Провадження № 1-кс/344/4650/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000248, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_5 , перебуваючи у неприязних відносинах з ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вирішив позбавити життя останнього.

Так, у нічний час з 04.08.2016р. по 05.08.2016р. ОСОБА_5 підійшов до господарства ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зі сторони АДРЕСА_2 , а саме до вхідної хвіртки на території господарства, де проживає ОСОБА_7 , та з метою вчинення умисного вбивства способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за допомогою шпильки, яка виступала в якості запобіжної чеки та нитки, яку ОСОБА_5 однією стороною прив`язав до металічної шпильки, другою до рухомої частини хвіртки, встановив вибуховий пристрій, який згідно висновку вибухо-технічної експертизи № 5.-50/16 від 29.08.2016р. є ручною наступальною гранатою РГД 5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ ( УЗРГМ 2).

05 серпня 2016 року о 08год. 00хв. ОСОБА_7 вийшов з свого подвір`я на вул. Лотоцького, що напроти Снятинського відділення Коломийської місцевої прокуратури та направився в напрямку вул. Стефаника по особистих справах.

Цього ж дня, близько 13год. 40хв. ОСОБА_7 , повертався до себе додому зі сторони вул. Шевченка, де попередньо ОСОБА_5 до рухомої частини хвіртки була встановлена ручна наступальна граната РГД 5, яка була споряджена уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ ( УЗРГМ 2). Підійшовши до свого господарства ОСОБА_7 відчинив хвіртку, в результаті чого вказаний вибуховий пристрій спрацював та вибухнув.

Внаслідок вибуху ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді вибухової травми, множинних осколкових рваних ран голови, передньої стінки грудної клітки, живота, верхніх та нижніх кінцівок з наявністю металічних різнокаліберних сторонніх тіл, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, травматичного шоку та був доставлений в Снятинську ЦРЛ, де йому була надана своєчасна медична допомога.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

21 листопада 2016 року о 15 год.20 хв. ОСОБА_5 затримано, та 21 листопада 2016 року йому повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, обґрунтована підозра у вчиненні якого на думку слідчого повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечила, оскільки вважає зазначені прокурором ризики недоведеними, та просила врахувати характеризуючі особу підозрюваного дані, та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 21 листопада 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, висновком вибухо-технічної експертизи № 5.-50/16 від 29.08.2016р., висновком молекулярно генетичної експертизи № 10/379 від 21.09.2016, висновком молекулярно генетичної експертизи № 10/594 від 07.11.2016р., показами потерпілого ОСОБА_7 та іншими доказами в їх сукупності.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Однак жодним чином стороною, яка звернулась з клопотанням, не доведено наявність таких ризиків, як можливість підозрюваного іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти те, в якому підозрюється.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, одружений, пенсіонер та відсутність судимості.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею враховується тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_5 посягає на життя та здоров`я особи, які у відповідності до Конституції України є найвищими соціальними цінностями, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, а також керується ч.4 ст.183 КПК України, у відповідності до якої при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

В той же час обставини, які зазначені його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки доказів,що захворювання підозрюваного виключають його тримання під вартою, не надано, та такі характеризують підозрюваного, і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 19 січня 2016 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1