Справа № 455/1958/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/352/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000695 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_12

представника цивільного відповідача - ОСОБА_13

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 та представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено попередній заставу.

Вирішено питання з речовими доказами.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 10 208 грн. 40 коп.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 та ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_11 витрати на поховання в сумі 22 171 грн. та моральну шкоду в сумі 236 236 грн., на користь держави судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 142 806 грн., на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій покликається на те, що вирок є необгрунтованим через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості. При призначенні йому покарання судом не враховано, що він вперше вчинив злочин, сімейний стан, наявність на утриманні трьох малолітніх дітей та хворої пристарілої матері, виключно позитивні характеристики. У вироку суду невірно зазначено, що він зайняв позицію невинуватості у скоєнні злочину, хоча він лише зазначав, що не пам`ятає всіх обставин справи, тому й погодився на проведення експертизи із застосуванням поліграфа для з`ясування всіх обставин справи. Вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то вважає, що його майновий стан не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та є завищеним.

Просить змінити вирок суду та призначити покарання у виді 5-ти років позбавленні волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Стягнути з нього в користь ОСОБА_11 витрати на поховання 22 171 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн. Стягнути в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 60 000 грн.

На вирок суду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з аналогічних мотивів.

На вирок суду представник ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій покликається на те, що судом не враховано того, що хоча в результаті ДТП ОСОБА_15 померла, а потерпілий ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, однак ОСОБА_7 вини в скоєному не визнав, в момент наїзду перебував в стані алкогольного сп`яніння, не сприяв об`єктивному з`ясуванню та дослідженню обставин справи, а навпаки замовчував такі, завданої потерпілим шкоди не відшкодував. Представник не погоджується з визначеною мірою покарання ОСОБА_7 , оскільки санкція статті передбачає 8 років позбавлення волі, а зменшення міри покарання не сприятиме попередженню вчинення подібних злочинів іншими особами. Судом не вірно враховано при призначенні покарання пом`якшуючі покарання обставини, оскільки ОСОБА_7 вчинив злочин в стані алкогольного сп`ягніння, не розкаявся у вчиненому, намагався ввести в оману суд і перекласти кримінальну відповідальність на невинну особу, не враховано і того, що після вчинення злочину намагався втекти з місця події, однак в цьому йому перешкодили працівники міліції.

Представник потерпілого не погоджується з підставами наведеними судом щодо відмови в задоволенні цивільного позову до ПАТ НАСК «Оранта», оскільки такі зводяться до свідомого способу уникнення відповідальності щодо відшкодування страхової виплати.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення ОСОБА_7 покарання та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 8-ми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вирок в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_11 до ПАТ НАСК «Оранта» скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок про задоволення цивільного позову виходячи з заявлених вимог.

На вирок суду представник ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій покликається на те, що вирок є частково незаконним та необґрунтованим з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Судом не враховано, що злочин, який вчинено ОСОБА_7 є тяжким, в момент наїзду на пішоходів обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, не сприяв з`ясуванню всіх обставин справи, відшкодував за весь час з моменту настання ДТП потерпілому ОСОБА_10 моральну шкоду лише в розмірі 7200 грн. Вважає, те що ОСОБА_7 не визнав вини та намагався перекласти відповідальність на іншу особу підкреслює його негативну поведінку та недбале ставлення до наслідків спричинених злочином, а тому призначене покарання є явно несправедливим через м`якість.

Представник потерпілого не погоджується з рішенням суду в частині відмови в задоволенні цивільного позову до ПАТ НАСК «Оранта», оскільки судом не застосовано норму закону для обґрунтування такого рішення.

Щодо часткового задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілого 142 806 грн., то судом не повно взято до уваги, що потерпілому нанесено неоціненну моральну шкоду, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях у зв`язку із завданими обвинуваченим тяжкими тілесними ушкодженнями за ознакою небезпеки для життя в момент утворення. Потерпілий ОСОБА_10 вважає достатнім визначити загальний розмір завданої моральної шкоди, яку належить стягнути з обвинуваченого в розмірі 500 000 грн.

Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 8-ми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. Вирок в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_10 до ПАТ НАСК «Оранта» скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок про задоволення цивільного позову виходячи з заявлених вимог. Вирок в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення компенсації за завдану моральну шкоду потерпілому ОСОБА_10 змінити та стягнути з обвинуваченого 500 000 грн. моральної шкоди.

Згідно із вироком суду ОСОБА_7 08 вересня 2013 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у с.м.т. Нижанковичі Старосамбірського району Львівської області в районі 00 км + 800 м автодороги Нижанковичі-Самбір-Дрогобич-Стрий у напрямку до м. Добромиль Старосамбірського району Львівської області, при проїзді її ділянки в районі будинку АДРЕСА_2 , грубо порушив вимоги пунктів 1.5 та 1.10 в частині визначення терміну «дорожня обстановка», підпунктів «б» і «д» п.2.3, підпункт «а» п.2.9, пунктів 12.1, 12.4, підпункт «б» п. 12.9, пунктів 13.1, 13.3, підпункту «б» пункту 31.4.3, підпункту «г» пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно-несправним автомобілем (з не відрегульованими відповідно до інструкції з експлуатації транспортного засобу світлом фар та з непрацюючим спідометром), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищуючи максимально дозволену у населеному пункті швидкість, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , які рухалися по правому узбіччі у попутному з автомобілем напрямку, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом, маючи технічну можливість уникнути наїзду на вказаних пішоходів шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди з дотриманням безпечного бокового інтервалу до правого узбіччя, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу з моменту виникнення небезпеки для руху, такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до виїзду на праве, по напрямку його руху, узбіччя та наїзду на пішоходів ОСОБА_15 та на ОСОБА_10 .

Порушення водієм ОСОБА_7 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходи:

ОСОБА_15 згідно висновку експерта № 59 судово-медичної експертизи від 8 жовтня 2013 року отримала тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої щелепи справа, перелому кута тіла нижньої щелепи справа, скальпованої рани лобної ділянки голови зліва, обширної, опоясуючої гематоми шийно-грудної ділянки, двох саден правої гомілки ззаду, крововиливу та саден лівої ступні, травматичного розриву шийного відділу стравоходу та трахеї, травматичного розміжчування шийного відділу хребта в ділянці п`ятого та шостого шийних хребців, травматичного розриву м`язів шиї, від яких померла на місці пригоди;

ОСОБА_10 згідно висновку експерта №288/13 судово-медичної експертизи від 28 жовтня 2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеню, закритого перелому діалізів обох гомілкових кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків, відкритого перелому діафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових відламків під кутом, багатоуламкового перелому лівої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, горизонтальної рани на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині, довжиною 1,5 см, закритого перелому кісток носа та правої гайморової пазухи без зміщення, забійної рани на верхній повіці лівого ока над внутрішнім кутом очної щілини, забійних саден обличчя, синця в правій привушній ділянці, яскраво-червоного крововиливу в білковій оболонці правого ока в ділянці зовнішнього кута очної щілини, ідентичного крововиливу в білковій оболонці лівого ока біля зовнішнього кута очної щілини, синця на боковій поверхні шиї справа, горизонтального садна в ділянці верхівки лопатки на задній поверхні грудної клітки справа, синця в ділянці лівого стегна, синця в ділянці основи першого пальця лівої стопи, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент утворення.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_15 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, а пішохід ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечили апеляційні скарги представників потерпілих, потерпілу ОСОБА_11 , яка підтримала подану в її інтересах апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника ОСОБА_12 , а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника заперечила; потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах представника ОСОБА_12 , які підтримали подану ними та представником ОСОБА_14 апеляційні скарги, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника заперечили; думку прокурора у справі ОСОБА_8 , який підтримав апеляційні скарги представників потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в частині цивільного позову до ПАТ НАСК «Оранта», а врешті апеляційні скарги заперечив, представника цивільного відповідача ОСОБА_13 , яка заперечила апеляційні скарги представників потерпілих в частині заявленого цивільного позову до ПАТ НАСК «Оранта», перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційних скаргах не оспорюється.
Мотиви поданих обвинуваченим ОСОБА_7 та в його інтересах захисником ОСОБА_9 , представником ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 та представником ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 апеляційних скарг про те, що вирок суду є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, визнаються колегією суддів безпідставними.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, необережну форму вини та наслідки вчиненого діяння, дані про його особу, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, має на утриманні троє малолітніх дітей та з ним проживає хвора мати, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, а також позицію потерпілих щодо призначення покарання у максимальних межах. Місцевим судом враховано також обставини, що пом`якшують покарання, а саме: вчинення злочину вперше, позитивні характеристики, часткове добровільне відшкодував потерпілому ОСОБА_10 шкоди, а також наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до вірного висновку про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без реального відбування покарання та призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Покликання в апеляційній скарзі представників потерпілих на те, що місцевим судом відмовлено в задоволенні цивільних позовів до ПАТ НАСК «Оранта», оскільки не застосовано норму закону для обґрунтування такого рішення, визнаються колегією суддів безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п.22.1 Закону України «Про обов`язкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Даним Законом передбачено порядок та процедуру звернення до страховика з приводу здійснення страхового відшкодування шкоди, заподіяної третій особі.

Так відповідно до ст.ст.35, 36 цього Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву визначеного зразка з долученням довідок про ДТП, довідки закладів охорони здоров`я щодо втрати працездатності та інші необхідні документи, що стосуються ДТП. Після розгляду страховиком зазначених документів, він приймає рішення про відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Під час апеляційного розгляду справи представник ПАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_13 пояснила, що оскільки процедура звернення до страхової компанії потерпілими дотримана не була, тому не можливо встановити розмір заподіяної шкоди, проте, це не виключає можливості потерпілих звернутися з відповідними заявами до страховика.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог потерпілих до ПАТ НАСК «Оранта» та роз`яснив їм право заявити позов в порядку цивільного судочинства після дотримання процедури на звернення до страхової компанії, відмови страхувальника в виплаті чи з інших підстав.

Покликання представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 з приводу необхідності стягнення з обвинуваченого розміру завданої моральної шкоди - 500 000 грн., то такі визнаються колегією суддів необґрунтованими.

Допитані в суді судові експерти-психологи ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не змогли пояснити та обґрунтувати рекомендовані ними в актах № 259 та № 260 від 24.03.2014 року грошові компенсації за завдані страждання.

Місцевий суд вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 142 806 грн. виходячи з тяжкості та глибини страждань потерпілого, особи обвинуваченого, який має на утриманні троє малолітніх дітей, який має заробітну плату в розмірі 1500 грн., непрацюючу дружину та хвору матір.

Крім того, враховано, що ОСОБА_7 добровільно відшкодовано потерпілому 7194 грн., що не заперечив в судовому засіданні ОСОБА_10 .

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 та представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 до задоволення не підлягають.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розслідуванні та розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 та представника ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-суддя
Судді: