Номер провадження: 11-кп/785/46/16
Номер справи місцевого суду: 523/272/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурорів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

виправданої: ОСОБА_8

її представника: ОСОБА_9

та захисника: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора прокуратури Суворовського району міста Одеси на вирок Суворовського районного суду міста Одеса від 6 листопада 2015 року.

Цім вироком виправдано:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку міста Одеси, українку, освіта неповна середня, ученицю 10-А класу ЗОШ №71 міста Одеси, проживаючу у АДРЕСА_1 , раніше не судиму

-за ст. 185 ч. 1 КК України;

Як вбачається з обвинувального акту, неповнолітня ОСОБА_8 органами досудового слідства обвинувачувалась у тому що, 20.10.2014 року в період часу з 11:20 год. до 12:05 год., рід час фізкультури в ЗОШ №71, маючи прямий протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшла до приміщення чоловічої роздягальні спортзалу і реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в чоловічій роздягальні нікого не було, таємно викрала з портфеля неповнолітнього ОСОБА_11 мобільний телефон.

Після чого неповнолітня ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись майном, яким заволоділа, на власний розсуд. Таким чином своїми діями завдала матеріальної шкоди ОСОБА_12 на суму 1 100 грн.

Районний суд визнав ОСОБА_8 невинною у злочину за недоведеністю.

В апеляції прокурор просить скасувати виправдувальний вирок і призначити новий судовий розгляд, у зв`язку з невідповідністю висновків суду матеріалам справи та істотним порушенням вимого кримінального процесуального закону.

Так прокурор вказує, що суд в порушенні вимог п.1 ч. 3 ст. 374 КПК України, не вказав підстав для виправдання обвинуваченої з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Крім того у вироку відсутній аналіз і оцінка доказів, що були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, прокурорів, які підтримали доводи апеляції, неповнолітню ОСОБА_8 , її законного представника та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги судом першої інстанції дотримані не були.
Зокрема, судом у вироку були перераховані покази потерпілої і свідків, але не дана їм оцінка.

Усе обґрунтування виправдувального вироку, зводиться до того, що суд вказав, що жоден із учасників судового розгляду прямо не вказує на ОСОБА_8 , як на особу яка саме скоїла злочин.

Під час апеляційного перегляду вироку встановлені ще і істотні порушення районним судом вимог КПК України. Ці порушення унеможливлювали прийняття судом першої інстанції законного та обґрунтованого рішення за результатами розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , та не дають можливості апеляційному суду прийняти рішення за цим обвинувальним актом в порядку п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

У відповідності до положень ст. 409, 412, 415 КПК України встановленні апеляційним судом порушення вимог закону при розгляді обвинувального акту в суді першої інстанції, тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно положенням ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України - є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 викладені лише анкетні данні обвинуваченої, зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювалася остання на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення (а.с.2-3).

Разом з цим, вказані відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_8 , за цим процесуальним рішенням (обвинувальним актом) - фактично має статус підозрюваної.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 , після викладення фактичних обставин справи, фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 за передбаченою законом процедурою висунуте не було, оскільки воно, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті.

Аналіз наведених норм КПК України вказує на те, що обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового кримінального провадження відносно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 3, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний акт - документ, у якому формуються твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, який після його складання слідчим затверджується прокурором.

Натомість з обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що він складений слідчим, підписаний від імені прокурора, але в ньому відсутня печатка відповідної прокуратури, що свідчить про неналежне затвердження обвинувального акту та на відсутність підстав розглядати надані суду матеріали, як офіційні документи.

Проте, суд першої інстанції на вказані недоліки обвинувального акту уваги не звернув і за відсутності пред`явленого у встановленому законом порядку обвинувачення ОСОБА_13 , розглянув фактично не висунуте обвинувачення.

Суд першої інстанції на наведені вище порушення вимог ст. 291 КПК України під час підготовчого провадження уваги не звернув та розглянув обвинувальний акт, що суперечить вимогам положень ст. 2, 7 КПК України, які визначають завдання та загальні засади кримінального провадження.

З огляду на положення ст. 7, 9 КПК України, з урахуванням ігнорування судом першої інстанції положень ст. 291 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотним порушенням вимог КПК України та вказане порушення, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнається апеляційним судом суттєвим.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 та ст. 412 КПК України, встановлені обставини унеможливлюють прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, та тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог ст. 314 КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України, провести підготовче провадження у відповідності до вимог Глави 27 Розділу IV КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. 2, 7 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію прокурора частково задовольнити.
Вирок Суворовського районного суду міста Одеса від 6 листопада 2015 року в відношенні ОСОБА_8 , скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі суддів.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4