Справа №345/3386/16-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.11.2016 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кропивник, Калуського району, Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середньо-спеціальна, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,-
У вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.213 КК України
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він не будучи суб`єктом господарської діяльності, відомості про якого включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, діючи умисно, з корисливих спонукань, всупереч вимог ст.4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 підшукав територію та організував на ній незаконний пункт прийому брухту кольорових та чорних металів.
Так, наприкінці лютого місяця 2016 року, на подвір`ї за місцем проживання свого батька в АДРЕСА_2 розмістив механічну вагу.
У подальшому, впродовж лютого - березня 2016 року здійснив закупівлю у невстановлених слідством осіб брухту чорного металу в кількості 329 кілограм, який зберігав у вказаному незаконному пункті прийому металобрухту.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.03.2016 ОСОБА_4 незаконно прийняв у ОСОБА_6 та зважив на механічних вагах, які знаходились на вказаному подвір`ї, 21 кг. брухту чорних металів, за що розрахувався готівковими коштами в сумі 50 грн., які в подальшому ОСОБА_6 , добровільно видав працівникам поліції.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи фізичною особою, здійснив прийом брухту чорних металів у організованому ним незаконному пункті прийому металобрухту.
Під час проведення 22.03.2016 санкціонованого Калуським міськрайонним судом обшуку що за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено механічні ваги без серії та номеру, брухт чорного металу, 350 кг якого було вилучено працівниками поліції.
27 вересня 2016 року між обвинуваченим та Прокурором було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди ОСОБА_4 з прокурором дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.213 КК України. Сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме:
Згідно п.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.213 КК України.
В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.
Обвинувачений розуміє зміст ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Суд, проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, визначене ч.1 ст.213 КК України.
ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей.
Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України. Підстав для відмови в її затвердженні, передбаченої ст.474 КПК України, відсутні.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, визначена в межах санкції ч.1 ст.213 КК України.
Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся, тяжких наслідків не наступило та просить затвердити угоду про примирення та враховуючи пом`якшуючі обставини. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено та не суперечить інтересам суспільства.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 27 вересня 2016 року між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Обставин що обтяжують вину обвинуваченого суд не вбачає.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу.
Керуючись ст.ст.374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 вересня 2016 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
Речові докази: металобрухт вагою 350 кг., і механічну вагу, які постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 09.07.2016 р. визнано речовим доказом та зберігаються у в боксі № 13 Калуського ВП ГУНП звернути в дохід держави.
Грошову купюру серії КВ № 0776738 номіналом 50 грн., які постановою про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 22.03.2016 р. визнано речовим доказом та зберігається в повноважному банку Калуського ВП ГУНП передати в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: