Семенівський районний суд Полтавської області
Справа № 527/109/16-к
Номер провадження 1-кп/547/41/16
У Х В А Л А
23 березня 2016 рокусмт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 Житник, , ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 у кримінальному провадженні № 0000615 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 Кримінального кодексу України,
у порядку ч. 3 ст. 331 КПК України питання доцільності продовження тримання під вартою
ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дальнічени Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, не працює, освіта початкова, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14.01.2012 вироком Саратського районного суду Одеської області за ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.140, ст.42 КК України (1960 року) до позбавлення волі строком на 4 роки 11 місяців;
- 07.06.2007 вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.3 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 6 років,
тримається під вартою у Полтавській установі виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (№ 23) за ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 24.01.2016 по 24 год. 00 хв. 25 березня 2016 року включно,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор вказав, що ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, ризики, які зазначені в ухвалі суду від 24.01.2016 про продовження застосування щодо нього тримання під вартою не змінилися. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, у нього відсутнє місце проживання, він може переховуватися від суду. Прокурор вважав необхідним продовжити тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_7 вказав, що не має наміру переховуватися від суду, у нього є постійне місце проживання.
Захисник ОСОБА_11 вважав, що стосовно обвинуваченого має бути застосовано особисте зобов`язання, підстави продовження тримання його під вартою відсутні, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше добровільно приїжджав у м. Глобино, мав достатній дохід за місцем проживання.
Вирішуючи у порядку ч. 3 ст. 331 КПК України питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , судом встановлено таке.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21.01.2016 кримінальне провадження № 0000615 передано на розгляд до Семенівського районного суду Полтавської області. На 23.03.2016 призначено підготовче судове засідання.
Відповідно реєстру матеріалів досудового розслідування строк тримання під вартою щодо ОСОБА_7 обирався та продовжувався неодноразово.
Востаннє тримання під вартою продовжено ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 24.01.2016 по 24 год. 00 хв. 25 березня 2016 року.
ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, за 12 епізодами наруги над могилами та незаконного заволодіння предметами, що знаходилися в місцях поховання, за попередньою змовою групою осіб, повторно, з корисливих мотивів, які ОСОБА_7 вчинив за попередньою змовою із обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 .Житник протягом 09.07.2015 29.07.2015 на кладовищах сіл Петрашівка, Кирияківка, Бабичівка, Пироги, Землянки, Новомосковське, Семимогили, Яроші і Бориси Глобинського району Полтавської області. А.К.Бандрабура разом із зазначеними особами пошкоджував надгробні плити та пам`ятники, вилучав із місць поховань металеві конструкції, що утримували їх цілісність, та надалі здавав вилучені металеві конструкції на пункт прийому металобрухту.
Санкція ч. 3 ст. 297 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від чотирьох до п`яти років або позбавлення волі від чотирьох до семи років.
За змістом ст. 131 КПК України запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Частиною третьою статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У відповідності до ч. 4 ст. 176, ст. 177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд зазначає, що відповідно до приписів ст.ст. 132, 177, 178, 194 КПК України з матеріалів кримінального провадження вбачається і прокурором доведено існування обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України; потреби судового провадження щодо забезпечення участі обвинуваченого у судових засіданнях виправдовують відповідний ступінь втручання у його права і свободи; у обвинуваченого є процесуальний обов`язок брати участь у судовому засіданні; тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у цьому кримінальному провадженні, може обумовити його переховування від суду; очікуваний допит у судовому засіданні свідків обвинувачення і захисту обґрунтовано дозволяє зробити висновок про необхідність запобігти спробам незаконного впливу обвинуваченого на свідків; у обвинуваченого до його затримання було відсутнє місце роботи, у нього немає утриманців і родини; застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти можливим ризикам щодо діянь обвинуваченого.
З урахуванням положень ст.ст. 132, 176-179, 193, 194, 196 КПК України, сукупності зазначених обставин кримінального провадження, суд вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 доцільно продовження строку тримання під вартою на 60 днів.
Водночас, відповідно до п. 4 ч. 5, ч. 4 ст. 182, ст. 194 КПК України суд визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 розмірів мінімальної заробітної плати та обов`язки, які відповідно до пунктів 2-4, 7-9 ч. 5 ст. 194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого на строк два місяці у разі внесення застави.
Керуючись ст.ст. 9, 331, 333, 371, 372, 392, 393, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, на строк шістдесят днів.
Визначити 21 травня 2016 року датою закінчення дії ухвали про тримання під вартою.
Визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_7 у розмірі п`ятдесят мінімальних розмірів заробітної плати, що складає 68 900,00 грн.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 на строк два місяці, який буде відраховуватися з дня його звільнення з-під варти, такі обов`язки:
1) не відлучатися із місця проживання без дозволу прокурора або суду;
2) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3) утримуватися від спілкування з особами, які відповідно до додатку до обвинувального акта, є свідками у цьому кримінальному провадженні;
4) докласти зусиль до пошуку роботи;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності) та паспорт громадянина України (у разі його наявності у володінні обвинуваченого);
6) носити електронний засіб контролю у разі його закріплення на тілі обвинуваченого.
Роз`яснити, що у разі невиконання зазначених обов`язків, а також у разі нез`явлення обвинуваченого ОСОБА_7 за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи неповідомлення про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та вирішується питання про застосування до обвинуваченого застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Контроль за виконанням ухвали здійснює прокурор старший прокурор групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000615.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_7 і присутньому у судовому засіданні прокурору.
Копію ухвали невідкладно надіслати до Полтавської установи виконання покарань УДПтС України в Полтавській області (№ 23).
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення у цьому кримінальному провадженні.
Суддя ОСОБА_1