29.06.16
Справа № 635/4752/16-к
Провадження № 1-в/635/1420/2016
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
29 червня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
секретар судового засідання - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву про умовно-дострокове звільнення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-16 липня 1998 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст. 94 КК України в редакції 1960 року до 8 років позбавлення волі, звільненого 06 серпня 2004 року за відбуттям строку покарання;
-11 травня 2005 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
-02 вересня 2005 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.2,70 ч.4, 71 КК України до 6 років позбавленні волі, звільненого 12 липня 2011 року за відбуттям строку покарання,
-22 лютого 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст. 263 ч.2 КК України до 120 годин громадських робіт,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 засуджений 22 жовтня 2012 року Краснокутським районним судом Харківської області за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку 02 квітня 2014 року, кінець строку 02 квітня 2017 року.
Станом на 29 червня 2016 року ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що за час відбування покарання в Темнівській виправній колонії (№ 100) заохочувався два рази, стягнень не має, став на шлях виправлення.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заперечував проти умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_4 .
Засуджений ОСОБА_4 , представник Темнівської ВК (№ 100) ОСОБА_5 надали суду заяви про розгляд клопотання про умовно-дострокове звільнення за їх відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що з ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02 квітня 2014 року. Під час тримання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 15 квітня 2014 року відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№100).
Згідно характеристики на засудженого, за період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, дотримуються норм, які визначають порядок, умови та відбування покарання та розпорядження дня установи, працевлаштований до господарчої обслуги кухарем житлової зони установи, залучався до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться позитивно, своєчасно та в повному обсязі виконує поставлені завдання.
Питання про застосування зміни умов тримання ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 22 квітня 2015 року, рішенням комісії ОСОБА_4 відмовлено, як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Питання щодо можливості застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України розглянуте 07 жовтня 2015 року, рішенням комісії колонії ОСОБА_4 було відмовлено, як особі яка не стає на шлях виправлення.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 стягнень не мав, двічі заохочувався адміністрацією установи, а саме: 01 квітня 2015 року та 01 жовтня 2015 року.
Разом з тим, вказівкою заступника керівника місцевої прокуратури № 6 Невідомого І. від 27 квітня 2016 року, накази начальника установи від 01 квітня 2015 № 14-з/од-15 та від 01 жовтня 2015 року № 24-3/од-15 про застосування заохочень відносно ОСОБА_4 скасовані як такі, що не відповідають вимогам ст. 130 КВК України. Рішення комісії оформлене протоколом № 16 від 20 квітня 2016 року в частині надання погодження щодо застосування заохочувальної норми у вигляді направлення подання до суду для розгляду питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбуття покарання скасоване як таке, що суперечить вимогам ст. 81 КК України та ч. 2 ст. 130 КВК України.
Вивченням даних щодо працевлаштування ОСОБА_4 встановлено, що в період з жовтня по грудень 2015 року та з січня по лютий 2016 року останній до оплачувальних робіт не залучався, працевлаштований кухарем до господарської обслуги лише в березні 2015 року.
Добровільно залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення засуджених, згідно п.5 ст. 118 КВК України.
Разом з тим, згідно п. 5 ст. 118 КВК України, засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються, як правило, в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.
Таким чином, заохочення до ОСОБА_4 застосовувались фактично за роботи, до яких засуджені залучаються в порядку черговості і не більше як на дві години на день.
Крім того, суд враховує, що починаючи із 01 жовтня 2015 року ОСОБА_4 взагалі не мав заохочень, в тому числі при залучені до оплачувальних робіт.
Вирішуючи питання про виправлення ОСОБА_4 , суд враховує його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, а тому одна лише позитивна характеристика засудженого, за відсутністю заохочень та будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, не може свідчити, що цілі покарання досягнуті раніше ніж у строк покарання, визначений обвинувальним вироком суду у відношенні засудженого, та про його виправлення.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви з приводу доводів засудженого щодо становлення на шлях виправлення.

За таких обставин, до ОСОБА_4 не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. Заяву засудженого суд вважає передчасною та такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя