Справа №718/1013/16-к
Провадження №1-кп/718/68/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000505 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , законного представника потерпілої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

26.10.2015 року о 17:20 годині, водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Daewoo Nexia» номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Центральній в смт. Лужани Кіцманського району, зі сторони м. Чернівці, в напрямку м. Снятин Івано-Франківської області на перевищеній швидкості більше 60 км/год, що перевищує допустиму в межах населеного пункту. Наближаючись до будинку №26 вказаної вулиці, водій ОСОБА_3 , не вибравши безпечної швидкості та не врахувавши дорожньої обстановки, почав здійснювати обгін попутних автомобілів рухаючись по зустрічній смузі руху. Перебуваючи в межах перехрестя з вул. Л. Українки, ОСОБА_3 допустив зіткнення на зустрічній смузі руху з автомобілем марки «Rеnault-Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у попутному напрямку та виконував поворот ліворуч на вул. Л. Українки, при цьому зайнявши відповідне крайнє положення на своїй смузі руху, увімкнувши відповідний покажчик повороту. Після зіткнення автомобіль марки «Daewoo Nexia» виїхав за межі проїзної частини дороги та допустивши наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_10 ..

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого епіфіолізу дистального відділу лівої променевої кістки та перелому лівої променевої кістки в нижній третині, забою правого ліктьового суглобу, забою лівого колінного суглобу, гемартрозу, осадження, забою м`яких тканин голови, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 1.5, 2.3 (б), 12.4 та 14.6 (б) встановлених «Правилами дорожнього руху України», які вимагають від водія:

-п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків;

-п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю

не більше 60 км/годину;

-п. 14.6 Обгін заборонено: а) на перехресті.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні ОСОБА_3 визнав повністю та суду показав, що 26.10.2015 року, керуючи автомобілем «Daewoo Nexia», рухаючись в смт. Лужани Кіцманського району, при виконанні маневру обгону він допустив зіткнення із автомобілем «Rеnault-Kangoo», внаслідок якого його автомобіль почало заносити і він здійснив наїзд на ОСОБА_10 ..

Крім того, вина обвинуваченого підтверджена показами малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка суду показала, що 26.10.2015 року вона поверталася із музичної школи додому на велосипеді. Наближаючи до перехрестя де їй потрібно було перейти дорогу вона зупинилася, оскільки в цей час білий автомобіль невідомої їй марки повертав у вулицю яку вона хотіла перейти, однак через декілька секунд з`явився синій автомобіль, який спочатку вдарив білу машину, а потім здійснив наїзд на неї.

За згодою учасників судового провадження, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є його щире каяття.

Обставинами, які обтяжують відповідальність є вчинення злочину щодо малолітнього.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, думку законного представника потерпілої, який просив суворого покарання, а також ту обставину, що обвинувачений немає постійного місця роботи та стабільного заробітку, що унеможливлює застосування покарання у виді штрафу або виправних робіт. Однак, суд, враховуючи що ОСОБА_3 вчинив злочин по необережності, його майновий стан та той факт, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, дійшов висновку про призначення покарання, яке не пов`язане з обмеженням волі та можливість виправлення засудженого без відбування покарання, застосувавши ст.75 КК України, та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, ОСОБА_7 , який є законним представником потерпілої ОСОБА_10 , заявив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, та просив суд стягнути з останнього на його користь майнову шкоду у розмірі 8000 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень.
Розглянувши вимоги цивільного позову, суд вважає, що останній слід задовольнити виходячи із наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.
Як вбачається з наданих суду квитанцій, сума на придбання медичних ліків, необхідних продуктів харчування, та збитків щодо знищення велосипеда складає 8000 гривень, яка і підлягає стягненню з обвинуваченого, оскільки підтверджена документально.
Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03. 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. На розмір компенсації цієї шкоди впливають характер і тривалість страждань, стан здоров» я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
При цьому суд оцінює і матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_3 , який офіційно не працює, та розумність заявленої законним представником потерпілої суми з урахуванням реальної можливості її виплати обвинуваченим.
Судом встановлено, що потерпіла зазнала душевних страждань, та переживань внаслідок отриманих ушкоджень ОСОБА_10 була позбавлена можливості протягом певного часу вести звичний образ життя, що проявлялося із проблемами здоров`я та перебуванні на лікуванні.
З врахуванням всіх обставин справи суд, керуючись принципом розумності та справедливості, приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення експертиз покласти на ОСОБА_3 ..

Керуючись ст.ст. 128, 349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 15, 65-67, 75-76, 286 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 8000 (вісім тисяч) гривень майнової шкоди та 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судових автотехнічних експертиз: №286А від 18.04.2016 року вартістю 791,64 гривень; №179-А від 07.04.2016 року вартістю 703,68 гривень; №331-А від 17.05.2016 року вартістю 1143,48 гривень.

Речові докази по справі, а саме:

легковий автомобіль марки «Деу Нексія», державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_11 , та легковий автомобіль марки «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 залишити у останніх;

оптичний диск наданий свідком ОСОБА_12 із відеозаписом події дорожньо-транспортної пригоди залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1