Справа № 548/1152/15-к
Провадження №1-кп/548/9/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, студента Харківського сільськогосподарського університету, раніше не судимого,-

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

14.01.2015 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем "Опель Віваро" державний номер НОМЕР_1 належним, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , рухався по вулиці 1 Травня в м. Хорол Полтавської області в напрямку до перехрестя із вулицею Леніна. Виїжджаючи на вказане нерівнозначне перехрестя, рухаючись по другорядній вулиці 1 Травня та виконуючи маневр повороту ліворуч на головну вулицю Леніна, водій ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що вказує: "У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди" та п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що вказує: "Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека", маючи можливість об`єктивно виявити пішоходів, що знаходяться на пішохідному переході, допустив неуважність, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу та його зупинки, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , котра рухалась по пішоходному переходу в напрямку з правого боку ліворуч по відношенню до напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду автомобілем "Опель Віваро" державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох сідничних та гілок обох лонних кісток зі зміщенням уламків та порушенням тазового кільця, закритого перелому бокових мас крижової кістки з обох сторін, післятравматичної гематоми зовнішніх статевих органів, післятравматичної анемії важкого ступеню, травматичного та геморагічного шоку 3 ст., закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, множинних саден обличчя, попереку та кистей рук, підшкірної гематоми правого стегна, які згідно висновку експерта за результатами судово-медичної експертизи № 24 від 19.02.2015 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх отримання.

Згідно висновку експерта № 2125 від 24.03.2015 року за результатами проведеної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_8 мав технічну можливість своєчасним гальмуванням, тобто виконанням вимог п.п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, уникнути наїзду на пішохода. Дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з пригодою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав суду, що 14 січня 2015 року близько 23 години 30 хвилин в місті Хорол Полтавської області він разом із ОСОБА_11 каталися на автомобілі, що належить його батькові ОСОБА_10 . Виїжджаючи з вулиці 1 Травня на вулицю Леніна, він зупинився, подивився наліво та направо. Нікого не було, тоді він зробив маневр поворот ліворуч, після чого побачив на середині дороги ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Обвинувачений ОСОБА_8 показав суду, що у нього не було можливості загальмувати, скільки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 були посередині дороги, і оскільки це було взимку - було слизько, тоді він зробив маневр ліворуч і минув цих людей по зустрічній смузі руху, після чого побачив, що на лобове скло автомобіля під його керуванням з боку пасажира, впала дівчина, після чого він різко загальмував та вибіг з автомобіля, побачивши під автомобілем потерпілу ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_8 показав суду, що він чи ОСОБА_14 , хто саме точно він не пам`ятає, відразу після ДТП викликали швидку допомогу та працівників міліції. А також він надав потерпілій ОСОБА_6 першу допомогу, здавши автомобілем трохи назад, щоб можна було її перевернути. Перевернувши потерпілу ОСОБА_6 , він підмостив їй під голову все, що було в нього у автомобілі. Дочекавшись карету швидкої допомоги, він допоміг покласти потерпілу ОСОБА_6 на носилки. Обвинувачений ОСОБА_8 показав суду, що того дня, коли сталася ДТП, він не вживав спиртні напої. На місці, де сталася ДТП, ні штучного освітлення, ні розмітки дороги не було. Обвинувачений ОСОБА_8 також показав суду, що умислу на вчинення даного кримінального правопорушення у нього не було, що він просто не бачив в той час потерпілу ОСОБА_6 . Крім того, він просив вибачення у потерпілої ОСОБА_6 , розкаявся у вчиненому та відвідував її кожного дня у лікарні, а також в ході досудового розслідування відшкодував завдану їй шкоду в сумі 70 000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Позов потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_8 визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього на користь потерпілої ОСОБА_6 витрат на юридичну допомогу в сумі 8 000,00 грн., оскільки в решті позовних вимог , а саме в частині стягнення з ОСОБА_8 моральної (немайнової ) шкоди в сумі 120 000грн. позивачка ОСОБА_6 просила суд залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_8 повністю своєї вини у скоєному кримінальному правопорушенні, його винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю доводиться сукупністю зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів:

- рапортом помічника начальника Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області оперативного чергового чергової частини штабу ОСОБА_15 від 14.01.2015 року, про те що 14.01.2015 року о 23 годині 30 хвилин надійшло повідомлення по телефону від фельдшера швидкої допомоги про те, що в м. Хорол по вул. Леніна, неподалік магазину «Універмаг», автомобіль збив ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 (а.с. 58 том 1);

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка показала суду, що 14 січня 2015 року у вечірній час близько 23 години 20 хвилин вона разом зі своїми друзями ОСОБА_12 та ОСОБА_13 переходили пішохідний перехід по вулиці Леніна в місті Хорол, на якому здійснив на неї наїзд автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 . Вона рухалася на два кроки вперед від ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . В той час, коли вона ступала на пішохідний перехід, вона уважно дивилася направо і наліво; автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , вона не бачила, а побачила лише тоді, коли майже перейшла дорогу, тобто дійшла до бордюри дороги. Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що обставини справи вона не пам`ятає, а лише пам`ятає світло фар автомобіля, який рухався прямо на неї, оскільки після наїзду на неї, вона втратила свідомість, до якої прийшла вже в травматологічному відділенні лікарні міста Хорол. Місце ДТП освічувалося ліхтарями. Із пояснень її знайомого ОСОБА_17 їй відомо, що саме він викликав швидку допомогу. Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що вона спочатку перебувала на лікуванні в лікарні міста Хорол, а потім її було направлено до травматологічного відділення Полтавської обласної лікарні, де їй було зроблено операцію, пов`язану із вставлянням спиць в таз, та другу операцію через чотири місяці, пов`язану із їх вийманням. Потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що після отриманих в результаті ДТП травм, вона до цього часу відчуває біль в тазу та колінах, не може довго сидіти. Крім того, потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що обвинувачений ОСОБА_8 відвідував її в той час, коли вона знаходилася у лікарні, а також відшкодував частково завдані їй в результаті ДТП збитки в сумі 70 000 гривень, що були відшкодовані , на її думку, в рахунок коштів затрачених на лікування. Кошти передавалися батьком обвинуваченого ОСОБА_8 в присутності захисника під розписку, яку вона написала власноручно. Під час передачі коштів не було розмов, а також і не зазначено у розписці про те, що сума 70 000 гривень - це відшкодування і матеріальної і моральної шкоди. Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позовну заяву про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь 8 000,00 грн., що становлять витрати на юридичну допомогу, а в решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з ОСОБА_8 моральної (немайнової ) шкоди в сумі 120 000 грн. позивачка ОСОБА_6 просила суд залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Потерпіла ОСОБА_6 наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що

14 січня 2015 року близько 23 години 30 хвилин в місті Хорол він разом з потерпілою ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , рухаючись паралельно , переходили дорогу по вулиці Леніна зі сторони парку на іншу сторону в напрямку магазину. Коли вони знаходилися посередині дороги на пішохідному переході, в цей час з повороту на зустрічну смугу дороги виїхав автомобіль «бус», який за декілька метрів перед ними зробив маневр вправо-вліво, після чого ОСОБА_21 та ОСОБА_22 зробили ще крок, а він зупинився. Потім автомобіль зробив ще маневр вправо-вліво та поїхав прямо і в цей момент він збив ОСОБА_16 . Автомобіль рухався з включеним світлом фар. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що після наїзду на потерпілу ОСОБА_6 , він залишався на місці, а автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 продовжив рух до парковки таксі, де загальмував. Свідок ОСОБА_13 показав, що потерпіла ОСОБА_6 в цей час була під автомобілем і, як йому здалося через специфічний звук автомобіля, автомобіль її переїхав і далі поїхав, а потім зупинився. Після того, як автомобіль зупинився, свідок ОСОБА_13 вказував, що він бачив, що тіло потерпілої ОСОБА_23 повністю лежало під автомобілем, а її голова перед заднім правим колесом автомобіля, після чого він викликав швидку допомогу. Свідок ОСОБА_13 показав суду, що того вечора, коли сталася ДТТ, ожеледиці не було; на місці пішохідного переходу ліхтарів немає, але, оскільки центр міста освітлюється, то на місці переходу добре було видно, як їх, так і вони добре все бачили. Проте, чи було видно на дорозі позначення пішохідного переходу, він не пам`ятає, але, оскільки проживає у місті Хорол, то добре знає, що в цьому місці знаходиться пішохідний перехід. Свідок ОСОБА_13 також показав, що він не бачив момент, коли автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 виїжджав на головну дорогу;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав суду, що 14 січня 2015 року близько 23 години 30 хвилин він разом з потерпілою ОСОБА_19 та ОСОБА_13 йшли з вулиці 8-го Березня в напрямку центру міста Хорол. Підійшовши до пішохідного переходу, який був розчищений від снігу, вони, впевнившись в тому, що немає автомобілів, почали переходити дорогу. Перший зліва йшов ОСОБА_13 , посередині ОСОБА_6 , а він за нею, на відстані один від одного близько 20 см. Свідок ОСОБА_12 показав суду, що підійшовши до пішохідного переходу, вони побачили, що зі сторони пошти до перехрестя під`їжджає автомобіль. Моменту, коли цей автомобіль повертав на повороті, він не бачив. А коли вони почали переходити дорогу, він побачив близько за 5 метрів від себе світло фар цього автомобіля, який зробив маневр вправо-вліво, після чого він відскочив назад і почув удар та крик ОСОБА_23 . Що робив в цей момент ОСОБА_13 , він не бачив. В той момент, коли він відскочив, автомобіль проїхав перед ним правим бортом. Самого моменту зіткнення він не бачив. Свідок ОСОБА_12 показав суду, що автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 після того, як збив ОСОБА_6 , протягнув її близько 10 метрів, а потім тільки зупинився, після чого вони підбігли до автомобіля та попросили водія ОСОБА_8 від`їхати назад. Від моменту зіткнення і до моменту зупинки автомобіля, він бачив, як потерпіла ОСОБА_6 перебувала під автомобілем. Викликали швидку допомогу, яка через дві хвилини приїхала на місце ДТП. Свідок ОСОБА_12 показав суду, що біля перехрестя ліхтарі не горіли, але вулиця Леніна добре освітлена;

-показаннями свідка ОСОБА_24 , який показав суду, що він працює водієм таксі і 14 січня 2015 року він знаходився в автомобілі таксі біля магазину «Універмаг». Разом з ним в автомобілі знаходився ОСОБА_25 .. Свідок ОСОБА_24 показав суду, що того вечора снігу не було, трохи підмерзало. Сидячи в автомобілі разом з ОСОБА_26 , вони розмовляли, як раптом ОСОБА_26 сказав йому: «Ой, мабуть збив!», і вони вибігли з автомобіля і побачили, що автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 знаходився позаду автомобіля таксі біля стоянки. Вони почули крики, на місце ДТП збіглися люди. Водій автомобіля також вибіг з автомобіля. Підбігши до автомобіля, вони побачили дівчину, тіло якої лежало повністю під автомобілем, її голова знаходилася під заднім правим колесом, тобто чи то її голова, чи то волосся були повністю зажаті колесом, а тому водія попросили дещо від`їхати назад. Потім з присутніми людьми підняли автомобіль, щоб звільнити з під нього потерпілу ОСОБА_6 . Хто саме з присутніх, він не пам`ятає, викликав швидку допомогу. Водій автомобіля вів себе адекватно, не тікав, видно було, що він і сам злякався. Свідок ОСОБА_27 показав суду, що знаку пішохідного переходу як зі сторони магазину, так і зі сторони парку немає, але він точно знає, що на тій ділянці дороги знаходиться пішохідний перехід;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який показав суду, що на старий новий рік 2015 року в центрі міста Хорол Полтавської області на стоянці біля магазину «старий універмаг» він разом зі своїм знайомим ОСОБА_24 , який працює таксистом, сиділи в автомобілі, знаходячись обличчям до магазину. Центр міста був штучно освітлений, на відстані близько 120-150 метрів було видно. Біля ялинки відпочивали люди. Потім почули звук автомобіля, який рухався на великій швидкості, монотонний звук, а потім удар. Свідок ОСОБА_28 показав суду, що після почутого удару, він разом з ОСОБА_24 вибігли з автомобіля і побачили автобус білого кольору біля якого знаходилося багато людей, які кричали. Підійшовши ближче, він побачив телефон та навушники, які лежали на дорозі. Вийшовши на сторону від дороги, він побачив взуття та особу, яка лежала під автомобілем. Свідок ОСОБА_28 показав суду, що в автомобілі разом з водієм перебувала дівчина. Водій автомобіля після зіткнення також вийшов з автомобіля, по ньому було видно, що він також злякався, але не розгубився, а потихеньку здав автомобілем назад, щоб дістати потерпілу. Запаху алкоголю від водія він не чув. Коли почали піднімати автобус, почули крик потерпілої, яку потихеньку витягли з-під автомобіля. Потерпілу, яка знаходилася під автомобілем, витягували присутні хлопці та дівчата в кількості 3-4 чоловіки. Потім викликали швидку допомогу, яка миттєво приїхала та забрала потерпілу до лікарні. Потерпіла була в крові і бруді, тіло її було зчесане. Свідок ОСОБА_28 показав суду, що він поїхав до батьків потерпілої та повідомив їм про те, що сталося.

- показаннями свідка ОСОБА_29 , який показав суду, що на момент інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, він працював заступником начальника СВ Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області та був старшим слідчим у групі, яка розслідувала дане кримінальне правопорушення. Безпосередньо на місце ДТП він не виїжджав, оскільки перебував в той час у відпустці, а в розслідування справи включився вже після відпустки. На місці ДТП він був присутній під час проведення слідчого експерименту зі свідком. Слідчий експеримент ним було проведено разом зі слідчим СВ в Полтавській області на прізвище ОСОБА_30 . В якості слідчого ним були проведені такі слідчі дії: допит свідків, слідчий експеримент з участю свідка, прізвище якого він не пам`ятає, та призначена автотехнічна експертиза, в зв`язку з чим кримінальне провадження ним було направлено до Харківського НДІ ім. Бокаріуса, а 23.02.2015 року він був звільнений з органів внутрішніх справ. Свідок ОСОБА_29 показав суду, що ним було надано працівникам ДАІ доручення на обстеження місця ДТП, в результаті якого було складено акт обстеження місця ДТП. Під час проведення слідчого експерименту погодні умови були близькі до тих, які були під час скоєння ДТП, і хоча була ожеледиця, позначення пішохідного переду проглядалося по всій ширині дороги. З часу скоєння ДТП до дня проведення слідчого експерименту дорожня обстановка не змінилася, тобто дорожні знаки не знімалися і не ставилися, дорожні роботи не проводилися. Свідок ОСОБА_29 при повторному допиті показав суду, що стосовно обставин, викладених в акті обстеження місця ДТП від 15.01.2015 року, він не пам`ятає, оскільки минуло досить багато часу. Перед проведенням слідчого експерименту ним були допитані свідки, відповідно до показань яких проводився слідчий експеримент в день, який за умовами, які були подібні щодо опадів, видимості тощо до дня, коли сталася ДТП.

- показаннями свідка ОСОБА_31 , яка показала суду, що вона працює заступником начальника СВ Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області. 14.01.2015 року вона в складі слідчої групи здійснювала огляд місця події. Вона чітко пам`ятає, що під час огляду місця ДТП проти пішохідного переходу стояла новорічна ялинка, ділянка дороги напроти пішохідного переходу була добре освітлена. Під час огляду місця ДТП було достатньо освітлення, яке було на той час на місці ДТП. Проїжджа частина засніженою не була. Пішохідний перехід було чітко видно, лише незначна його частина була засніжена. Під час огляду місця пригоди був присутній ОСОБА_8 , який ознайомився з протоколом огляду місця пригоди та схемою до нього, що засвідчив в них своїм підписом. Клопотань, доповнень, зауважень від нього не надходило, він не заперечував проти визначення місця пригоди. В подальшому клопотань, доповнень та зауважень від ОСОБА_8 не надходило. Під час проведення слідчого експерименту вона присутня не була;

- показаннями свідка ОСОБА_32 , який показав суду, що в той день коли сталася ДТП, а саме на старий новий рік в 2015 році, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_33 йшов додому в напрямку магазину «Каштан». На іншій стороні дороги стояло два автомобілі «таксі». Коли вони зупинилися в центрі міського парку, то побачили, як від пошти їхав автомобіль в напрямку центральної дороги, через яку по пішохідному переходу переходили дорогу два хлопці та дівчина, які рухалися зі сторони від колишнього пам`ятника леніну в напрямку магазину «старий універмаг». З якого швидкістю рухався автомобіль, він не може сказати. Свідок ОСОБА_34 показав суду, що коли автомобіль виїхав на центральну дорогу, він збив дівчину, яка в цей час переходила дорогу по пішохідному переходу, протягши її по дорозі. При цьому, автомобіль вдарив потерпілу спочатку лівим боком бампера, а потім ще і другий раз ударив, після чого потерпіла упала. Зіткнення відбулося на пішохідному переході біля бордюр. В той час, коли стався наїзд на потерпілу, хлопці вже перейшли дорогу, а вона йшла за ними. Свідок ОСОБА_34 показав суду, що в цей час у двір, де знаходяться п`ятиповерхові будинки, заїхав автомобіль швидкої допомоги, за якою він побіг та викликав на місце ДТП, допомігши витягти носилки. Потерпілу витягли з під автомобіля та відвезли до лікарні; - показаннями свідка ОСОБА_35 , який показав суду, що є батьком потерпілої ОСОБА_6 , яка постраждала внаслідок ДТП. Свідок ОСОБА_36 показав суду, що обвинуваченим ОСОБА_8 відшкодовано 70 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, про що його дочкою ОСОБА_37 було написано розписку. Моральна шкода залишається невідшкодованою;

- показаннями свідка ОСОБА_38 , яка показала суду, що в день ДТП, в нічний час доби вона разом з ОСОБА_8 , на пасажирському сидінні, на автомобіль «Бус» під керуванням ОСОБА_8 рухаючись від пошти, повернувши наліво, виїхали на центральну вулицю міста Хоролу- вулицю Леніна. Водій ОСОБА_8 був тверезий. З якою швидкістю рухався автомобіль, вона не знає. Свідок ОСОБА_39 вказувала, що в той час, коли вона почула звук удару, вона не дивилася на дорогу, оскільки в цей час їй на телефон надійшло смс-повідомлення. Коли автомобіль зупинився, вона вийшла з нього та побачила потерпілу, яка лежала під автомобілем, після чого вона почала викликати швидку допомогу. Свідок ОСОБА_39 показала суду, що вона не пам`ятає: чи дорога була освітлена,чи ні; чи був лід, чи його не було, а також не пам`ятає, чи піднімали автобус, щоб дістати потерпілу;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав суду, що з 13 на 14 січня 2015 року, на старий новий рік, близько 23 години 45 хвилин, до нього зателефонував син ОСОБА_40 та повідомив про те, що збив пішохода, після чого через 20-30 хвилин він на таксі приїхав на місце ДТП в центр міста Хорол ,що неподалік від універмагу. На місці пригоди стояли люди, а згодом приїхали працівники міліції. Потерпілої він не бачив на місці ДТП, оскільки її на той час забрала швидка допомога. Свідок ОСОБА_10 показав суду, що слідчий ОСОБА_41 намагалася зробити фото автомобіля, але через недостатнє освітлення, їй це не вдалося зробити. Тоді він викликав страхового агента, який також приїхавши на місце ДТП, намагався зробити фотознімки, але через погане освітлення він також цього не зміг зробити. Наступного дня, коли працівники міліції приїхали до них додому, вони провели фотографування пошкодження на автомобілі, після чого він залишив його в райвідділі міліції. Свідок ОСОБА_10 показав суду, що в той день, коли сталася ДТП, було слизько, був лід на всій проїжджій частині дороги, пішохідного переходу було видно лише близько 5%, і лише по краям проїжджої частини дороги. Свідок ОСОБА_10 показав суду, що він їздив у м. Полтаву в лікарню, щоб відвідати потерпілу. З дозволу лікаря він зайшов у палату, де знаходилася потерпіла, яку він запитав, що їй потрібно, на що остання відповіла, що їй нічого не потрібно. Через деякий час в палату забігла медпрацівник, яка почала кричати та попросила його вийти з палати, з чого він зрозумів, що батьки потерпілої наказали медпрацівникам не допускати його до потерпілої, щоб він не бачив її стану здоров`я. Свідок ОСОБА_10 показав суду, що він разом зі своєю дружиною три рази зустрічалися з батьками потерпілої: перший раз вони домовилися за суму,яку слід відшкодувати , другий раз батьки потерпілої повідомили, що вони передумали, а третій раз повідомили, що їм потрібно вже 70 000 грн. Свідок ОСОБА_10 показав суду, що кошти було передано батькам потерпілої у неї вдома, а вона сама власноручно написала розписку про їх отримання;

- показаннями свідка ОСОБА_42 , - начальника Хорольської філії ПАТ «Полтаваобленерго», який показав суду, що Хорольська філія ПАТ «Полтаваобленерго» займається постачанням електроенергії. 14.01.2015 року по вул. Леніна в районі магазину АТБ та міського парку подача електроенергії не припинялася.

Крім цього, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується такими доказами, дослідженими у судовому засіданні та узгодженими між собою, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.01.2015 року, схемою та фототаблицею до нього (а.с. 66-81 том 1);

- протоколом слідчого експерименту від 07.02.2015 року зі схемою та фототаблицею до нього (а.с. 146-153 том 1);

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_6 від 19.02.2015 року, відповідно до якого на тілі потерпілої ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: ушкодження у вигляді закритого перелому обох сідничних та гілок обох лонних кісток зі зміщенням уламків та порушенням тазового кільця, закритого перелому бокових мас крижової кістки з обох сторін, післятравматичної гематоми зовнішніх статевих органів, післятравматичної анемії важкого ступеню, травматичного та геморагічного шоку 3 ст., закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, множинних саден обличчя, попереку та кистей рук, підшкірної гематоми правого стегна , які утворилися від дії тупих предметів і могли утворитися при вказаних обставинах та у вказаний строк як вказано в описовій частині постанови і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх отримання; ушкодження у вигляді закритого перелому обох сідничних та гілок обох лонних кісток зі зміщенням уламків та порушенням тазового кільця, закритого перелому бокових мас крижової кістки з обох сторін, післятравматичної гематоми зовнішніх статевих органів, післятравматичної анемії важкого ступеню, травматичного та геморагічного шоку 3 ст. могли утворитися від переїзду колесом автотранспортного засобу. Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, множинних саден обличчя, попереку та кистей рук, підшкірної гематоми правого стегна, вірогідніше всього, могли утворитися при ударі об транспортний засіб, при падінні потерпілої на тверде покриття дороги, з послідуючим волочінням потерпілої транспортним засобом по покриттю дороги. Всі вищевказані ушкодження могли утворитися при дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 163-165 том 1);

- висновком комплексної судово-трасологічної та автотехнічної експертизи № 2125 від 24.03.2015 року, відповідно до якого в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_8 мав технічну можливість своєчасним гальмуванням, тобто виконанням п. п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, уникнути наїзду на пішохода. Дії водія ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з пригодою (а.с. 187-190 том 1);

- протоколом слідчого експерименту від 05.06.2016 року та схемою до нього (а.с. 209-213 том 1);

- висновком автотехнічної експертизи № 42 від 15.06.2015 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , вбачається невідповідність з вимогами п.п. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах даної пригоди водій автомобіля Опель Віваро д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом виконання ним вимог п.п. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху (а.с.221-225 том 1);

- та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Всі вищевказані докази суд визнає відповідно до вимог ст. ст. 84, 85, 86 КПК України належними доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин скоєного обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення; а також допустимими доказами, оскільки вони отримані в порядку, встановленому нормами КПК України. Суд вважає вищенаведені докази обґрунтованими та правдивими.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_6 , свідків, а також дослідивши та належним чином оцінивши всі зібрані по даному кримінальному провадженню докази в їх сукупності, суд приходить до твердого переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає вірною кваліфікацію органами досудового слідства дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження. Отже, своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи з того, що обвинуваченому ОСОБА_8 , як особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, про що вказано у ч.2 ст. 65 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він із самого початку досудового розслідування та в судовому засіданні давав правдиві показання, стабільні та такі, що узгоджуються з іншими доказами, а також добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_6 завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, немає.

Суд враховує, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні даного правопорушення відповідно до правил, передбачених ст.ст. 23 і 25 КК України , виражена у формі необережності.

Суд враховує також, що обвинувачений ОСОБА_8 має молодий вік, за місцем навчання характеризується виключно позитивно, за місцем проживання він характеризується позитивно, кримінальне правопорушення скоїв вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілій завдану кримінальним правопорушенням шкоду, а також суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просила суд суворо покарати обвинувавченого ОСОБА_8 , суд враховує також те, що вчинене цим обвинуваченим кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість та доцільність виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства і досягне мети при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням до основного покарання ст. 75 КК України при звільненні від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний з порушенням правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, суд вважає тнеобхідним застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Враховуючи те, що обвинуваченого ОСОБА_8 суд звільняє від відбування покарання з випробуванням, йому слід обрати запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у виді особистого зобов`язання.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 , суд керується статтями 61, 118-124 КПК України.

Так, потерпілою ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню заявлено цивільний позов. В ході розгляду даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_6 звернулася до суду з письмовою заявою про залишення позовних вимог до ОСОБА_8 в частині стягнення з нього на її користь моральної шкоди в сумі 120 000,00 грн. без розгляду; а вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь витрат на юридичну допомогу в сумі 8 000,00 грн. залишила в тому ж обсязі та в судовому засіданні просила позов задоволити в цій частині.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 витрат на юридичну допомогу потерпіла ОСОБА_6 надала суду квитанцію № 11/15 від 29.07.2015 року та ксерокопію угоди на представництво її інтересів адвокатом ОСОБА_7 на досудовому слідстві та в суді (а.с. 46-47 том 1)

Відповідно до ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу та витрат пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Статтею 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст.ст. 26,30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з того, що потерпілою ОСОБА_6 на підтвердження вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу надано відповідні підтверджуючі документи, а також враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_8 вказаної позовної вимоги, суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 8 000,00 грн., що становлять витрати за надану їй правову допомогу.

В решті позовних вимог, а саме в сумі 120 тис. грн. позов ОСОБА_6 слід залишити без розгляду на підставі поданої нею заяви про залишення позову в цій частині без розгляду та відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню за проведення експертиз становлять 3226,80 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 61, 118-124, 369 371, 373 376, 392, 393, 395 КПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 24.03.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та за цією статтею призначити йому покарання у виді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

У повне задоволення цивільного позову щодо відшкодування витрат на правову допомогу стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 8 000,00 (вісім тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 3226,80 грн. за проведення експертиз.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу слід обрати у виді особистого зобов`язання.

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_4 , яке віддане на зберігання власнику автомобіля ОСОБА_10 , - залишити власнику ОСОБА_10 , анулювавши зберігальну розписку; автомобіль марки «Опель Віваро», д.н.з. НОМЕР_4 , який відданий на зберігання власнику автомобіля ОСОБА_10 , - залишити власнику ОСОБА_10 , анулювавши зберігальну розписку; мобільний телефон А 1530, брюки та черевики потерпілої ОСОБА_6 , які віддані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити їх власнику ОСОБА_6 , анулювавши зберігальну розписку; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , яке приєднано до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження (т.2, а.с.27)

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Головуючий ОСОБА_1