Справа180/951/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження № 0000313, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця міста Хасавюрт, Дагестан, із незакінченою вищою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2016 року, приблизно о 03:00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 знаходилися в дачному будинку АДРЕСА_2 , де в них виникла бійка на ґрунті особистих неприязних відносин, викликаних суперечністю у поглядах на ведення спільного господарства та постійними конфліктами. В ході бійки в ОСОБА_3 виник умисел на завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .. З метою його реалізації ОСОБА_3 умисно завдав не менше 10 ударів в область голови ОСОБА_6 за допомогою долота та плоскогубців, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні КЗ «Марганецька центральна міська лікарня «ДОР».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю. Суду пояснив, що у квітні 2016 року потерпілий ОСОБА_6 , з яким він проживав в одному садовому будинку на території садового товариства «Зоря», разом з сусідом на протязі декількох днів знущалися з нього, били, в тому числі наносили удари плоскогубцями по голові. Не витримавши знущань та побоїв, він, залишившись наодинці з ОСОБА_6 , повалив його на землю та наніс більше десяти ударів по голові останнього за допомогою долота та плоскогубців, які до того висмикнув з рук ОСОБА_6 . Після того ліг спати. Наступного дня побачив, що ОСОБА_6 не встає з ліжка, майже не рухається та не говорить, викликав швидку допомогу. У вчиненому розкаюється та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що останній не оспорює фактичних обставин справи, вказаних в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, визнає себе за ч.2 ст.121 КК України винуватим повністю, не наполягає на дослідженні інших доказів, які є у справі, і розуміє неможливість в подальшому оскаржити в апеляційному порядку визнані ним фактичні обставини справи, суд, приймаючи також до уваги думку прокурора та захисника, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами не оспорюються, і вважає за можливе дослідити лише ті матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена, а його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєнне обвинуваченим ОСОБА_3 відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ч.1 ст.69 КК України з таких підстав.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується нейтрально, на обліку у лікіря-нарколога не перебуває, щиро розкаявся та визнав свою вину.

Крім того, злочинні дії ОСОБА_7 є наслідком тривалих знущань з боку потерпілого, що підтверджується вивипискою із медичної карти ОСОБА_8 , про те, що він з 27 квітня по 28 квітня 2016 року знаходився на стаціонарному лікування в хірургічному відділенні Марганецької міської лікарні з діагнозом: закритий перелом шийки і великого горбка лівої плечової кістки, н/3 лівої ліктьової кістки і її шилоподібного відростка, IV-V п`ясткових кісток лівої кисті. Забиття, садна м`яких тканин обличчя. Також, суд враховує, що обвинувачений наступного дня після бійки викликав потерпілому швидку допомогу.

Отже, суд вбачає дві підстави для призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК України: щире каяття, визнання вини та вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, виликаного неправомірними діями потерпілого.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Судові витрати в справі відсутні.

Згідно постанов про прилучення до справи речових доказів від 26 квітня 2016 року нігтьові зрізи ОСОБА_3 в двох конвертах та осад з об`єкта в третьому конверті, змиви з рук ОСОБА_3 у двох конвертах, чоловічий джемпер, чоловічі штани, чоловіча футболка, котрі знаходяться у трьох конвертах, молоток та напилок, котрий міститься у експертному спец пакеті, фрагмент шпалери у спец пакеті, паперовий конверт зі змивами, рюкзак зеленого кольору, два дерев`яні ціпка, два кухонні ножі та плоскогубці, дерев`яну щітку з металевими проволоками та два металеві ножака визнано речовими доказами.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Обраний ОСОБА_3 ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбачениого ч.2 ст.121 КК України, і з урахуванням ч.1 ст.69 КК України призначити йому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбуття покарання рахувати з 29 квітня 2016 року.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по 09 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити незмінним тримання під вартою.

Речові докази:

нігтьові зрізи ОСОБА_3 в двох конвертах та осад з об`єкта в третьому конверті, змиви з рук ОСОБА_3 у двох конвертах, чоловічий джемпер, чоловічі штани, чоловіча футболка, котрі знаходяться у трьох конвертах, молоток та напилок, котрий міститься у експертному спец пакеті, фрагмент шпалери у спец пакеті, паперовий конверт зі змивами, рюкзак зеленого кольору, два дерев`яні ціпка, два кухонні ножі та плоскогубці, дерев`яну щітку з металевими проволоками та два металеві ножака, здані на зберігання до камери речових доказів Марганецького МП, квитанції № від 26.04.2016 року - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1