Справа № 209/5202/15-к
Провадження № 1-кп/209/98/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/5202/15-к (пр. № 1-кп/209/98/16), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001858 від 02.10.2015 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вільногірськ Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, маючої на утриманні двох дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -
обвинуваченої у вчинені злочину передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21.09.2015 року, о 18.20 годин ОСОБА_5 , знаходячись по пр. Металургів у м. Дніпродзержинську біля магазину "Смак", на грунті раніше виниклих неприязних відносин, в ході виниклої сварки, з метою спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, навмисно завдала три удари по тулубу, один удар рукою в область ключиці зліва та 1 удар рукою в область шиї ОСОБА_4 , причинивши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді саден, синців на шиї, тулубу, лівому предпліччі, які відповідно до висновку експерта № 1130-Е від 08.10.2015 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, заперечувала проти поданого цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди. Пояснила суду, що 21.09.2015 року вона разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 прийшли в перукарню, що розташована по пр. Металургів у м. Дніпродзержинську, поруч з якою працює дружина останнього. Побачивши їх потерпіла ОСОБА_4 почала ображати та висловлюватися нецензурною лайкою в їх бік, а потім ударила ОСОБА_8 по ногам. Намагаючись зупинити ОСОБА_4 , ОСОБА_8 відштовхнув її, та схопив за шию, однак останню це не зупинило і вона почала чіплатися до неї та намагатися її вдарити, у зв`язку з чим ОСОБА_8 став між ними і почав стримувати потерпілу, щоб вона не мала змоги нанести їй удари. В цей час ОСОБА_4 почали захищати люди, які були поруч, намагаючись зупинити сварку. Під час вказаного конфлікту з метою самозахисту вона машинально відштовхнула ОСОБА_4 , однак будь-яких ударів чи подряпин їй вона не наносила. Також пояснила, що навмисно бутилку в потерпілу не кидала, а випадково її зачіпила коли та стояла на парапеті. Крім того пояснила, що раніше у неї часто виникали конфлікти з ОСОБА_4 з приводу ревнощів останньої до свого чоловіка, з яким ніби то, на її думку у неї були стосунки. Однак з чоловіком потерпілої ОСОБА_9 вона знайома з 2013 року, вони лише спілкуються, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Причини нападу на неї ОСОБА_4 їй невідомі.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що з обвинуваченою в ніяких стосунках не перебуває, знайомі з червня 2014 року, обвинувачена працювала з її чоловіком, знає її як коханку останнього, мала до неї неприязні відносини. 21.09.2015 року вона стояла на ганку біля перукарні по пр. Металургів у м. Дніпродзержинську, оскільки поруч працювала в магазині "Смак", в цей час вона побачила як її чоловік вийшов із перекарні і у неї з ним почалася сварка, в ході якої на неї накинулась ОСОБА_5 і почала наносити їй руками удари. В ході зазначеної сварки її чоловік став між ними, і намагався розборонити, однак ОСОБА_5 це не зупинило і вона продовжувала свої дії спрямовані на нанесення їй тілесних ушкоджень. Після того як вона нарешті мала змогу вирватися, вона побігла до магазину в якому працює, щоб привести себе до ладу. Коли вона тікала від ОСОБА_5 , то побачила як остання кинула в неї бутилку пива. В подальшому після всього цього на виклик приїхала міліція.

Цивільний позов просила задовольнити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що стосунків з потерпілою немає, знає її як продавця магазину "Смак". З обвинуваченою не знайома, бачила її декілька разів. В вересні місяці 2015 року після обіду вона була з дітьми, знаходилась в магазині "Смак" по пр. Металургів, 10, який розташований поруч з перукарнею "Ольга". Побачила, як підійшли обвинувачена з чоловіком та дитиною і зайшли в перукарню. Чоловік вийшов і почав звати потерпілу з магазину, остання вийшла і між ними зав`язалась словесна сварка, чоловік почав махати на потерпілу ногами. Через деякий час з перекарні вийша обвинувачена і стала кидати в потерпілу сумку та сваритися з нею. В подальшому чоловік став між ними, а обвинувачена почала бити потерпілу, махати на неї руками і царапати її, а чоловік схопив її за шию. Потім власниця магазину ОСОБА_11 викликала міліцію. Обвинувачена наносила потерпілій тілесні ушкодження, хватала її за руки та царапала. Скільки ударів нанесла обвинувачена вона не знає, оскільки в той момент відводила від них дітей, але бачила, що більше 3 ударів. ОСОБА_9 не бив потерпілу, а тільки душив. Крім того пояснила, що біля магазину було більше 10 чоловік, в тому числі ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що знайома з потерпілою, стосунки добрі. З обвинуваченою не знайома, просто бачила її. 21.09.2015 року після обіду, вона була біля магазину "Смак", в якому працювала потерпіла. Обвинувачена з чоловіком зайшли в перукарню " ОСОБА_14 ". Потім коли вийшли, ОСОБА_9 почав сваритися з потерпілою, та намагався вдарити її ногою, однак не попав в неї. Потім обвинувачена ударила потерпілу на сходинці ногою в область живота. Після бійки у потерпілої були поцарапані руки. Обвинувачена кидала в потерпілу бутилку. Чи царапала обвинувачена потерпілу вона не пам`ятає. Міліцію викликала власниця магазину. Крім того пояснила, що ОСОБА_15 і обвинувачена самі спровокували бійку.

Крім того винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, також підтверджується наступними доказами у справі, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування, а саме:

?Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_4 від 02.10.2015 року (а.с. 8);

?Даними висновку спеціаліста № 1048 від 23.09.2015 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_4 пошкодження у вигляді саден, синців на шиї, тулубу, лівому предпліччі, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень, які мають скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. Наказ МОЗ України від 17.01.1995 року) (а.с.16).

?Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.10.2015 року за участі потерпілої ОСОБА_4 (а.с. 17-19), згідно якого відтворені обставини завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 21.09.2015 року ввечері біля магазину "Смак" по пр. Металургів у м. Дніпродзержинську, місце розташування ОСОБА_5 , ОСОБА_15 і ОСОБА_4 в момент бійки, та детально зазначений механізм нанесення обвинуваченою потерпілій тілесних пошкоджень.

?Даними висновку експерта № 1130-Е від 08.10.2015 року (а.с. 22), згідно якого виявлені у ОСОБА_4 пошкодження у вигляді саден, синців на шиї, тулубу, лівому предпліччі, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних пошкоджень, які мають скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. Наказ МОЗ України від 17.01.1995 року). Пошкодження виникли внаслідок дії тупого, твердого предмету, предметів, садна внаслідок дії твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Давність утворення пошкоджень - можливо, у термін вказаний обстеженою.

? Даними висновку експерта № 1131-Е-Д від 16.10.2015 року (а.с. 26), згідно якого виявлені у ОСОБА_4 пошкодження могли виникнути при взаєморозташуванні потерпілої і нападника, та за механізмом, як вказано у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.10.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_4 .

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч.1 ст.125 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання потерпілої ОСОБА_4 , свідків: ОСОБА_10 і ОСОБА_13 та дослідженими судом документами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_4 від 02.10.2015 року; висновком спеціаліста № 1048 від 23.09.2015 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.10.2015 року; висновком експерта № 1130-Е від 08.10.2015 року; висновком експерта № 1131-Е-Д від 16.10.2015 року.

Показання свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_13 є незмінними та послідовними, узгоджуються між собою, доповнюють та не суперечать один одному, узгоджуються із показаннями потерпілої та з іншими доказами у їх сукупності, дослідженими в судовому засіданні. Тому у суду відсутні підстави ставити показання цих свідків та досліджені докази під сумнів, у зв`язку із чим суд приймає їх за основу як належні та допустимі докази.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року) та в п.150 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року (остаточне 21.07.2011 року), в яких зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Про те суд критично оцінює покази обвинуваченої ОСОБА_5 про те, що потерпілій вона не наносила тілесних ушкоджень, тільки відштовхнула її 1 раз для здіснення самозахисту, оскільки останні спростовуються дослідженими доказами і поясненнями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , та отримані потерпілою пошкодження в результаті хватання обвинуваченою її за шию і предпліччя та нанесення їй ударів по тулубу, ключиці і шиї, не може розцінюватись як самозахист, оскільки такі дії направлені на завдання ушкоджень, а не для попередження їх отримання.

Також суд критично оцінює покази в судовому засідання свідка ОСОБА_15 , який перебуває у у дружніх відносинах з обвинуваченою, знаходить їх такими, що не можуть бути прийняті судом як достовірні, оскільки його покази щодо розвитку подій 21.09.2015 і їх наслідки, спростовуються, показами потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_13 .

Крім того, покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 про те, що можливо подряпини наніс він потерпілій, та те що обвинувачена не била потерпілу, а лише відтягувала останню від нього, оскільки він перебуває з обвинуваченою в дружніх стосунках, а потерпіла яка є його дружиною, на грунті ревнощів та конфлікту з приводу дитини, так як їх шлюбні відносини припинені, накинулась на нього з метою завдання тілесних ушкождень, суд вважає такими як намагання допомогти обвинуваченій уникнути кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ст.84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Тому, суд констатує той факт, що доводи обвинуваченої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачена не вчиняла інкримінованого їй злочину, не спростовують доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених і проаналізованих судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом… Суд, зберігаючи об`єктивність, та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого суду включає принцип змагальності процесу.

Так, в п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року (остаточне 06.12.2005 року) наголошується, що «принцип рівності сторін у процесі є однією зі складових більш широкого поняття справедливого суду, яке також включає основоположний принцип змагальності процесу (див. рішення у справі «Руіз Матеос проти Іспанії»). Крім того принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону в суттєво більш невигідне становище порівняно з іншою стороною… Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні має бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та доводами, представленими іншою стороною, і відповісти на них…».

Також, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Під час судового розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, судом було дотримано гарантії рівності процесуальних засобів сторін, оскільки сторони процесу мали можливість прокоментувати аргументи чи спростувати підстави, наведені іншою стороною, зокрема, заявляти клопотання, висловлювати думку з приводу доводів іншої сторони, допитувати свідків, надавати та досліджувати докази.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що ОСОБА_5 повинна нести кримінальну відповідальність за вчинений нею злочин за ч. 1 ст.125 КК України.

Обставин, що пом`якшуть покарання обвинуваченої, в силу ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує її вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, її особу, раніше не судиму, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с. 42, 44), за місцем мешкання характеризується позитивно (а.с. 41), думку потерпілої, щодо виду та міри покарання, конкретні обставини скоєного нею злочину та її відношення до цього, а також ту обставину, що вчинене нею кримінальне правопорушення, згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості і вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу на користь держави у межах санкції, передбаченої ст. 125 КК України, оскільки саме призначення такого покарання буде достатнім для її виправлення.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 200 грн., які остання просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілої, судом враховано, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази на підтвердження спричинених їй матеріальних збитків окрім квитанції за оплату послуг СМЕ в сумі 65,29 грн., у зв`язку з чим заявлений цивільний позов підлягає частковому задоволенню в сумі 65,29 грн., які документально підтверджені.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази відповідно до ст.100 КПК України відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 суми спричиненої матеріальної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 65 (шістдесят п`ять) гривень 29 копійок.

В іншій частині цивільного позову ОСОБА_4 відмовити.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.
Суддя: ОСОБА_1