справа № 488/2247/16-к
провадження № 1-кп/488/210/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2016 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаряОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченого: потерпілого:ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, українець, громадянин України, освіта середня, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу статті 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
24.12.2014 року, у вечірній час, обвинувачений ОСОБА_7 , проходячи біля будинку № 16 по вулиці Ходарева у місті Миколаєві, звернув увагу на припаркований біля узбіччя автомобіль ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 15179,00 гривень, належний потерпілому ОСОБА_5 , яким вирішив в подальшому незаконно заволодіти. З метою реалізації вказаного наміру, 25.12.2014 року, близько 02:00 години обвинувачений, разом сі своєю дружиною свідком ОСОБА_8 , яку він ввів у оману, повідомивши, що вищезазначений автомобіль придбав з метою подальшого перепродажу по запчастинах, на своєму автомобілі ВАЗ 2106 приїхали до будинку АДРЕСА_3 . Знаходячись у вказаному місці, обвинувачений, шляхом розбиття скла водійських дверцят автомобілю потерпілого, проник до його салону та, за допомогою свого автомобіля, який знаходився під керуванням свідка ОСОБА_8 , відбуксував зазначений транспортний засіб до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 289 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, помітивши машину потерпілого, що стояла без охорони біля будівлі гуртожитку, вирішив заволодіти нею, задля чого, ввівши в оману свою дружину, попросив її відбуксувати автомобіль потерпілого до їх будинку, попередньо розбивши скло у автомобілі потерпілого, щоб потрапити до його салону. Автомобіль почав розбирати, а потім, після бесіди із співробітниками міліції, повернув його у напіврозібраному вигляді власнику потерпілому. У вчиненому кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, окрім визнання ним вини, підтверджується також іншими дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 25.12.2014 року вранці з`ясував, що його автомобіль був викрадений, у зв`язку з чим звернувся до міліції. Міліція розшукала автомобіль та знайшла особу, що вчинила злочин, це був обвинувачений, який повернув потерпілому машину у пошкодженому та напіврозібраному вигляді, у зв`язку з чим йому не відшкодована шкода, спричинена злочином.

Показання потерпілого узгоджуються із інформацією, що міститься у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.12.2014 року (а.п. 28) та у протоколі огляду місця події, в ході якого на місці вчинення злочину виявлені осколки розбитого скла дверей автомобіля (а.п. 29-31).

Автомобіль, що став предметом кримінального правопорушення, був вилучений у напіврозібраному вигляді в ході огляду подвір`я за місцем проживання обвинуваченого (а.п. 33-41), визначний речовим доказом (а.п. 42) та переданий на зберігання потерпілому (а.п. 43).

В ході проведення слідчого експерименту, обвинувачений надав показання та показав з виїздом на місце, яким саме чином він заволодів автомобілем та за допомогою дружини, яку ввів у оману, транспортував автомобіль до свого місця проживання (а.п. 44-51).

Відповідно до висновку експерта № 37 від 10.02.2015 року (а.п. 53-62) ринкова (початкова) вартість автомобіля потерпілого складає 15.179,20 гривень, а сума матеріального збитку складає 11.530,52 гривень. Витрати на проведення експертизи склали 2.460,00 (дві тисячі чотириста шістдесят) гривень (а.п. 52).

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доказаною вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, судом кваліфікуються за частиною 1 статті 289 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 63), раніше не судимий (а.п. 64-65, 66), не працює, одружений (а.п. 67), має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 68, 69), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 70, 71), знаходиться на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «зловживання амфетаминами» (а.п. 72), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 74), є учасником бойових дій (а.п. 75).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, корисливим, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає каяття обвинуваченого, визнання ним вини, відшкодування завданих збитків.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, однак вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням в порядку, передбаченому статтею 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15.000,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 20.000,00 гривень (а.п. 21-22). В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди потерпілий заявив про те, що вчинення стосовно нього правопорушення принизило його, він відчув себе беззахисним. Обвинувачений визнав у повному обсязі заявлені вимоги по відшкодуванню матеріальної шкоди та не визнав вимоги по відшкодуванню моральної шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд доходить вимог про обґрунтованість позову стосовно стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, суд виходить із наступного. Діями обвинуваченого дійсно спричинена потерпілому моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які останній зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, у відповідності до частини 3 статті 23 ЦК України враховує характер кримінального правопорушення (злочину), вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, приходячи, таким чином, до висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази, а саме майно, що стало предметом кримінального правопорушення залишити за належністю потерпілому (а.п. 42, 43).

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 2.460,00 (дві тисячі чотириста шістдесят) гривень (а.п. 52).

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 15.000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень та моральну шкоду у розмірі 10.000,00 (десять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя /підпис/
З оригіналом згідно.
Оригінал вироку знаходиться в архіві Корабельного районного суду міста Миколаєва в матеріалах провадженні № 1-кп/488/210/16.
Суддя ОСОБА_1