Справа № 755/1940/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше неодноразово судимого,-

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0018369 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи, що при його складанні та затвердженні дотримані вимоги КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначивши що він не відповідає вимогам КПК України.

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного:

відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На підставі ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.

Дані вимоги закону, слідчим при складанні, а прокурором при затвердженні, обвинувального акту, черговий раз не були дотримані.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0018369 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України було повернуто прокурору для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Зазначена ухвала судупрокурором оскарженане була, що свідчить про згоду сторонни обвинувачення із виявленими судом порушеннями кримінального процессуального законодавства.

Дослідженням обвинувального акту після його повторного надходження до суду, встановлено, що частину недоліків органом досудового розслідування було усунуто, проте

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону, не викладене, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Згідно тексту обвинувачення у даному провадженні, вбачається, що ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 03.12.2015 приблизно о 22 год. 50 хв. перебували по вул. А.Малишка, 19, у м. Києві, побачили раніше не знайому їм ОСОБА_10 .

У подальшому у формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 зазначається, що інкриміновані протиправні дії він вчинив спільно з ОСОБА_6 і ОСОБА_8 .
Тобто, виходячи з формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , стороною обвинувачення достеменно не встановлено осіб, з якими вона за попередньою змовою у групі вчиняла інкриміноване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої ВРУ 17.07.1997 р., згідно з якою кожний хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону.

За правовими приписами ч. 1ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування. Після складання обвинувального акту та направлення його до суду підозрюваний набуває процесуального статусу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 99 КПК України під документом розуміється спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0018369 від 04.12.2015 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України процесуальне керівництво даним провадженням здійснювала група прокурорів у складі: прокурорів Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 (старший групи), ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15
Водночас, сам обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підписано і затверджено прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , який згідно з вищезазначеною інформацією до групи процесуальних керівників у ньому не входив, а тому не є уповноваженою особою на виконання відповідних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Однак, при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0018369 від 04.12.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України цих вимог не дотримано.

Відповідно до розділу ІІ-2 «Призначення слідчих та прокурорів - процесуальних керівників» вказаного реєстру у кримінальному провадженні 04.12.2015 року створено слідчо-оперативну групу, до складу якої увійшли слідчі Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_16 (старший групи), ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які, відповідно і проводили досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Однак, вказана інформація суперечить даним самого обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0018369 від 04.12.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки у цьому документі зазначено, що його досудове розслідування проводила група слідчих у складі ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 і ОСОБА_17 .

Відповідно до правових приписів ч. 4 ст. 278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа , із зазначення статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0018369 від 04.12.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України не зазначено про виконання слідчим, або ж прокурором відповідного правового припису.

До того ж, згідно з даними обвинувального акту у кримінальному провадженні №0018369 від 04.12.2015 стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України - 05.12.2015.

Однак, у розділі II-12 «Повідомлення осіб про підозру, зміну підозри, залучення захисників, розгляд клопотань підозрюваних та їх захисників» реєстру матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0018369 від 04.12.2015 за ч. 2 ст. 186 КК України зазначено, що таке рішення прийнято 04.12.2015. При цьому, конкретну годину письмового повідомлення ОСОБА_7 про підозру за ч. 2 ст. 186 КК України не вказано.

У цьому ж розділі також не зазначено про залучення ОСОБА_7 на підставі повідомлення Дніпровського УП НП у м. Києві №026-0002732 від 04.12.2015 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві захисника вказаної особи згідно з вимогами законодавства про безоплатну правову допомогу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою суд враховує, що ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких. Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого обвинуваченим правопорушення, на даний час існують ризики того, що знаходячись на волі обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та відповідно зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні.

Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у разі визнання їх винуватими, їх вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у обвинувачених родини, репутацію обвинувачених, майновий стан, відсутність судимостей.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29, 291, 314, 315, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00018369 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - повернути прокурору.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 20 липня 2016 року включно.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, тобто до 20 липня 2016 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: