490/600/15-к
н/п 1-кп/490/310/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, маючий середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.04.2012р. Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 в ніч з 06.09.2013р. на 07.09.2013р., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, реалізуючи свій намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що у приміщенні домоволодіння АДРЕСА_2 були незамкнені двері, проник до будинку, звідки таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 : електронний планшет - вартістю 510грн. та грошові кошти в сумі 1000грн. Після чого ОСОБА_7 з викраденим з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1510грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, і по суті дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину та не суперечать їм. Обвинувачений ОСОБА_7 показав, що потерпілого знав раніше, вони разом працювали на підприємстві "Транс-Аміак", він бував в потерпілого в домі. Осінню 2013р., точну дату не пам?ятає, ввечері десь близько 20 год. він зайшов до будинку АДРЕСА_1 , двері були не замкненні, господарі в будинку спали. На столі в залі лежав планшет темно-сірого кольору марки "Андроїд" без чехла та барсетка, з якої він взяв 1000грн. Після чого він взяв планшет та гроші та пішов із будинку. Через декілька днів він прийшов до потерпілого та повернув планшет, а ще через декілька днів повернув гроші. В скоєному каявся просив суд його суворо не наказувати.
Судом досліджено зберігальну розписку потерпілого ОСОБА_6 від 21.09.2013р. згідно якої останній отримав на зберігання електронний планшет марки «Android».
Судом досліджено постанова від 13.09.2013р. згідно якої електронний планшет марки «Android» визнано речовим доказом.
Судом досліджено протокол огляду від 13.09.2013р. згідно якого оглянуто електронний планшет марки «Android».
Судом досліджено заява ОСОБА_7 від 13.09.2013р. згідно якої обвинувачений добровільно видав співробітникам міліції електронний планшет марки «Android».
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України окрім визнання своєї вини, підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані правильно за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням до житла.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує пом`якшуючі обставини - визнання своєї вини, щире каяття, обставиною, що обтяжує вину судом не встановлено. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, шкоду потерпілому відшкодував, проте раніше судимий, скоїв даний злочин в період іспитового строку, то суд приходить до висновку про не можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 таке необхідно визначати за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, оскільки вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2015р. ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України до 4р.6міс позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Одеської області змінено покарання до 4р.1міс позбавлення волі, даний злочин ОСОБА_7 , вчинив до постановлення попереднього вироку.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18.04.2012р. строком на 4 роки позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, вчинив новий злочин, вважає за необхідне остаточне покарання визначати за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України частково зарахувати покарання призначене вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.03.2015р. та за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до покарання визначеному даним вироком частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18.04.2012р. і за сукупністю вироків призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
Речові докази у справі електронний планшет марки «Android» - передати на приналежністю потерпілому ОСОБА_6 ..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляції через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя