11-сс/775/95/2016(м)
263/3914/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000008 від 05 січня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2016 року про задоволення клопотання старшого слідчого прокуратури Донецької області ОСОБА_9 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000008 від 05 січня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, скоєного ним за наступних обставин:

ОСОБА_7 , будучи оперуповноваженим Приморського ВП МВПГУНП України в Донецькій області, умисно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, використовуючи службове становище, вимагав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 12000 гривень за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за скоєння грабежу.

29 березня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

31 березня 2016 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшло клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_7 з метою забезпечення подальшої конфіскації, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судове рішення ухвалене із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме слідчим суддею не встановлено достатньо підстав для накладення арешту, суддя не з`ясував, чи підлягає конфіскації такий вид майна, оскільки в будинку постійно мешкають особи, які знаходяться на утриманні підозрюваного. Також слідчий прокуратури Донецької області не мав повноважень для подачі клопотання, розслідуванням цього провадження повинно займатися Державне бюро розслідувань, відповідно і клопотання мала подати належна особа.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,170,171,172,173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт на майно може бути накладений, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкцією якої передбачена конфіскація майна та спеціальна конфіскація, та є обґрунтована підозра, що саме ОСОБА_7 скоїв цей злочин.

Враховуючи наявність обґрунтованих підстав вважати, що саме ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, використовуючи своє службове становище, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, останньому повідомлено про підозру, та з метою забезпечення можливої конфіскації майна, передбаченої санкцією даної статті, а тому слідчий суддя прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна підозрюваного.

Доводи захисника про те, що будинок підозрюваного є майном, яке не підлягає конфіскації, оскільки в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 надав довідку, що він разом з дружиною та дітьми мешкає в цьому будинку, веде спільне сільське господарство, колегія суддів вважає необґрунтованими, тому що слідчий суддя та апеляційний суд на цій стадії процесу не вирішує питання про можливу конфіскацію майна підозрюваного, воно буде вирішуватись в порядку виконання вироку виконавчою службою.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо підслідності цієї кримінальної справи Державному бюро розслідувань України та слідчий прокуратури Донецької області не є особою, яка має право звертатися з клопотанням до суду, то на думку колегії судді вони не є обґрунтованими, оскільки передання матеріалів кримінального провадження слідчими органів прокуратури до відповідного підрозділу Державного бюро розслідувань України для продовження провадження відбувається відповідно до пункту 4 розділу 6 Закону України «Про державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року №794-8 та пункту 1 розділу 11 «Перехідні положення» КПК України у тримісячний строк після початку здійснення Державним бюро розслідувань функції досудового розслідування. Тобто початок дії положень частини 4 статті 216 КПК України пов`язаний не з моментом набрання чинності закону, який регулюватиме діяльність Державного бюро розслідувань України як державної установи, а з моментом початку здійснення останнім функцій органу досудового розслідування, до того часу повноваження щодо досудового розслідування здійснюють слідчі органів прокуратури, а тому слідчий прокуратури Донецької області мав законні підстави подати клопотання до суду першої інстанції.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.172,173,370,372 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132,170-173,404,407,418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 квітня 2016 року про накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_7 шляхом позбавлення відчуження та розпорядження залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області