Єдиний унікальний номер 243/9563/15-к
Номер провадження 1-кп/243/213/2016
У Х В А Л А
«21» квітня 2016 року м. Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Слов`янську кримінальне провадження № 0000202 від 15 квітня 2015 року відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Під час судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_8 , було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими. Посилаючись на статтю 31 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011, статті 86, 87 КПК України, просив визнати недопустимим доказом висновок експерта за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи писемного мовлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №9376/15-32 від 07 вересня 2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_9 , його захисник - ОСОБА_7 , та обвинувачений ОСОБА_10 підтримали заявлене клопотання.
Прокурори заперечували проти задоволення клопотання, обґрунтовуючи тим, що зазначений доказ був отриманий відповідно норм чинного КПК України.
Враховуючи думку учасників судового розгляду, оглянувши матеріали кримінального провадження судова колегія приходить до такого висновку.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором надано на дослідження письмові докази, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування. На час заявлення клопотання судом було розпочате дослідження письмових доказів.
Зі місту супровідного листа до висновку експерта, складеного за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертиз писемного мовлення від 07.09.15р. №976/15-32 вбачається, що на дослідження експерту були надані лише протоколи огляду Інтернет-сайту соціальної мережі «https://vk.com» від 18 квітня 2015 року, з відповідними додатками (т.3 а.к.п. 62).

Однак, під час розгляду дійсного кримінального провадження, ухвалами колегії суддів від 01 березня 2016 року були визнані недопустимим доказами: протокол огляду сторінки користувача ОСОБА_9 соціальної мережі «Вконтакте» з логіном НОМЕР_1 , пароль НОМЕР_2 , сайт «https://vk.com» від 18 квітня 2015 року та протокол огляду сторінки користувача ОСОБА_10 соціальної мережі «Вконтакте» з логіном НОМЕР_3 , пароль ІНФОРМАЦІЯ_3 , сайт «https://vk.com» від 18 квітня 2015 року, з додатками, які і були предметом дослідження семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертиз писемного мовлення.
Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК України.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що встановлення очевидної недопустимості доказу тягне за собою обов`язок суду визнати його недопустимим та припинити його дослідження.
Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 11 грудня 2008 року у справі «Мирилашвілі проти Росії» зазначив, що у змагальному процесі провинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тексейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» різновид доктрини «плодів отруєного дерева», коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші.
Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
З огляду на викладене, висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №9376/15-32 від 07 вересня 2015 року, складений за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи писемного мовлення є недопустимим доказом, як такий, що випливає із доказів, отриманих за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 31, 62 Конституції України, ст.ст.87-89, 253, 257, КПК України, Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах: «Мирилашвілі проти Росії», «Балицький проти України», «Тексейра де Кастро проти Португалії», судова колегія,
У Х В А Л И Л А:

Визнати недопустимим доказом висновок експерта за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи писемного мовлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №9376/15-32 від 07 вересня 2015 року, який розташований на аркушах третього тому кримінального провадження 64-72, та припинити його дослідження.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено «26» квітня 2016 року об 13 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3