Справа № 361/2421/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1026/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 10.08.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 серпня 2016 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката: ОСОБА_8 ,
та представника неповнолітнього: ОСОБА_9 ,
представника НП у справах неповнолітніх: ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей та сім`ї Броварської РДА: ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, учня Броварської районної вечірньої школи, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 14.12.2015 Броварським м/р судом Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, 75, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнено від відбування покарання та встановлення іспитового строку в 1 рік 6 місяців,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
В силу ст.ст. 71,103 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2015 року, і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, без конфіскації майна.
Вироком вирішено питання речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 вважаючись раніше засудженим та під час іспитового строку, на шлях виправлення не став та вчинив аналогічний злочин.
Так, 03.02.2016, близько 7 год. ранку, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 прибув до гаражного приміщення, що по АДРЕСА_2 , де за допомогою шуруповерта відкрутив механізм фіксації навісного замка, і проникнувши всередину такого, використовуючи ніж пошкодив замок лівих передніх дверей, проник до салону автомобіля ВАЗ -2108, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Демонтувавши замок запалювання та з`єднавши дроти здійснив пуск двигуна та почав рух, тобто, в такий спосіб незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, що належить ОСОБА_13 , вартістю, згідно висновку експерта №8-04/138 від 24.03.2016 39330,00 грн., заподіявши останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_12 просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити та пом`якшити призначене йому покарання. У відповідності до вимог ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 12 березня 2016 року по день постановлення рішення апеляційним судом. В решті вирок без змін. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України винним себе визнав повністю, дав правдиві пояснення з приводу обставин їх вчинення та щиро розкаявся у скоєному.
Також сторона захисту вказує, що судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 усунення заподіяної шкоди. Автомобіль було повернуто потерпілому, який є вітчимом обвинуваченого. Крім того адвокат зазначає, що судом призначаючи вид і міру покарання встановлено, але не врахував при постановленні вироку відсутність майнових та моральних претензій потерпілого до ОСОБА_7 , потерпілий суворо карати його не просив.
З`ясовуючи умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_7 , судом встановлено, але не враховано при винесенні вироку, що ОСОБА_7 виховувався у неповній сім`ї, мама самоусунулася від виховання сина, ОСОБА_7 проживав разом з бабусею, мама останньому не приділяла уваги його вихованню.
Тому, на думку захисника, призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим та надто суворим і не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок щодо змінити та застосувати до нього покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, оскільки він визнає свою вину повністю, відсутні обтяжуючі обставини та просить врахувати той факт, що він виховувався в неповній сім`ї.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, захисника та представника в підтримку апеляційних вимог, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 не оспорюється, а тому апеляційним судом відповідно до ст. 404 КПК України перевіряється лише в межах апеляційних скарг.

У відповідності до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, суд призначає покарання з урахуванням тяжкості злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, таким чином, щоб призначене покарання було необхідним та достатнім для виправлення такої особи та попередження скоєння нових злочинів.

Як вбачається із вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, дані про особу обвинуваченого, соціальне становище, та те, що він вчинив злочин перебуваючи на іспитовому терміні за вироком Броварського міськрайонного суду від 14.12.2015 року, та внаслідок збігу тяжких сімейних обставини, не перебуває на обліку лікаря нарколога та психіатра, негативну характеристику за місцем проживання, думку потерпілого.

Крім того судом першої інстанції за відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 враховано, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також вчинення злочину неповнолітнім, тобто судом враховано всі ті обставини на які послалися в апеляційній скарзі апелянти.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, то вони є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 , на шлях виправлення не став належних висновків для себе не зробив, а вчинив новий умисний корисний злочин проти власності на іспитовому терміні, при цьому за сукупність вироків покарання повинно бути у даному випадку більше за 5 років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає, що призначене покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ст.ст. 71, 103 КК України 5 років 6 місяці без конфіскації майна є явно несправедливим через суворість в контексті ст. 414 КПК України, а тому апеляційні скарги залишає без задоволення.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 слід рахувати з 12.03.2016 року по 10.08.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 слід рахувати з 12.03.2016 року по 10.08.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: