Дата документу Справа № 0828/4917/2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1604/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 0828/4917/2012
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,засудженого 04.12.2012 року вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що суд безпідставно вказав, що ОСОБА_6 вимушено змінив місце проживання та роботи, оскільки ці обставини встановлені судом лише з пояснень самого засудженого і документально не підтверджені, та були надані останнім з метою уникнення відбування покарання, призначеного тому за вироком суду. Крім того, що суд не надав уваги тому, що ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся на реєстрацію до КВІ, без поважних на то причин, тричі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 164-10, ст. 121-5, ст. 126 ч.2 КУпАП, що відповідно до ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України є підставою для скасування щодо ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Крім того, порушує у скарзі клопотання про дослідження вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 04.12.2012 року щодо ОСОБА_6 та особової справи останнього.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні подання Якимівського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про скасування відносно засудженого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також ухвалено рішення про припинення затримання останнього.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду надійшло подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування відносно засудженого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке було обґрунтовано наступним.

Вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 04.12.2012 року, ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено виконання певних обов`язків.

19.12.2012 року до Якимівської КВІ надійшов для виконання вирок відносно ОСОБА_6

27.12.2012 року, засуджений був належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, попереджений про відповідальність у разі порушення громадського порядку, скоєння повторного злочину, ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, та йому встановлено періодичність явок на реєстрацію - II вівторок кожного місяця.

За час відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_6 злісно порушував умови та порядок його відбування, що виявилося у невиконанні обов`язків, покладених на нього судом, а саме: 09.09.2014 р., 14.10.2014 р. та 11.11.2014 р., не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції в установлений строк. Для встановлення причин невиконання п. 4 ст. 76 КК України, ОСОБА_6 були направлені виклики на 16.09.2014 р. та 22.09.2014 року, за якими засуджений також не з`явився.

25.09.2014 року до Якимівського РВ ГУМВС було направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_6 , про що 14.10.2014 року СДІМ Якимівського РВ ГУМВС повідомив про відсутність засудженого ОСОБА_6 за місцем проживання. 15.10.2014 року ОСОБА_6 був відвіданий інспектором Якимівського РП КВІ за місцем проживання: АДРЕСА_1 , під час перевірки якого було встановлено, що з середини вересня 2014 року ОСОБА_6 відсутній за місцем проживання. Згідно пояснень матері засудженого, її син поїхав на заробітки, куди саме їй невідомо, тобто ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з вимогами вироку, не виконав п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто умисно не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи з метою ухилення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції суд першої інстанції зазначив наступне.

До вересня 2014 р. (тобто майже 1 рік і 9 місяців) засуджений не порушував порядку відбуття покарання з випробуванням, з`являвся на реєстрацію, злочинів не вчиняв, характеризувався позитивно за місцем проживання. Один раз у 2013 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 164-10 КУпАП. Змінив місце проживання, а згодом і роботи, але вимушено, оскільки повинен був годувати сім`ю.

За таких обставин, суд враховуючи, що засуджений з грудня 2012 р. (постановлення вироку) до теперішнього часу ніяких злочинів не вчиняв, тільки один раз притягувався до адміністративної відповідальності та змінив місце роботи і проживання за три місяця до закінчення іспитового строку вимушено, дійшов висновку, що дії засудженого не свідчать про небажання останнього ставати на шлях виправлення, а тому у задоволенні подання відмовив.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно до ч.ч. 2-3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.
Із особової справи вбачається, що вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 04.12.2012 року, ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, та відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено виконання певних обов`язків. 19.12.2012 року до Якимівської КВІ надійшов для виконання вирок відносно ОСОБА_6

27.12.2012 року, засуджений був належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, попереджений про відповідальність у разі порушення громадського порядку, скоєння повторного злочину, ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, та йому встановлено періодичність явок на реєстрацію - II вівторок кожного місяця.

За час відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_6 злісно порушував умови та порядок його відбування, що виявилося у невиконанні обов`язків, покладених на нього судом, а саме: 09.09.2014 р., 14.10.2014 р. та 11.11.2014 р., не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції в установлений строк. Для встановлення причин невиконання п. 4 ст. 76 КК України, ОСОБА_6 були направлені виклики на 16.09.2014 р. та 22.09.2014 року, за якими засуджений також не з`явився.

25.09.2014 року до Якимівського РВ ГУМВС було направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_6 , про що 14.10.2014 року СДІМ Якимівського РВ ГУМВС повідомив про відсутність засудженого ОСОБА_6 за місцем проживання. 15.10.2014 року ОСОБА_6 був відвіданий інспектором Якимівського РП КВІ за місцем проживання: АДРЕСА_1 , під час перевірки якого було встановлено, що з середини вересня 2014 року ОСОБА_6 відсутній за місцем проживання. Згідно пояснень матері засудженого, її син поїхав на заробітки, куди саме їй невідомо, тобто ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з вимогами вироку, не виконав п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто умисно не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи з метою ухилення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що засуджений ОСОБА_6 систематично (тричі) без поважних причин не з`явився на реєстрацію до КВІ, не повідомив ці органи про зміну місця свого проживання та роботи, крім того притягувався до адміністративної відповідальності, колегія суддів приходить до висновку про те, що останній не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, а це свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Таким чином, судове рішення районного суду про те, що засуджений з грудня 2012 р. (постановлення вироку) до теперішнього часу ніяких злочинів не вчиняв, тільки один раз притягувався до адміністративної відповідальності та змінив місце роботи і проживання за три місяця до закінчення іспитового строку вимушено, є необґрунтованим та незаконним, а тому підлягає скасуванню, оскільки ці обставини ніяким чином не свідчать про поважність причин неявки останнього на реєстрацію і не спростовують висновків, викладених в поданні інспектора Якимівського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області про навмисне ухилення ОСОБА_6 від виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 404 КПК України, про те, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів позбавлена процесуальних можливостей постановити нову ухвалу, оскільки це погіршить становище засудженого, а тому після скасування судового рішення, колегія суддів призначає новий розгляд у суді першої інстанції, який повинен постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити.

Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 , скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: