30.09.2016
Справа № 642/9899/15-к
Провадження № 1-кп/642/138/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.1, 307 ч.2 КК України, -

встановив:
В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. ст.307 ч.1, 307 ч.2 КК України.

У відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і строк тримання під вартою обвинуваченого спливає , а тому, враховуючи положення ст. 331 КПК України, судом поставлено на обговорення питання про можливість продовження строку тримання під вартою.

Під час обговорення прокурор заявив, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник і обвинувачений проти продовження тримання під вартою заперечували, оскільки обвинувачений довгий час знаходиться під вартою, чим порушуються його права. Просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак суд не приймає доводи захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Таким чином, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для не продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених або зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись ст. 177, ст.331 ч.3 КПК України суд, -

ухвалив:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань УДПтС України в Харківській області (№27) на 60 днів - до 28 листопада 2016 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити адміністрації Харківської установи виконання покарань УДПтСУ № 27.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: