Справа № 567/197/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

законного предтавника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засідані в залі суду в м. Острог кримінальне провадження №0000049 по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів, Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживачого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, учня 2 курсу Плужненського професійного аграрного ліцею, паспорт НОМЕР_1 , виданий Ізяславським РС УДМС України в Хмельницькій області, 20.12.2014р., раніше судимого 09.07.2014 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.105 КК України звільнений від призначеного покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам до досягнення ним повноліття,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.

встановив :
31 серпня 2015 року о 00:30 год., ОСОБА_5 з метою вчинення наруги над могилами, з корисливих мотивів, прийшов на територію кладовища в АДРЕСА_2 , перебуваючи на якому підійшов до могил померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були огорожені надмогильною чугунною огорожею, де руками пошкодив та демонтував 20 секцій чугунної огорожі могил, загальною вагою 350 кг, вартістю 2 грн 50 коп за 1 кг брухту чорного металу, на загальну суму 875 грн., які надалі переніс до господарства своєї знайомої ОСОБА_10 , де неповнолітній ОСОБА_5 тимчасово проживав, тим самим незаконно заволодів ними, та, в подальшому, розпорядився за власним розсудом, оплатно збувши їх, чим заподіяв моральної шкоди рідним і близьким померлих.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушеня визнав себе повністю та показав, що 30.08.2015 року, близько обідньої пори він приїхав до м. Острог Рівненської області та пішов до своєї дівчини ОСОБА_10 , з котрою зустрічається. В неї він пробув до пізнього вечора, а потім, коли вона вже лягла спати, він вирішив піти на кладовище, та демонтувати металеву огорожу, яка стояла навколо могили. Дану огорожу він неодноразово бачив до цього, так як кладовище розташоване біля будинку його дівчини, тому його видно з дороги. Близько 00:30 год., 31.08.2015 року, він зайшов на територію кладовища, де руками пошкодив та демонтував п`ять прольотів огорожі із восьми, так як два прольоти були незручно демонтувати через огорожу біля іншої могили, а в одному прольоті секцій не було. Тобто, в загальному він демонтував 20 секцій огорожі, так як в одному прольоті було по 4 секції. Дані секції, він за декілька разів переніс на територію господарства де проживає ОСОБА_10 та поскладав їх у поліетиленові мішки, після чого ліг спати в її будинку.

В подальшому, зранку 31.08.2015 року, він зателефонував до свого знайомого ОСОБА_11 , та повідомив йому, що хоче здати деякі речі на металобрухт та попросив його приїхати автомобілем до будинку дівчини. ОСОБА_12 погодився, та через декілька хвилин приїхав, після чого він повиносив мішки із секціями огорожі з подвір`я ОСОБА_10 та повантажив їх у автомобіль ОСОБА_12 , та вони разом поїхали на пункт прийому металобрухту в м. Острог. Приїхавши туди, він розвантажив секції огорожі, після чого їх поважили. Дані секції огорожі заважили 350 кілограм, за що він отримав 700 гривень. В подальшому, він розрахувався із ОСОБА_12 за допомогу, а решту грошових коштів розтратив на власні потреби.

На сьогодні він матеріальну шкоду для потерпілого відшкодував.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина доведена зібраними та перевіреними в залі суду доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що в районі ВПУ м. Острога розташоване кладовище на котрому поховані його дід та баба - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Місце їх поховання було огорожене парканом у вигляді стовпчиків до котрих були прикручені чугунні секції. Загальна кількість секцій становила 28 штук і один проліт був пустий, так як там мала бути хвіртка. Крадіжку огорожі на могилі діда та баби він виявив у вересні 2015 року. Було викрадено двадцять секцій із пяти прольотів. На даний час завдану шкоду йому відшкодовано.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 показала, що про факт скоєння кримінального правопорушення вона дізналася лише коли її викликали працівники міліції. Син скоїв злочин, так як на даний час вийшов з-під її контролю та не слухається її. ЇЇ чоловік та старший син на даний час проходять службу в зоні АТО, а тому на ОСОБА_5 не має чоловічого впливу. Рахує, що це останній випадок коли її син так поступив і в подальшому такого не повториться.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив той факт, що в кінці серпня місяця 2015 року, по проханню свого знайомого ОСОБА_5 , своїм власним автомобілем перевозив металобрухт на пункт прийому металобрухту в м. Острозі по вул. Мануїльського. Де ОСОБА_5 брав металобрухт не розпитував. За свої послуги лише попросив відшкодувати використаний бензин.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що в кінці серпня місяця 2015 року придбав у ОСОБА_5 металобрухт за що заплатив 700 гривень. ОСОБА_5 для нього повідомив, що цей металобрухт належить йому та не є краденим.

Відповідно до довідки-розрахунку, вага викраденої чавунної огорожі становить 350 кг. Вартість одного кілограму брухту чорних металів, станом на 31.08.2015 року становить 2,5 гривень. Таким чином вартість викраденої огорожі з могили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розташованої на території цвинтаря, що в м. Острог по вул Татарська Рівненської області становить 350 кг. х 2,5 грн. = 875 гривень. (а.с. 65).

Крім того протоколом огляду від 06.02.2016 року зафіксовано сліди пошкодження огорожі на кладовищі біля пам`ятників похованих там померлих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 50-53).

Суд рахує, що дії неповнолітнього ОСОБА_5 обґрунтовано кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.3 ст. 297 КК України, тобто наруга над могилою, яка виразилася у викраденні предметів, що знаходяться в місці поховання, вчинена з корисливих мотивів.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, не працюючий, навчався в Плужненському професійному аграрному ліцеї з котрого на даний час відрахований, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання характеризується негативно, раніше судимий 09.07.2014 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.105 КК України звільнений від призначеного покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батькам до досягнення ним повноліття, на «Д» обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.

Його характеризуючі дані підтверджуються звітом про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеного 04 квітня 2016 року відповідно до вимог ст.ст. 485,487 КПК України.

Суд, як обставину що пом`якшує покарання обвинуваченого враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. ОСОБА_5 злочин скоїв будучи неповнолітнім, матеріальний збиток потерпілому на даний час відшкодовано.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не має.

При таких обставинах суд рахує, що виправлення та перевиховання неповнолітнього ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України.

При цьому суд не рахує за можливе застосовувати при призначенні покарання ст.71 КК України із наступних підстав.

Частина 1 ст. 105 КК України, на яку посилається прокурор, буквально не зобов`язує суд постановляти вироки за наявності підстав та умов у ній перелічених, а лише визначає «момент», на якому суд може визнати, що неповнолітній не потребує застосування покарання, в тому числі, і на момент постановлення вироку, що передбачено також і п. 4 ч. 1 ст. 324, ст. 445 КПК України.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Виходячи зі змісту ст. 71 КК України правила призначення покарання за сукупністю вироків застосовуються у разі, якщо засуджений вчинив новий злочин в період після постановлення вироку в першій справі і до повного відбуття ним призначеного судом покарання.

Визначення (обчислення) невідбутої частини покарання здійснюється судом, виходячи з того, чи відбувала особа призначене їй покарання реально (фактично), була повністю чи достроково, або умовно звільнена від його відбування або невідбуту його частину було замінено більш м`яким покаранням.
Виходячи з цього, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком належить вважати: покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (ст. ст. 75, 79 ККУ); частину покарання, від якого особу звільнено умовно-достроково (ст. 81 ККУ); невідбуту частину більш м`якого покарання, призначеного судом особі в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 ККУ); частину покарання, від відбування якого звільнена вагітна жінка або жінка, яка має дитину (дітей) віком до трьох років (ст. 83 ККУ); невідбуту частину покарання, замінену в порядку амністії (ст. 86 ККУ); невідбутий строк позбавлення волі, призначений судом в порядку заміни довічного позбавлення волі позбавленням волі на певний строк (ст. 87 ККУ); частину будь-якого основного покарання, невідбуту засудженим; додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 09.07.2014р. був звільнений від призначеного покарання із застосуванням відносно нього примусового заходу виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків, що не може бути підставою для застосування ст.71 КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.104 КК України, ст.ст. 323,324 КПК України, суд

засудив :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.297 КК України та призначити покарання - чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши для нього іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку надати обвинуваченому та прокурору негайно. Інші учасники кримінального провадження можуть отримати копії вироку в канцелярії суду.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1