Справа № 405/8462/15-к

12 лютого 2016 року м. Кіровоград
встановив :
Вважає, що проведене слідство не було ретельне, безстороннє та сумлінне, оскільки не було вжито заходів спрямованих на отримання доказів, які мають відношення до події злочину та у здійсненні необхідних слідчих (розшукових) дій. Слідчим не було належним чином перевірено подій відображених у її заяві, як того вимагає ст.214 КПК України, висновок постанови необґрунтований та невмотивований, остання базується на припущеннях та переписана і продубльована з наявністю купи помилок, із скасованої 14.04.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області постанови слідчого від 26.12.2014 року. Відповідно до вимог ст.ст.75-80 КПК України, після скасування вказаної постанови, процесуальний прокурор ОСОБА_6 не мав права брати повторної участі при проведенні розслідування в рамках означеного кримінального провадження. Сфальсифіковано документи, наявність інших документів у справі, які не мають жодного відношення до неї, у матеріалах кримінального провадження маються чисті аркуші та аркуші, які неможливо прочитати. В постанові відсутні пояснення осіб, які дійсно були свідками кримінальних правопорушень, у тому числі показів колишнього прокурора ОСОБА_7 та членів його злочинної групи. Залишились не виконанні ухвали слідчих суддів Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2013 року та 03.03.2014 року, та ухвали колегії суддів апеляційного суду Кіровоградської області від 14.04.2015 року. Також, в постанові неправдиво вказано відомості щодо її допиту та додаткового допиту в якості свідка, так як її, ОСОБА_4 слідчий не допитував, до прокуратури не викликав, а тому протизаконно позбавив права останньої на захист її порушених прав та інтересів. Шляхом повного ігнорування злочину ні слідчим, ні прокурором не вжито заходів спрямованих на перекваліфікування статті, притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ст.364 КК України, частинна 3 якої виключена. Не вжито заходів для прийняття законного рішення з урахуванням змін до законодавства і виключення зазначеної статті з Кримінального кодексу не повинно звільняти від покарання осіб винних в прихованні злочину, тобто у насильницької смерті її сина, а тому вказана постанова слідчого підлягає скасуванню.
В судовому засіданні по розгляду скарги ОСОБА_4 підтримала вимоги скарги повністю та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у ній.
Прокурор в судовому засіданні вказав на необґрунтованість скарги і відсутність передбачених законом підстав для її задоволення, оскільки всі необхідні процесуальні дії слідчим виконанні у строки та в порядку передбаченому КПК.
Заслухавши заявника і прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.
Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, таке ж право закріплено і в ст.55 Конституції України, яка гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.
Положеннями ст.84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Нормою ст.94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з вимогами ст.110 КПК України зміст мотивувальної частини постанови слідчого повинен містити відомості про: обставини, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Предметом розгляду скарги є перевірка законності прийнятого слідчим в порядку ч.1 ст.284 КПК України рішення.
Підставою до початку досудового розслідування стала заява ОСОБА_4 від 07.06.2013 року про вчинення кримінального правопорушення працівниками прокуратури Кіровоградської області та судово-медичним експертом Кіровоградського обласного бюро СМЕ ОСОБА_9 при встановлені обставин смерті сина ОСОБА_8 , в якій остання вказувала, що прокурором ОСОБА_7 вчиняються дії спрямовані на приховання злочину за участі співучасників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та експерта обласного СМЕ ОСОБА_9 , а тому просила внести вказані відомості до ЄРДР.
Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України - досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування.
Статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а згідно із частинною 2 даної норми кримінально процесуального закону - доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Правомірність, законність і обгрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, в порядку п.3 ч.1 ст.303 КПК України оскаржується суб`єктом права на звернення заявником ОСОБА_4 .
При аналізі встановлених під час розгляду скарги обставин слідчим суддею відзначається, що відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Проте, зазначена постанова слідчого про закриття кримінального провадження не містить мотивів такого рішення та їх обґрунтування з огляду на зміст заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, а тому підлягає скасуванню.
Крім того, проводячи досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 , слідчим не допитано свідка СЕС ОСОБА_12 , щодо підстав порушення зазначеного кримінального провадження, та можливого впливу працівників прокуратури та правоохоронних органів під час проведення ексгумації тіла померлого ОСОБА_8 . При цьому, слідчий з метою допиту вказаної особи, обмежився лише виходом по місцю проживання свідка та відібрання свідчень колишніх сусідів та фактичних власників домоволодіння за адресою де проживав свідок, зі змісту яких вбачається, що останній за вказаною адресою тривалий час не проживає, точне місце проживання останнього не відоме. При цьому, жодних запитів до реєстраційної та/або міграційної служби чи проведення інших дій спрямованих на встановлення місця перебування (проживання) ОСОБА_12 здійснено не було, що вказує на неналежне виконання в цій частині процесуальних дій, та у здійсненні інших першочергових слідчих (розшукових) дій, які ті мали вчиняти.
Також, аналізом матеріалів даного кримінального провадження встановлено, що слідчим не допитувався свідок ОСОБА_13 по доводам викладеним у заяві ОСОБА_4 , так як вказана особа здійснювала перевірку фактів викладених у заяві ОСОБА_4 щодо насильницької смерті її сина.
Слідчим не проаналізовані судові рішення, які постановлялися по факту смерті сина ОСОБА_4 до внесення відомостей до ЄРДР.
Не дана оцінка факту фальсифікації медичної документації про що зазначається скаржником.
Не перевірено доводи ОСОБА_4 і в тій частині, яка стосується відсутності частини органів тіла померлого ОСОБА_8 , тоді як в протоколі допиту свідка ОСОБА_9 відображено протилежне: «В ході проведення судово медичного дослідження трупа ОСОБА_8 в грудній, черевній та черепній порожнинах були в наявності всі внутрішні органи та займали місця відповідно до свого анатомічного розміщення» (т.11 а.п.187-190, т.12 а.п.62-64). По вказаним протиріччям необхідно додатково допитати експерта ОСОБА_9 .
Із оскаржуваної постанови також вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється групою слідчих, старшим групи відповідно визначено старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_15 , який 04.06.2014 року матеріали досудового розслідування прийняв до свого провадження (т.13 а.п.57-79). Тоді як, згідно постанови про прийняття матеріалів досудового розслідування до свого провадження слідчий прийняв вказані матеріали 04 червня 2015 року (т.13 а.п.6-7).
Таким чином, перевірочні дії не забезпечили заявника гарантованого державою права та закріпленого у ст.ст.6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язку здійснювати повне й ефективне розслідування та ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Тобто позбавили ОСОБА_4 права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених нею обставин.
Відтак, вказані положення кримінально процесуального закону фактично були порушені слідчим при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, та є передчасними, а рішення слідчого в цій частині необгрутованим.
Слідчими суддею відзначається, що з метою усунення неповноти, встановлених суперечностей, слідчому необхідно детально проаналізувати доводи ОСОБА_4 , що зазначалися нею під час даного судового розгляду, зокрема, у протоколах допиту останньої, та можливо допитавши самого заявника, оскільки ОСОБА_4 неодноразово заявляла про бажання дати такі пояснення. До того ж з метою перевірки законності дій працівників прокуратури по факту приховання злочину, смерті її сина, слідчому слід допитати осіб, які до цього не були допитані, шляхом повторного допиту, слідчому необхідно допитати осіб, які раніше були допитані, але не по всіх обставинах, на які посилається ОСОБА_4 , а також проведення інших слідчих (розшукових) дій, які вважає за необхідне слідчий в провадженні якого буде перебувати дана справа.
За таких підстав, слідчий суддя приходить до обгрунтованого висновку про необхідність скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження та задоволення внесеної ОСОБА_4 скарги.
При цьому, слідчий суддя вважає, що скаржником строк на оскарження рішення слідчого пропущений з поважних причин, оскільки копія постанови слідчого направлена ОСОБА_4 28 липня 2015 року (т.13 а.п.81), проте відомостей про отримання вказаної постанови, матеріали кримінального провадження не містять, зі слів ОСОБА_4 останню отримала лише 02.12.2015 року, а тому вказаний строк відповідно до положень ч.1 ст.117 КПК України підлягає поновленню.
Згідно ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.306, 307 КК України, слідчий суддя, -
скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1