Справа № 639/7775/16-к
Провадж. № 1-кп/639/458/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 листопада 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого -судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого- ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Довжик Золочівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.12.1998р. за ч.3 ст.101 КК України (1960) до 8 років позбавлення волі; 21.10.2011р. Ленінським райсудом м.Харкова за ч.1 ст.309,ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі; 07.11.2011р. Червонозаводським райсудом м.Харкова за ч.1 ст.185,ст.70,ст.72 КК України до 2 років обмеження волі, 11.05.2012р. Жовтневим райсудом м.Харкова за ч.3 ст.185,ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 30.04.2015р. за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -
ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто несплату аліментів по виконавчому листу ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , за наступних обставин.
Так, Ленінським райсудом м. Харкова 19.04.2010 року винесено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь його колишньої дружини ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2006 р.н. у розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 10.03.2010р. до досягнення повноліття дитиною. Далі, 06.05.2010р. Ленінським райсудом м.Харкова видано виконавчий лист №2-1927/2010 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 , починаючи з 10.03.2010р. до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_4 у період з 01.05. 2015 року по 01.07.2016р., діючи умисно, з метою ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , свідомо не здійснив жодної виплати та участі у його вихованні не приймав, матеріальну чи будь-яку іншу допомогу не надавав, чим обмежував сина у праві на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психологічний і соціальний) розвиток.
При цьому, ОСОБА_4 у вказаний період часу офіційно ніде не працевлаштувався, хоча мав постійний неофіційний заробіток (дохід), який повинен підлягати обліку при відрахуванні аліментів. Однак він, діючи зі злочинним умислом, свій заробіток приховував.
Таким чином, ОСОБА_4 у зазначений вище період злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.164 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаюється, повністю підтверджує обставини вчинення злочину так, як вони встановлені судом.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, що він дійсно не сплачував аліменти на утримання сина, розмір яких визначено за рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19.04.2010 року, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. У вказаний період неофіційно періодично працював різноробом на будівництві ,отримував біля 200 грн. на день. Про свій обов`язок сплачувати аліменти знає, обіцяє погасити виниклу заборгованість. У вчиненому щиро розкаюється.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження,що характеризують обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у скоєному злочині та кваліфікує його дії за ч.1 ст.164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань не має, не є інвалідом, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільноо, має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий .
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття у скоєному злочині.
Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є рецидив злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання , дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити покарання в межах санкції за ч.1 ст.164 КК України у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілою не заявлено. Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
Процесуальних витрат та речових доказів по кримінальному провадженню немає.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ,потерпілій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1