АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/682/16 Справа № 216/2008/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7
представника заявника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника заявників адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді ЦентральноМіського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року про накладання арешту, -
встановила:
Під час досудового розслідування встановлено, що 11 березня 2016 року до ЦентральноМіського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою звернулась ОСОБА_9 про те, що у вересні 2014 року її син - ОСОБА_10 надав у тимчасове користування своєму знайомому ОСОБА_11 автомобіль марки LEXUS LS 460, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 648 000 грн., що належить їй на праві власності, який останній з використанням підроблених документів перереєстрував на іншу особу, тим самим, незаконно заволодів даним транспортним засобом, спричинивши матеріальну шкоду на суму 648 000 грн.
За даним фактом 11 березня 2016 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК.
В ході слідства встановлено, що 03 березня 2015 року вказаний автомобіль було знято з реєстрації та 17 березня 2015 року переоформлено на ім`я ОСОБА_12 і присвоєно держаний номер НОМЕР_3 .
Під час проведення 31 березня 2016 р. обшуку автомобілю, яким керував ОСОБА_7 , останній надав своє посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого повторно, незаконно заволодів вказаним автомобілем та зник на ньому.
Слідчим суддею задоволено клопотання органа слідства та накладено арешт шляхом заборони користування та розпорядження свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки LEXUS LS 460, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 від 14 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_12 та на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серія НОМЕР_5 .
Своє рішення суд вмотивував тим, що 18 квітня 2016 року під час огляду було вилучене: свідоцтво про реєстрації транспортного засобу, посвідчення водія, які і є речовим доказом у вчиненні злочину, у зв`язку з чим з метою збереження доказів, суд прийшов до висновку про необхідність накладення арешту.
Слідчим суддею враховано, що вказані речі постановою слідчого від 01 квітня 2016 року були визнані речовими доказами.
Представник завника не погодився з вказаним рішенням. В апеляції просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту на документи.
Посилається на те, що автомобіль належить на праві власності ОСОБА_12 , а її син, відповідно до відмітки у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, має право управління.
Вважає, що слідчим суддею не враховано, що строки для подачі клопотання про накладення арешту пропущені, суддею не перевірено належність та допустимість наданих доказів.
Вилучення у ОСОБА_13 водійського посвідчення та документів про право власності на автомобіль призвело до обмеження вільного пересування та право власності останнього.
Зазначає про те, що слідчим суддею не перевірені доводи потерпілої ОСОБА_9 , яка 17 вересня 2014 року надала довіреність на право розпорядження транспортним засобом LEXUS LS 460, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 ОСОБА_10 і вже 18 вересня 2014 року в порядку передоручення надає довіреність ОСОБА_14 .
Заслухав суддю-доповідача, заявника та його представника, які наполягали на своїх вимогах, прокурора про законність судового рішення, колегія суддів, перевірив надані матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Доводи заявника та його представника про необгрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, та такими, які спростовуються даними, які містяться в матеріалах провадження.

Приймаючи рішення про накладення арешту на посвідчення водія і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 167, 170 КПК.

Відповідно до вказаних норм процесуального закону, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Із матеріалів, які надійшли до суду апеляційної інстанції, видно, що органом досудового слідства проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000602, внесеному 11 березня 2016 р. до ЄРДР за попередньою кваліфікацією, передбаченою ст. 289 ч. 3 КК про те, що заволодіння шахрайським шляхом автомобіля марки LEXUS LS 460, 2007 року випуску кузов № НОМЕР_1 , який належить на праві власності Спінчевській.
Під час слідства було встановлено, що 3 березня 2015 р. вказаний автомобіль знято з реєстрації та 17 березня 2015 р. переоформлено на ОСОБА_12 .

В ході обшуку 31 березня 2016 р. даного автомобіля, ОСОБА_7 добровільно передав співробітникам поліції посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, після чого заволодів транспортним засобом і скрився з місця події.

На твердження органу слідства свідоцтво про реєстрацію та посвідчення водія на ім*я ОСОБА_7 мають значення речового доказу, про що 1 квітня 2016 р. слідчим винесено відповідну постанову, тому з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження, вважав за необхідне накласти на них арешт.

Про обгрунтованість доводів органу слідства на даній стадії, свідчать дані, які містяться в протоколі обшуку автомобілю марки LEXUS LS 460 і про те, що свідоцтво про реєстрацію та посвідчення водія на ім*я ОСОБА_7 були залишені останнім під час проведення даної процесуальної дії у зв*язку з тим, що останній заволодів автомобілем скрився з місця обшуку.

Приймаючи до уваги, що наявність чи відсутність складу злочину в діях відповідних осіб можна встановити під час проведення досудового розслідування, з метою його забезпечення та збереження речових доказів і виникла необхіднісмть в накладенні арешту на вказані документи.

Тобто, надані органом слідства дані приводять колегію суддів до висновку про те, що свідоцтво про реєстрацію та посвідчення водія на ім*я ОСОБА_7 можуть бути використані з метою перешкод для встановлення істини по справі, тому дані обставини являються підставами для накладення арешту на них, а рішення суду відповідає вимогам процесуального закону. Тому підстав для задоволення апеляції представника заявника, колегія суддів не знаходить.

Процесуальні порушення, якіб потягли за собою скасування судового рішення, по провадженню не встановлені.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія

постановила:
Апеляційну скаргу представника заявників адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2016 року про накладення арешту: на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки LEXUS LS 460, 2007 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , серія НОМЕР_4 від 14 березня 2015 року на ім`я ОСОБА_12 та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , серія НОМЕР_5 без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .