УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін судового провадження:
заявника/інспектора ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про оголошення розшуку, надання дозволу на затримання та конвоювання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання за вироком суду,
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло дане клопотання заявника, яке обґрунтоване тим, що вироком цього ж місцевого суду від 30.10.2015 затверджено угоду про визнання винуватості та визнано ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України та йому, з урахуванням норм ст.ст. 70, 75 даного Кодексу, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків із числа передбачених ст. 76 цього Кодексу.
На цей час, на думку заявника, у зв`язку з тим, що засуджений не виконує покладені на нього обв`язки слід у порядку ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КВК України, здійснити розшук засудженого, надати дозвіл на затримання та його конвоювання для відбування покарання за вироком суду,
У судовому засіданні заявник клопотання підтримала, просила задовольнити з вказаних у ньому підстав.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, з огляду на те, що, а ні ст.. 78 КК України, а ні ст. 166 КВК України, не передбачають можливості оголошення розшуку засудженого.
У судове засідання засуджений будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду клопотання (подання) до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у його відсутність.
Суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки сторін, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Згідно ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
У цій ситуації, заявник просить посилаючись на ч. 2 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 166 КВК України забезпечити оголошення розшуку, надання дозволу на затримання та конвоювання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання за вироком суду.
У той же час, ч. 2 ст. 78 КК України передбачає, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Тобто, цими нормами кримінального процесуального законодавства України не передбаченого оголошення особи у розшук та надання дозволу на його затримання.
Внаслідок чого заявник, будучи вільним у використанні своїх прав у межах та спосіб передбачений КПК України, КВК України вибрав невіриний спосіб захисту своїх порушених/оспорюваних прав.
Тим паче, що з наявної копії вироку слідує, що він був постановлений шляхом затвердження угоди про визнання винуватості, тобто, вказане у вироку покарання є фактично однією з умов її затвердження в силу норм ст. 472 КПК України вид та розмір покарання відносяться до змісту угоди про визнання винуватості.
За таких умов, у цьому випадку ідеться про невиконання однією із сторін угоди її умов.
Статтею 476 КПК України визначено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
А тому, у цьому випадку, при порушенні засудженим вимог ст. 76 КПК України, в силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направлення до суду клопотання про скасування звільнення та направлення до особи для відбування покарання за вироком суду, а ґрунтується на зверненні до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
І тільки після відмови суду у скасуванні угоди є можливим направлення звернення у загальному порядку.
Оскільки за наслідками розгляду клопотання про скасування затвердженої угоди є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування, тож звернення відразу до суду з питанням передбаченим ст. 537 КПК України, порушує право особи на захист, що є неприйнятним.
На підставі викладеного та керуючись ст.. 80 КК України, ст. ст. 1-7, 22, 26, 369-372, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про оголошення розшуку, надання дозволу на затримання та конвоювання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання за вироком суд, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
С у д д я: ОСОБА_1