Справа № 308/3407/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження за №308/3407/16-к, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000577 від 26.02.2016 р. про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, не одруженої, маючу середню освіту, студентки другого курсу УжНУ, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 21 лютого 2016 року, близько 22 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщені квартири АДРЕСА_3 , за місцем спільного проживання з ОСОБА_4 , з метою заволодіння чужим майном, таємно, умисно, викрала належну ОСОБА_4 , золоту сережку, вагою 1,6 грама, 585 проби, вартість якої згідно висновку експерта № 11/179 від 15.03.2016 року становить 704 гривні 00 копійок, заволодівши викраденим з місця вчинення злочину зникла, чим заподіяла ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Обвинувачена ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 Кимінального кодексу України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про примирення укладеною 21 березня 2016 року між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 471, 473, ч.5 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що слідчим Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням з прокурором 18.03.2016 року ОСОБА_5 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України_. Підозрювана ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони враховуючи: щире каяття та активне сприяння обвинуваченої у розкритті злочину, повного відшкодування завданого потерпілій матеріального збитку, погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 згодні. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди про примирення, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України_ та ст.389-1 КК України_ оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення від 21.03.2016 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_5 пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про примирення обізнан; характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України визнала повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про примирення обізнана.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про примирення від 21.03.2016 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, обвинувачена ОСОБА_5 визнала свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченою ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, є злочином середньої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 469 КПК України - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.

При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення від 21.03.2016 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченною взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України_ має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_5 може сприяти покарання, не пов`язане з її ізоляцією від суспільства і призначає узгоджене сторонами угоди про впримирення покарання : за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України_ у вигляді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 21 березня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , про примирення з додержанням наступних умов відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підозрювана ОСОБА_5 визнала вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Угоду про примирення від 21 березня 2016 року, укладену між обвинуваченною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та потерпілою ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання :

- за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України_ в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1