Справа № 524/1721/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування клопотання зазначив, До Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області 01.02.2016 надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що його колишня жінка Велис Неля Миколаївна, шахрайським шляхом заволоділа помешканням за адресою: АДРЕСА_1 .
У ході допиту потерпілого ОСОБА_4 останній повідомив, що у 1996 році після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_5 , у них залишилась спільна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Яка була зареєстрована на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, яку він отримував від ПАТ «Укртатнафта».
Після розірвання шлюбу було домовлено, щоб дружина та син ОСОБА_6 , залишились проживати разом з ОСОБА_4 у вказаній квартирі. В свою чергу ОСОБА_4 передавав ОСОБА_5 гроші для сплати за комунальні послуги, доглядав за квартирою, але через постійні сварки з колишньою дружиною, був змушений тимчасово залишити свою кімнату у вказаній квартирі, яку зачинив на замок. Та після цього приблизно з 2001 року проживав окремо від колишньої дружини та сина.
В кінці 2015 року від колишньої дружини ОСОБА_5 йому стало відомо про те, що він втратив право власності на вказану квартиру і начебто маю борги за комунальні послуги. ОСОБА_5 пояснила, що існує заочне рішення Автозаводського р/с від 28.03.2012 згідно якого ОСОБА_4 визнаний особою такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою АДРЕСА_2 ), а на підставі рішення Автозаводського р/с від 18.03.2003, свідоцтво про право власності за ОСОБА_4 визнано недійсним та змінено договір найму житлового приміщення.
Під час допиту свідка ОСОБА_7 останній повідомив, що на даний час займається адвокатською діяльністю, попередньо був суддею Автозаводського рс м. Кременчука.
Надане йому у ході допиту рішення Автозаводського р/с м. Кременчука від 18.02.2003, по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та Відділу приватизації житлового управління Кременчуцького міськвиконкому про визнання свідоцтво про право власності на квартиру недійсним, та про зміну договору найму житлового приміщення, де він зазначений як головуючий суддя, ніколи не розглядалось та не виносилось. Підпис на вказаному рішенні суду не його, хто виконав вказаний документ не відомо.
Під час розслідування від представника потерпілого надійшло клопотання про арешт майна розташованого за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що зазначена квартира являється спільно нажитим майном ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , право на частину якої незаконним шляхом придбала ОСОБА_5 , є ризик того, що дана квартира може в подальшому бути відчужена без відома ОСОБА_4 , що може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та призвести до втрати майна.
Відповідно до ст. 131 КПК України представник потерпілого клопоче про застосування заходів забезпечення у вигляді арешту майна.
На підставі ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно ст. 98 КПК України вказане приміщення є об`єктом кримінально протиправних дій, отриманим особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що для забезпечення належного виконання п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, щодо відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а також збереження цілісності нерухомого майна та запобігання подальших незаконних перереєстрації, необхідно накласти арешт на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 .
За відсутності клопотань від учасників, на підставі ст. 107 КПК України, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Заслухавши слідчого, які підтримали клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
У випадну, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, додані до клопотання матеріали доводять наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, є предметом вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у судовому засіданні доведено наявність можливості знищення, перетворення, відчуження вищезазначеного майна, а тому для запобігання вказаних ризиків, необхідно накласти арешт на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст. 170-173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на об`єкт нерухомості кВ.
АДРЕСА_2 виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1