Справа № 1-470/11
Номер провадження 1-в/643/495/16
УХВАЛА

22.11.2016 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Московського відділу виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про примусове входження до приміщення, -
Державний виконавець Московського відділу виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить вирішити питання щодо примусового входження до квартири АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опису та арешту ? частини квартири.
В обґрунтування подання зазначила, що на примусовому виконанні у Московському відділі виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа по справі № 1-470/11, виданий 11.03.2014 Московським районним судом м. Харкова щодо конфіскації всього майна ОСОБА_4 .
Згідно електронної бази ДАІ-2000 транспортні засоби за боржником не зареєстровані.
14.04.2014 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення його на відчуження.
Згідно відповіді ДПС України боржник не має відкритих розрахункових рахунків у банківських установах.
Згідно відомостям АДП ГУДМС України боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до Інформації реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна права власності за боржником на праві власності зареєстрована ? частина квартири АДРЕСА_1 .
Виходами державного виконавця за адресою: АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій, а саме перевірки майнового стану боржника та опису та арешту вищевказаної частини квартири виявилось неможливим, у зв`язку з відсутністю мешканців квартири, про що складено відповідні акти.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду повідомлялися судом належним чином та вчасно, неявка не перешкоджає розгляду питання.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків, суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК України.
Питання про примусове проникнення до житла вирішується, згідно ст.376 ЦПК України.
Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).
Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.
Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України, рішення суду є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Законом України «Про виконавче провадження» встановлено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Відповідно до ст.ст.1, 11 Закону України Законом «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов`язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.
При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.
Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов`язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.
З урахуванням вищезазначеного, дослідивши надані матеріали суд дійшов висновку про необґрунтованість подання та необхідність відмови в його задоволенні у зв`язку з тим, що до матеріалів не додано пояснень сусідів, в підтвердження твердження, що у житловому приміщенні ніхто не проживає, не надано довідки щодо зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 окрім боржника.
Крім того державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що є складнощі у виконанні даного рішення суду, зокрема, доказів, що боржник відмовляється від добровільного надання доступу до свого майна. Не додано документів в підтвердження належного повідомлення боржника, оскільки в разі відбування покарання в місцях позбавлення волі та не належного повідомлення, вказані дії будуть значним порушенням прав засудженого.
Керуючись Конституцією України, ст.ст.537, 539 КПК України, ст.376 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд, -
В задоволенні подання державного виконавця Московського відділу виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про примусове входження до приміщення відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1