АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 р., якою продовжено строк тримання під вартою до 24 вересня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась у м. Одесі, зареєстрована та фактично мешкає у буд. АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
встановила:
Відповідно до наданих матеріалів органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона у період 2015 по 2016 роки у м. Одесі сприяла діяльності терористичної організації, так званої, «Донецька народна республіка», шляхом передачі представнику вказаної терористичної організації службової інформації Одеської філії ПАТ «Укрзалізниця» стосовно здійснення перевезень залізничним транспортом сил та засобів, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

08 лютого 2016 року відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за № 0000020 за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

24 квітня 2016 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК і повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

25 квітня 2016 року слідчим суддею щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 22 червня 2016 року.

Вказане судове рішення ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 23 травня 2016 року скасоване та постановлене нове, яким змінено тривалість строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 21 червня 2016 року.

Заступником прокурора Дніпропетровської області 17 червня 2016 р. продовжено строк досудового розслідування до чотирьох місяців, тобто, до 24 серпня 2016 р.

В цей же день слідчим суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання ОСОБА_7 під вартою продовжено до 15 серпня 2016 р., а 11 серпня 2016 р. цим же судом продовжено строк тримання під вартою щодо останньої до 24 вересня 2016 р.

Приймаючи таке рішення, суддя послався на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінуємого злочину, врахував його тяжкість та існування ризику переховування, перешкоджання кримінальному провадженню, приховування або спотворення будьякої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин справи через, що прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.
Захисник не згоден за дагним рішенням. В апеляції просить його скасувати. Постановити нове, яким відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою. звільнивши останню з-під варти. Крім того, просить визначити розмір застави в межах, передюачених вимогами ч. 5 ст. 182 КПК з покладанням на підозрювану відповідних процесуальних обов`язків.
Судове рішення вважає необґрунтованим , а висновки такими, що суперечать фактичним обставинам справи.
Вказує на істотні порушення процесуального закону, на те, що стороні захисту не вручені копії клопотання про продовження строку тримання під вартою, та не надано процесуальних документів, які б обґрунтовували подальше тримання ОСОБА_9 під вартою.
Вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились, а органом слідства не проведено запланованих експертних досліджень, слідчих та розшукових дій, через, що формально продовжуються строки досудового розслідування та подальше тримання під вартою підозрюваної.
Звертає увагу на те, що документи, що посвідчують особу ОСОБА_7 закордонний паспорт та паспорт громадянина України, вилучені та знаходяться в матеріалах кримінального провадження, через, що ризик переховування вважає необґрунтованим.
Вважає, що судом не враховано даних про особу підозрюваної, яка має міцні соціальні зв`язки, двох дітей, постійне місце проживання, що до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, та належно виконує свої процесуальні обов`язки.
Зауважує на тому, що строк досудового розслідування продовжено вдруге, а зміст клопотань про його продовження не змінився, що свідчить про те, що протягом тривалого часу не вживаються процесуальні заходу направлені на встановлення істини по справі.
Під час апеляційного розгляду захисник підтримала доводи апеляції та просила ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому у продовженні строку тримання під вартою, та звільнити ОСОБА_9 з-під варти. Розмір застави визначити згідно з вимогами ст. 182 КПК.
Підозрювана підтримала позицію свого захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляції та просив ухвалу залишити без змін.
Слідчий ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджував, що застосування щодо ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки останньої. Тому підтвердженням являється її поведінка до затримання, коли та разом з чоловіком ОСОБА_9 мала намір перейти кордон. Тяжкість скоєного і передбачене за нього покарання у вигляди тривалого позбавлення волі будуть спонукати останню уникнути відповідальності. Доводи захисту про порушення права на отримання копій протоколів процесуальних дій, якіб підтверджували обгрунтованість необхідності продовження строків тримання під вартою, вважає безпідставними, оскільки такі протоколи вручено особисто захиснику та ОСОБА_9 після їх проведення.

Заслухав суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, вислухавши думки учасників судового засідання, колегія суддів вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
При вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу тримання під вартою суд повинен керуватись вимогами ст. ст. 177, 178, 197, 199 КПК.
Надані матеріали дозволяють колегії суддів дійти до висновку про те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, перевірив обґрунтованість висунутих останнім ризиків, а саме ухилитись від слідства та суду, знищення речей, які мають істотне значення для встановлення істини по справі та прийшов до висновку про їх наявність.
На думку колегії, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами.
Крім того, в підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину свідчать дані, які містяться:
-в протоколі огляду місця події;
-в протоколах огляду електронної скриньки ОСОБА_11 від 18, 29 лютого 2016 року та 28 березня 2016 року, які підтверджують факт передачі службової інформації «ПАТ Укрзалізниця» щодо передислокації сил АТО засобами залізничного транспорту;

-в протоколі огляду мобільного терміналу, вилученого у ОСОБА_9 під час особистого обшуку 24 квітня 2016 року про наявність на картці пам`яті фотокопій службової документації ОФ «Укрзалізниця», ідентичних переданим терористичної організації «ДНР».

Також в ході огляду мобільного терміналу зафіксовано програмне забезпечення «teleqram messenger» серед контактів адресної книги якого ідентифікований - ОСОБА_12 , який приймає активну участь у сприянні діяльності терористичної організації;

-протоколом обшуку місця роботи від 24 квітня 2016 р. з фототаблицею, де відображено робоче місце підозрюваної де здійснювалось фотографування службових документів щодо військових перевезень;

-протоколами виучено майна під час проведення особистого обшуку;

-протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_11 .

Сукупність вказаних даних свідчать про те, що саме ОСОБА_9 у період 2015-2016 р. у м. Одеса сприяла діяльності терористичної організації так званої, «ДНР» шляхом передачі представнику вказаної терористичної організації службової інформації Одеської філії ПАТ «Укрзалізниця» стосовно здійснення перевезень залізним транспортом сил та засобів, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

Сукупність наведених даних спростовує доводи захисника про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів щодо обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_9 .
Крім того, не можна не звернути уваги на те, що такий висновок узгоджується із рішенням ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" про те, що «факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу».
Обговорюючи посилання сторони захисту на порушення процесуального закону, пов*язаного з ненаданням на ознайомлення з матеріалами, які обґрунтовують клопотання про продовження тримання під вартою, колегія вважає їх безпідставними, оскільки ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами кримінального провадження відбувається за встановленим порядком, передбаченим вимогами ст. 290 КПК.
Відповідно дол вказаної норми, слідчий або прокурор, визнавши зібраними під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, зобов`язані повідомити підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування.
Вказаною нормою передбачений порядок відкриття матеріалів на стадії складання обвинувального акту. Під час проведення досудового розслідування такий обов`язок на слідчого та прокурора не покладено.
Крім того, слідчим в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначено, що стороні захисту попередньо були надані матеріали для ознайомлення, а з іншими матеріалами та висновки експертних досліджень захисник та підозрювана можуть ознайомиться під час відкриття матеріалів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що прокурором та слідчим суддею дотримано встановлений ст. 199 КПК порядок продовження строку тримання під вартою.
Вказані апеляційні доводи захисника щодо ненадання матеріалів для ознайомлення слідчим ОСОБА_10 вже були предметом судового розгляду в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 р. і в задоволенні скарги ОСОБА_6 про визнання бездіяльністю слідчого та зобов`язання останнього їх надати - відмолено.
Твердження захисника щодо порушення процедури вручення копії клопотання про продовження строку тримання під вартою також безпідставні. Вони спростовані даними, які містяться в наданих матеріалах.

Так, 11 серпня 2016 р. об годині 11 год. 30 хвил. підозрюваній ОСОБА_9 та її захиснику вручено копію клопотання, про що свідчить власноручний підпис останніх. Відповідно до даних журналу судового засідання судовий розгляд розпочався о 19 год. 53 хвил.
Із наведеного вбачається, що слідчим та судею дотримано вимоги ст. 184 ч. 2 КПК про надання клопотання та матеріалів підозрюваній не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Посилання захисника на наявність постійного місця проживання та дітей, як на підстави для зміни запобіжного заходу, самі по собі, на думку колегії, не можна віднести до підстав, якіб давали можливість для зміни запобіжного заходу. Колегія вважає, що їх можна враховувати в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Крім того, на переконання колегії суддів, наявність постійного місця проживання, не може свідчити про те, що таке стане перешкодою для її ухилення від слідства, оскільки тяжкість покарання, яке передбачене за злочин, який інкримінується ОСОБА_9 , і передбачене за нього покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, може спонукати останню вплинути на хід кримінального провадження. Приймаючи до уваги, що по справі необхідно провести допит свідків, які проживають за межами м. Дніпро та при необхідності провести одночасні допити та впізнання підозрюваної, отримати від останньої зразки голосу та мови для проведення фоноскопічного дослідження, перебуваючи на волі, остання може вплинути на хід розслідування.
Сукупність вищенаведених органом слідства і судом першої інстанції доводів приводить колегію суддів до висновку про безпідставність тверджень захисту про відсутність мотивування про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 .
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що заявлені органом слідства ризики не зменшились, вважає, що судом правильно враховано факт переховування останньої, яка разом з чоловіком ОСОБА_11 вже намагалась виїхати за межі України.
Колегія вважає, що така сукупність даних, на які послався суд першої інстанції, а також обсяг процесуальних дій, які ще необхідно виконати слідчому, виправдовує подальше тримання ОСОБА_9 під вартою і зміна запобіжного заходу на менш суворий, на думку колегії, є недоцільним. Також враховано позицію сторони обвинувачення, які в судовому засіданні вказали, що строк досудового розслідування в подальшому продовжуватись не має необхідності, а після отримання результатів експертних досліджень буде складений обвинувальний акт та відкриті матеріали.
Сукупність обставин, які ще необхідно встановити і перевірити, за твердженнями органу слідства, унеможливлюють знаходження підозрюваної на волі, оскільки такі обставини пов`язані з проведенням слідчих дій за участю самої підозрюваної, свідків, експертного дослідження, що є необхідним для встановлення істини по справі.
Посилання захисту на безпідставність продовження прокурором строку досудового розслідування не являється предметом судового дослідження, оскільки не передбачено процесуальним законом.

Твердження захисту про те, що підозрювана за станом здоров`я не може утримуватись під вартою не підтверджені відповідними даними. Тому надані довідки не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Твердження захисника про можливість застосування щодо ОСОБА_9 застави, не передбачені процесуальним законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 258-258-5 КК.
Таким чином, колегія суддів не знайшла підстав для скасування рішення суду першої інстанції і застосування щодо підозрюваній ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 р. про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою до 24 вересня 2016 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2