Справа № 534/1688/16-к
№ 1-кп/534/176/16
У Х В А Л А
27 вересня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4

здійснивши підготовче судове засідання кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001053 від 27 серпня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в :

До Комсомольського міського суду Полтавської області з Кременчуцької місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 , який збвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.190 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги кримінального процесуального закону, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із заявами про проведення підготовчого судового розгляду у їх відсутність.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, вивчивши матеріали судової справи, суд приходить до висновку, що зазначений обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, окрім іншого, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.291 цього Кодексу.

При перевірці матеріалів провадження судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки не містить чіткого, зрозумілого та повного викладу обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та відповідної правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Так, виходячи із змісту ч.1 ст.91 КПК України формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

Обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодної з наведених у ч.1 ст.91 КПК України істотних обставин вчинення кримінального правопорушення і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акту повинна містити в собі не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного злочину. Відсутність в обвинувальному акту правової кваліфікації дій особи по кожному епізоду злочинної діяльності унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Із змісту обвинувального акту вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, а саме:

«І. 26 серпня 2016 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні майстерні по ремонту телефонів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявив мобільний телефон марки «НТС Desire 600 dual sim» вартістю 3543 грн., який належить ОСОБА_6 , де в нього виник злочинний умисел на заволодіння вищевказаним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та мети, ОСОБА_4 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів вищевказаним мобільним телефоном.
У подальшому ОСОБА_4 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3543 грн.
ІІ. 26 серпня 2016 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 прибув в приміщенні ПТ ломбард «Соколенко і Ко», що знаходиться за адресою: м.Горішні Плавні, пр.Героїв Дніпра, 42, де виявив мобільний телефон «НТС Desire 600 dual sim» вартістю 3543 грн., який був переданий до вищевказаного ломбарду за 450 грн. та на той момент перебував на зберіганні у зазначеному ломбарді, де в нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи відкрито, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом обману експерта-оцінювача ОСОБА_5 , заволодів вищевказаним мобільним телефоном марки «НТС Desire 600 dual sim», чорного кольору, та покинув приміщення ломбарду, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій стороні ПТ ломбард «Соколенко і Ко» в особі ОСОБА_5 заподіяно матеріальної шкоди на суму 450 грн.»

Незважаючи на те, що ця справа є нескладною, обставини, за яких вчинено згадані кримінальні правопорушення, викладено слідчим у формі, яка не дозволяє однозначно розуміти зміст обвинувачення.

Діям ОСОБА_4 за другим епізодом надано правову кваліфікацію за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, проте із змісту формулювання самого обвинувачення вбачається, що ОСОБА_4 інкриміновано заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), при цьому не зазначено, що викрадення розпочалося як шахрайство, але в процесі вчинення правопорушення переросло у відкрите. Спосіб вчинення грабежу не зазначено. Тобто правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України не відповідає фабулі збвинувачення.

Також суд звертає увагу на те, що грабіж відноситься до кримінальних правопорушень з матеріальним складом. Тому, крім діяння (відкрите викрадення), обов`язковою її ознакою є позитивна матеріальна шкода, спричинена викраденням майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням. Предметом грабежу є майно, гроші, цінні папери тощо.

Як вбачається із змісту формулювання обвинувачення, за другим епізодом злочинної діяльності, предметом злочину зазначено мобільний телефон «НТС Desire 600 dual sim» вартістю 3543 грн. Не дивлячись на те, що власником згаданого телефону являється потерпілий за першим епізодом - гр-н ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.55 КПК України, за другим епізодом злочинної діяльності його потерпілим не визнано.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Проте, при викладенні формулювання обвинувачення, органи досудового розслідування використовують хибну правову конструкцію, а саме зазначають, що діями обвинуваченого шкоду завдано юридичній особі, а саме ПТ ломбард «Соколенко і Ко», але чомусь «в особі ОСОБА_5 ». Не дивлячись на те, що вартість зазначеного в обвинуваченні предмету злочину (телефону) становить 3543 грн., ОСОБА_4 за епізодом грабежу інкриміновано спричинення майнової шкоди у розмірі лише 450 грн.

З пояснень в підготовчому засіданні прокурора ОСОБА_3 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 залишив приміщення ломбарду заволодівши мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 та готівковими коштами ПТ ломбард «Соколенко і Ко» у розмірі 450 грн., проте, відповідно до обвинувальному акту, викрадення готівки ОСОБА_4 не інкримінується.

Відповідно до реєстру досудового розслідування у кримінальному провадженні потерпілим за епізодом грабежу помилково визнано фізичну особу ОСОБА_5 , який власником викраденої готівки не являється.

Наведені вище недоліки неможливо усунути під час судового розгляду шляхом зміни обвинувачення в суді, тим більше, що згідно реєстру досудового розслідування відомості про викладення готівкових коштів у розмірі 450 грн. до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися та досудове слідство за цим фактом не проводилось.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що, у свою чергу, унеможливлює призначення судового розгляду на підставі та порушує право обвинуваченого на захист від цілком зрозумілого обвинувачення і позбавляє суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення як цього вимагає ст.347 КПК України.

Враховуючи вище викладене обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, що його затвердив, для усунення зазначених вище недоліків, які слід усунути у визначенні кримінальним процесуальним законом строки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109, 291, 314, 315, 316, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001053 від 27 серпня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.190 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1