11-сс/775/147/2016(м)
263/7008/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002051 від 06 червня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2016 року про застосування щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого машиністом крана у ПАТ «Азовсталь», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжного у заходу виді домашнього арешту,

в с т а н о в и л а:

СВ Центрального відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області проводиться досудове розслідування кримінальне провадження № 0002051 від 06 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 червня 2016 року приблизно о 22.00 год. ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї буд. АДРЕСА_3 , утримуючи в руці кухонний ніж, переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно завдав потерпілому ОСОБА_7 один удар вказаним вище кухонним ножем в область черевної порожнини, спричинивши останньому тілесні ушкодження, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

06 червня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

07 червня 2016 року до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області звернулась старша слідча слідчого відділення Центрального відділення поліції Маріупольського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 із клопотанням, погодженим із прокурором ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2016 року відмовлено в задоволенні вказаного вище клопотання, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб до 05 серпня 2016 року включно; покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчої СВ Центрального ВП Маріупольського ВП ГУ НП в Донецькій області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , прокурора, суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , цілодобово без поважних причин без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням часу, необхідного для виконання трудових обов`язків.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором надана апеляційна скарга, в якій він просив оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати і застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що в результаті впливу підозрюваного на свідків, показання останніх під час судового розгляду можуть бути спотворені.

Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчим суддею неналежно врахована суспільна небезпека скоєного кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, утримуючи в руці кухонний ніж, переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілому удару вказаним вище кухонним ножем в область черевної порожнини, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Вказане не виключає можливість продовження ОСОБА_6 своєї злочинної діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, підозрюваного ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, без зміни, перевіривши матеріали досудового розслідування й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, в її межах, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати і визначені у п.п.1-11 ч.1 цієї статті обставини у їх сукупності.

Так, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею було оцінено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які наголошує слідчий, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчого по суті.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимості не мав, до кримінальної відповідальності притягається вперше, працевлаштований, має постійне місце проживання в м. Маріуполі, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

У той же час, даних, які б вказували на те, що ОСОБА_6 на виклики органів досудового розслідування для проведення слідчих дій систематично не з`являється слідчим не наведено; будь-якого негативного впливу чи перешкод у розслідуванні даного кримінального провадження матеріали клопотання не містять, конкретних дій, пов`язаних з невиконанням вимог слідчого з боку підозрюваного ОСОБА_6 не вчинялося, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність вагомих підстав для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Крім того, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.194 КПК України, слідчий суддя обрав підозрюваному інший, більш м`який вид запобіжного заходу - домашній арешт без застосуванням електронних засобів контролю, а також поклав на підозрюваного ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний може вчиняти інші злочини та перешкоджати у розслідуванні інкримінованого йому злочину, незаконно впливати на свідків не підтверджуються будь-якими реальними доказами та є лише припущеннями, а тому відсутні й будь-які підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч доводам поданої апеляційної скарги прокурора.

Розглядаючи доводи апеляції з приводу тяжкості злочину та очікуваного покарання, колегія суддів виходить з наступного.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Колегія суддів наголошує, що тяжкість злочину та очікуване покарання не може бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваної особи найсуворішого запобіжного заходу та повинно враховуватися у сукупності з іншими, визначеними ст.178 КПК України обставинами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому цілодобово залишати житло є достатнім для забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків.

А тому, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, вагомих підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного у заходу виді домашнього арешту, залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3