ч.1 КК України , в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цих статей.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, відсутні.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області юрист 3 класу ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст. 317 КК України, і на підставі вказаних законів призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 309 КК України - у 1 (одного) року позбавлення волі.
за ч. 1 ст. 317 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 2 (два) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися до органів кримінально виконавчої інспекції для реєстрації.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Речові докази, а саме 5 полімерних пакетів з об`єктами дослідження 1-5 (до висновку експерта №962 від 04.07.2016 року), які згідно постанови про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 29.07.2016 року передані до камери схову речових доказів ВРЗ УМЗ ГУ НП України після набуття вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1