У Х В А Л А
Справа № 185/2950/16-к

Провадження № 1-кс/185/469/16

06 квітня 2016 року м.Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ТОВ «Дайвер лтд» на постанову слідчого про закриття кримінального провадження ,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ТОВ «Дайвер лтд» на постанову старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000046, внесеного до ЄРДР 26 липня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Мотивуючи подану скаргу та вимагаючи її задоволення заявник вказує на незаконність винесеної слідчим постанови, вважаючи, що під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження, слідчий порушив вимоги ст.2, ч.1 ст.91, ч.3 ст.93, ст.94 і ст.220 КПК України, допустивши неповноту досудового слідства та неповне з`ясування обставин, що мають значення у кримінальному провадженні.

Вивчивши зміст скарги, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, вислухавши думку прокурора, який приймав участь при розгляді скарги, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право заявника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Як вбачається з вимог п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя за наявності відповідних заяви та підстав, може поновити строк подання скарги, передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

З точки зору дотримання права заявника на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, доводи наведені заявником з приводу обґрунтування поважності причин пропуску строку є належними підставами для поновлення строку подання скарги.

Даючи оцінку вимогам викладеним по суті оскаржуваної постанови слідчого, приходжу до наступного висновку.

Слідчому судді надано матеріали кримінального провадження № 0000046, з якого вбачається, що слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження від 02 березня 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно вимогам ч.3 вказаної статті слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п.1.2,4 ч.1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

При цьому, у відповідності із вимогами закону слідчий повинний вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя вважає, що доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є необґрунтованими.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину, передбаченого ст.382 КК України, з об`єктивної сторони повинен характеризуватися однією з наступних дій або бездіяльності: 1) невиконання судового рішення, 2) перешкоджання виконанню судового рішення, а із суб`єктивної сторони даний склад злочину характеризується прямим умислом.

Таким чином, кримінальна відповідальність за ст.382 КК України настає для боржника не у зв`язку із невиконанням судового рішення взагалі, а лише у звязку із умисним не виконанням судового рішення.

Крім цього, в спірному випадку правовідносини, які стали підставою для звернення до суду із даною скаргою стосуються примусового виконання судового рішення, у зв`язку із чим на них розповсюджується дія спеціального Закону України «Про виконавче провадження», яким законодавець визначає передумови щодо можливості звернення безпосередньо державного виконавця, а не стягувача, до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону за невиконання судового рішення лише після притягнення боржника до адміністративної відповідальності за невиконання останнім рішення суду.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді кримінальної відповідальності за ст.382 КК України не за наявність факту невиконання зобов`язань взагалі, а за умисне невиконання (невиконання або перешкоджання у виконанні) судового рішення.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю , що правові підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 55, 60, 303-304, 306-307 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ТОВ «Дайвер лтд» процесуальний строк на оскарження постанови слідчого від 02 березня 2016 року про закриття кримінального провадження.

В задоволенні скарги ТОВ «Дайвер лтд» на постанову старшого слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 02 березня 2016 року відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1