Справа № 199/4159/16-к
В И Р О К
іменем України
03 серпня 2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000245 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого менеджером по продажам в ТОВ «ГМ-Карпати», одруженого, такого, що утримує двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11 квітня 2016 року приблизно о 08 годині 40 хвилин в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра (Дніпропетровська) по вулиці Калинова з боку вулиці Хабаровської в напрямку проспекту Слобожанського, на швидкості 40 км/год рухався автомобіль марки «GEELY CK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
Під час руху в районі перехрестя вулиці Калинова та вулиці Запорізька ОСОБА_6 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину в невстановленому місці з права на ліво відносно його руху, і якого він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, не прийняв та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .
В наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 1849е від 12 травня 2016 року потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, рани середньої третини лівої гомілки, закритого перелому хірургічної шийки плечової кістки зі зміщенням відламків, забою та садна лівого ліктьового суглобу, що за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «GEELY CK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив, згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 5/10.1-453 від 25 травня 2016 року, вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який передбачає:
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,
і невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнав частково і суду показав, що він є власником автомобіля «GEELY CK» реєстраційний номер НОМЕР_1 . 11 квітня 2016 року близько 08 год. 40 хв. він рухався у м. Дніпрі по вул. Калиновій з боку вул. Хабаровської в напрямку пр. Слобожанського по проїзній частині, яка мала по дві смуги для руху в кожному напрямку, в лівій смузі зі швидкістю 40 км/год. Автомобіль знаходився у справному стані. Він в той день алкогольні напої, наркотичні засоби чи медичні препарати не вживав, у хворобливому стані не перебував. В автомобілі на передньому пасажирському сидінні знаходилася його дружина ОСОБА_9 . Під час руху перед перехрестям вулиці Калинова та вулиці Запорізька і правій смузі руху в напрямку його руху зупинився тролейбус. Коли він випереджав вказаний тролейбус, дружина крикнула і в цей же момент відбулося зіткнення автомобіля з перешкодою. Як з`ясувалося згодом, відбулося контактування правою передньою частиною його автомобіля з потерпілим ОСОБА_8 , який перебігав проїзну частину перед його автомобілем і якого він через тролейбус, що обмежував оглядовість, до зіткнення взагалі не бачив. В момент зіткнення він заходів до зменшення швидкості не вживав, оскільки до моменту контактування потерпілого не бачив. Від зіткнення потерпілого відкинуло вбік і той залишався лежати на дорозі. Він викликав потерпілому «швидку допомогу» і також викликав поліцію. Після ДТП він надавав потерпілому гроші на лікування. Вважає винуватим у ДТП ОСОБА_8 , який перебігав дорогу у невстановленому місці. При цьому також визнає свою вину в тому, що своєчасно не побачив потерпілого.
Не дивлячись на часткове визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 11 квітня 2016 року вранці він повертався додому після добового чергування. Рухався по тротуару вул. Калинової в напрямку пр. Слобожанського і йому потрібно було перейти на інший бік вулиці з правого боку на лівий відносно напрямку його руху. Поруч з ним зупинився тролейбус і він почав переходити проїжджу частину, пройшовши за тролейбус близько 10 метрів. Перед тим, як вийти на проїзну частину, переконався, що транспортні засоби з обох боків відсутні, і лише тоді почав переходити вулицю. Автомобіля обвинуваченого він не бачив, і раптово той його збив. Контактування відбулося лівої частиною його тіла з правою передньою частиною автомобіля. Внаслідок удару він зазнав чисельних переламів, від яких лікується до цього часу. Підтверджує той факт, що проїзну частину перетинав у невстановленому місці.
За протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками (т. 2 а.с. 3-13) 11 квітня 2016 року в період часу з 10-00 години до 11-00 години слідчим поліції за участі ОСОБА_6 оглянуто район нерегульоване перехрестя вул. Калиновій та вул. Запорізької м. Дніпро біля електричної опори № 43. Встановлено, що дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, чисте. Вулиця Калинова має дві смуги для руху в кожному напрямку та дорожню розмітку 1.3. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія в напрямку руху відсутні. За перехрестям в напрямку руху пр-ту Слобожанського на лівій смузі руху на час огляду знаходяться автомобіль «GEELY CK» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль має механічні пошкодження, локалізовані в правій передній частині. На момент огляду гальмівна система автомобіля та рульове керування знаходяться у справному стані. Сліди гальмування на проїзній частині відсутні. Під час огляду на перехресті виявлені та зафіксовані на схеми фрагменти пластику.

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 1849е від 12 травня 2016 року (т. 2 а.с. 53-56), у потерпілого ОСОБА_8 за даними наданої медичної документації та при огляді виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, рани середньої третини лівої гомілки, закритого перелому хірургічної шийки плечової кістки зі зміщенням відламків, забою та садна лівого ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, дані рентгенологічної документації, можливо вказати, що вони утворилися незадовго до надходження останнього до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові, та могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини такого, що рухається, автозасобу, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди. Найбільш вірогідно, що потерпілий в момент контакту був звернений лівою частиною тулубу відносно такого, що рухається, авто засобу.

Оцінюючи наявні докази, суд враховує той факт, що учасниками розгляду не оспорюються встановлені досудовим слідством сам факт дорожньо-транспортної пригоди, її місце, наслідки та склад учасників.

Обвинувачений визнав той факт, що заходів до зменшення швидкості не вживав. Разом з тим, заперечує наявність у нього технічної можливості уникнути ДТП через дії потерпілого та наявність перешкоди в оглядовості у вигляді тролейбуса.

Такі твердження обвинуваченого суперечать висновку судової авто-технічної експертизи № 5/10.1-453 від 25 травня 2016 року (т. 2 а.с. 102-104), у даній дорожній обстановці водій автомобіля «GEELY CK» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, і його дії не відповідали вказаним вимогам, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. Останній мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду.

Зазначений висновок був здійснений експертом на підставі фактичних даних, отриманих під час слідчих експериментів за участі свідка ОСОБА_10 - дружини обвинуваченого, яка на момент ДТП знаходилася на передньому пасажирському сидінні його автомобіля (т. 2 а.с. 68-78), свідка ОСОБА_11 водія тролейбуса (т. 2 а.с. 79-85) та потерпілого ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 86-95).

Як вказані свідки, так і потерпілий під час слідчих експериментів 16 травня 2016 року вказали такий час перебування потеплілого під час перетинання проїзної частини в зоні оглядовості водія автомобіля «GEELY CK», який з урахування встановленої швидкості руху автомобіля в 40 км/год був достатнім для вжиття ОСОБА_6 заходів екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду.

Зазначені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку спростовують відповідні покази обвинуваченого і судом не встановлені підстави ставити ці докази під сумнів.

З огляду на викладене, суд віддає перевагу висновку судової авто-технічної експертизи та вказаним протоколам проведення слідчих експериментів, а покази обвинуваченого які вочевидь спрямовані на покращення його становища в суді, суд відхиляє.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, повністю доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, той факт, що виникненню події ДТП сприяла поведінка самого потерпілого, кількість потерпілих від дій ОСОБА_6 , відомості про його особу.
Останній притягається до кримінальної відповідальності вперше, офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу, має зареєстроване місце проживання, де характеризується позитивно, утримує двох неповнолітніх дітей.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає добровільне відшкодування витрат на лікування потерпілого.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є основне покарання у виді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення більш м`якого виду покарання з застосуванням приписів ст. 69 КК України судом не встановлені.

З врахуванням викладених обставин скоєння кримінального правопорушення, його тяжкості, особи винного, який вчинив злочин вперше, характеризується позитивно, відсутності обставин що обтяжують покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.
Оскільки подія ДТП не була пов`язана з грубим порушенням обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, з урахуванням вищевикладених відомостей про особу обвинуваченого, того факту, що позбавлення права керування транспортними засобами потягне за собою звільнення обвинуваченого з роботи, суд вважає за необхідне не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

У межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов, за яким він просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь відшкодування моральної шкоди, завданої стражданнями від отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень, у розмірі 100000 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_8 підтримав зазначені позовні вимоги в повному обсязі.
ОСОБА_6 в суді заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки він коштів на сплату моральної шкоди ОСОБА_8 не має, і той сам винен у ДТП.
Вирішуючи цивільний позов, суд виходить з того, що згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
В судовому засіданні доведений факт завдання ОСОБА_8 моральної шкоди, якої той зазнав у зв`язку із спричиненими йому тілесними ушкодженнями, оскільки сам факт по собі факт каліцтва вже є свідченням того, що потерпілий зазнав у зв`язку з цим душевних страждань.

Обвинувачений ОСОБА_6 , як особа, яка неправомірними винуватими діями завдала моральної шкоди потерпілому, на підставі ч. 1 ст. 1167, ст. 1187 ЦК України зобов`язаний відшкодувати йому таку шкоду. Обраний потерпілим спосіб відшкодування моральної шкоди грішми, відповідає як вимогам закону так і фактичним обставинам справи.

Заперечення обвинуваченого проти задоволення позовних вимог судом відхиляються, оскільки моральної шкоди потерпілому було спричинено джерелом підвищеної небезпеки і визначені ч. 5 ст. 1187 ЦК України підстави для звільнення обвинуваченого від відповідальності за таку шкоду судом не встановлені.

Суд також враховує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 , як водія забезпеченого транспортного засобу, була застрахована за відповідним полісом обов`язкового страхування і до страховика позовні вимоги потерпілим не пред`являються.

При цьому суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, за яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За наведених обставин позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд керується роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 та враховує:

-характер моральних страждань, пов`язаних із каліцтвом;

-їх обсяг;

-обставини спричинення потерпілому моральної шкоди;

-тривалість лікування потерпілого;

-тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого;
-небажання відповідача в добровільному порядку відшкодувати в повному обсязі завдану моральну шкоду;

З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також того, що груба необережність потерпілого, який перетинав проїзну частину в невстановленому місці, сприяла виникненню шкоди, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування в 100000 грн. є надмірним, і розміром грошового відшкодування моральної шкоди, необхідним та достатнім за вказаних обставин є 10000 грн.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 703,68 грн.
Згідно вимог ст. 100 КПК України долучений до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу транспортний засіб, який був причетний до ДТП та залишений на зберігання володільцю, слід залишити останньому.
Керуючись ст. 374 КПК України,
ПРИСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково стягнути з ОСОБА_6 на його користь грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 (шістдесят вісім) копійок.

Речовий доказ автомобіль «GEELY CK», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий:

03.08.2016