Справа № 751/1701/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/478/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року, постановлену щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницького, відбуваючої покарання в ЧВК № 44, АДРЕСА_1 , засудженої за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, засуджена подала апеляційну скаргу в якій просить застосувати до неї ст. 81 КК України. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, які мають істотне значення для її умовно-дострокового звільнення, а саме: за час відбування покарання в ЧВК № 44 не мала жодного порушення, працює на швейному виробництві. Також не враховано її вік, наявні захворювання.

Як встановив доведеним суд 1-ї інстанції, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2013 року. Початок строку відбуття покарання 16 жовтня 2012 року.

Заслухавши доповідача, прохання засудженої задовольнити апеляційну скаргу та думку прокурора про залишення її без задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

У характеристиці засудженої від 23 лютого 2016 року, виданої адміністрацією Чернігівської виправної колонії № 44, зазначено, що засуджена ОСОБА_6 до ЧВК № 44 прибула 08 лютого 2014 року зі слідчого ізолятора м. Одеси, де характеризувалась негативно, режим утримання порушувала, за що на неї було накладено два стягнення правами начальника слідчого ізолятора, які погашені у встановленому законом порядку. До праці не залучалась. Заохочення не оголошувались. З 17 лютого по 29 травня 2015 року засуджена перебувала в слідчому ізоляторі м. Одеси, де характеризувалась негативно, режим утримання порушувала, за що на неї було накладено стягнення правами начальника слідчого ізолятора, яке погашене у встановленому законом порядку. До праці не залучалась. Заохочення не оголошувались.

Згідно висновку адміністрації ЧВК № 44 засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, з врахуванням зарахованого судом строку попереднього ув`язнення у відповідності до ст. 72 КК України, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, за весь час відбування покарання характеризується посередньо, до праці відноситься задовільно, а не сумлінно, за порушення режиму тримання оголошувалось три стягнення, які нещодавно погашені у встановленому законом порядку. Згідно вироку провину у скоєному злочині визнає повністю, але не усвідомлює соціальної небезпечності вчиненого злочину, неодноразово засуджувалась за однорідні злочини, звільнялась згідно Указу Президента України «Про помилування», з іспитовим строком, але належних висновків для себе не зробила та знову скоїла тяжкий злочин.

Якихось даних, які б спростовували викладені в характеристиці обставини, засуджена не навела.

Викладені в характеристиці обставини, на думку колегії суддів, у своїй сукупності не дають підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання.

Оскільки поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, і заохочення за цей час не застосовувались, тому одне лише відбуття встановленої законом частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року щодо неї без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4