Провадження № 11-кп/792/602/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 679/2150/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на вирок Нетішинського міського суду від 25 червня 2016 року,

В с т а н о в и л а:
Вироком Нетішинського міського суду від 25 червня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, священнослужителя Кафедрального собору ікони Божої Матері «Неопалима Купина» м. Нетішина, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.286 ч.2, 135 ч.1 КК України, та призначено покарання:

- за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік 6 місяців;

- за ч.1 ст.135 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній особисте зобов`язання.

Позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на рахунок Хмельницької обласної лікарні витрати в сумі 7037 грн. 36 коп.
Цивільний позов ОСОБА_9 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 20518,38 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн.
Затверджено мирову угоду між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 від 21 березня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_8 до підписання мирової угоди сплатив у відшкодування моральної шкоди обумовлену суму коштів, решту в сумі 10000 грн. зобов`язується сплатити протягом 6 місяців з дня підписання мирової угоди, тобто до 17 серпня 2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати в розмірі 589,25 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За виром суду, 03 вересня 2015 року близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним автомобілем ЗАЗ-ТF 698 К» та рухаючись в м. Нетішині по вул. Солов`ївській зі сторони м. Нетішина в напрямку м. Острога, на автодорозі Городище - Рівне - Старокостянтинів на 221 км + 100 м вказаної автодороги, в порушення пунктів 1.5, 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3. (б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керуванням засобом у дорозі;

- п.2.9. (а) Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або, перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;

- п.13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

- п.13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху; проявив необережність, не вибрав безпечної для руху швидкості, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які переходили проїзну частину дороги зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струсу головного мозку, осаднення задньої поверхні грудної клітки, відкритого перелому правої великогомілкової та малої великогомілкової кісток, перелому внутрішньої кісточки лівого гомілкового ступневого суглобу, рваної рани правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, а ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритого вдавленого проникаючого перелому лобної кістки, забою головного мозку середнього ступеня важкості, перелому кісток носа, забою м`яких тканин, гематоми та садна обличчя, відкритого перелому великогомілкової та малої великогомілкової кісток правої гомілки, рваних ран правої гомілки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що поставив потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в небезпечний для життя стан, які позбавленні можливості до самозбереження через безпорадний стан внаслідок отриманих травм і, маючи змогу надати їм допомогу, завідомо залишив їх без допомоги та на автомобілі з місця пригоди зник, при цьому порушив вимоги пункту 2.10 (а, б, в, д, е) Правил дорожнього руху України, згідно якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди, повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині задоволення позовних вимог до ПрАТ «УПСК» скасувати, а матеріали провадження повернути на новий судовий розгляд до місцевого суду.

Свої вимоги аргументує тим, що позовні вимоги до Страховика, як договірні зобов`язання, не можуть бути розглянуті в межах даного кримінального провадження, так як вони не входять в пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення.

Звертає увагу на те, що рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування може бути прийнято лише після надання потерпілим або особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, вироку суду, який набрав законної сили, а тому звернення позивача до суду з цивільним позовом є передчасним.

Зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що цивільний позивач ОСОБА_9 звертався до Страховика із заявою про страхове відшкодування, що свідчить про порушення останнім порядку та умов отримання страхового відшкодування.

Наголошує апелянт і на помилці суду у розрахунках сум витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 , так як квитанції №№3956, 3955, 7274, надані останнім, не містять вказівки на що саме були витрачені зазначені в них кошти, а квитанція за № 855094 свідчить про те, що кошти були витрачені на оплату пального, які відповідно до законодавства не можуть бути відшкодовані Страховиком.
Акцентує увагу автор апеляції і на тому, що судом визначено розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача у сумі 20 518,38 грн., а тому розмір моральної шкоди становить (5 % від даної суми) тобто 1 025, 91 грн., а не 5 000 грн., як встановив суд.
В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 , кожен зокрема, просять вирок Нетішинського міського суду від 25 червня 2016 року залишити в силі, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК» - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок без зміни, думку прокурора, який підтримав сторону захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в силу наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин, кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому підстав для їх перегляду немає.

Разом з тим, з висновком суду в частині стягнення з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія на користь потерпілого ОСОБА_9 5000 грн. моральної шкоди, колегія суддів погодитися не може.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_9 звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_8 150 000 гривень моральної шкоди та з ПрАТ „Українська пожежно-страхова компанія майнову шкоду в сумі 17838 грн. 76 коп. і моральну шкоду в сумі 5100 грн.

При цьому суд, приймаючи рішення про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача, не навів мотивів, з яких він уважав, що у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 5% саме від суми ліміту у розмірі 100000 грн., а не від суми страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яку сам визначив у розмірі 20518,38 грн., як того вимагають приписи ст.26-1 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В цій частині, на думку колегії суддів, вирок суду необхідно змінити та зменшити розмір стягнутої моральної шкоди до 1025, 91 грн., що становить 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка визначена судом в розмірі 20518,38 гривень.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції допущена помилка у розрахунках сум понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 , так як квитанції №№3956, 3955, 7274, надані останнім, не містять вказівки на що саме витрачені зазначені в них кошти, а квитанція за № 855094 свідчить про те, що кошти витрачені на оплату пального, які відповідно до законодавства не можуть бути відшкодовані Страховиком, є необґрунтованими.
У суду не було підстав для сумнівів у належності, достовірності і допустимості наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, які повністю обґрунтовують понесені ним витрати, а тому підлягають стягненню з ПрАТ „Українська пожежно-страхова компанія в повному обсязі.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 29.06.2016 року, то колегія суддів не приймає її до уваги, так як наведені в ній висновки не стосуються обставин цієї справи.

Право особи, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, до початку судового розгляду пред`явити позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також порядок вирішення цивільного позову, передбачені статтями 127 129 КПК України.
Право звернення потерпілих в суд з позовом до страхової компанії про стягнення відповідних сум у відшкодування певних витрат передбачене і Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з правовою позицією, яка міститься в ухвалі ВССУ від 20 серпня 2015 року (справа №5-1803км15), при вирішенні цивільного позову у кримінальних провадженнях, пов`язаних із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мають враховуватись положення законодавства, яке визначає механізм страхового відшкодування та передбачає одночасну участь у справі, в яких мало місце страхування цивільно-правової відповідальності, і фізичної особи і страховика.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в тій частині, що позовні вимоги до Страховика не можуть бути розглянуті в межах даного кримінального провадження, є необґрунтованими та такими, які суперечать вищенаведеним нормам КПК України та правовій позиції ВССУ.

Інших підстав для зміни вироку, або направлення матеріалів провадження на новий судовий розгляд колегія суддів не вбачає

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Вирок Нетішинського міського суду від 25 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову змінити.

Зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» на користь ОСОБА_9 до 1025, 91 гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .