Справа № 591/2607/16-к
Провадження № 1-кп/591/286/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м.Суми
Зарічний райсуд м. Суми в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за № 0000040 від 16.04.2015 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольський, Республіка Казахстан, громадянина України, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою неодруженого (розлученого), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має на утриманні неповнолітніх дітей, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 28.01.2015, такелажника евакуаційного відділення ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , сержанта за призовом під час мобілізації на особливий період, РНОКПП: НОМЕР_2
обвинуваченого за ст. 407 ч. 4 КК України

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» 28.01.2015 сержант ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією на особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).
В подальшому, 06.03.2015 сержант ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), де наказом командира вказаної військової частини (по стройовій частині) № 71 від 06.03.2015 призначений на посаду водія-електрика радіорелейної станції взводу зв`язку батареї управління.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 29 березня 2015 року сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням частини під час проведення вечірньої перевірки наявності особового складу на шикуванні батареї управління о 21 год. 00 хв. 29.03.2015. Крім того, під час незаконної відсутності у військовій частині сержант ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, на телефонні дзвінки командування підрозділу, в якому проходить військову службу, та командування частини не відповідав, про своє місце знаходження командування не повідомляв.
10 листопада 2015 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу. Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.04.2016 термін дії вищевказаної ухвали від 10.11.2015 про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 продовжено до 26.10.2016 включно.
26 травня 2016 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим о 09 год. 05 хв. співробітниками вказаного правоохоронного органу на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.04.2016 та доручення військової прокуратури Сумського гарнізону затримано підозрюваного ОСОБА_4 , після чого 27 травня 2016 року останнього доставлено до органу досудового розслідування до військової прокуратури Сумського гарнізону.
27 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми сержанту ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зазначеною ухвалою на ОСОБА_4 , зокрема, покладені обов`язки щодо заборони залишати територію м. Суми без дозволу органу досудового розслідування.
Цього ж дня сержант ОСОБА_4 доставлений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира вказаної військової частини по стройовій частині) № 122 від 27.05.2016 останній відданий як такий, що прибув після самовільного залишення військової частини, зарахований на всі види забезпечення, призначений на посаду такелажника евакуаційного відділення ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти та приступив до виконання обов`язків військової служби.
У такий спосіб сержант ОСОБА_4 був незаконно відсутнім у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 29.04.2015 до 26.05.2016, тобто протягом 424 діб.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 по кримінальному правопорушенню передбаченому ст.407 ч.4 КК України свою вину визнав повністю , суду пояснив, що дійсно в період з 29.03.2015 року до 26.05.2016 року включно самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 в умовах особливого періоду, просить суд суворо його не карати.
Оскільки покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 , під час судового розгляду підтверджується повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України- самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено. Пом`якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало.
З урахуванням обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , з урахуванням особи винного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст.75 КК України у вигляді позбавлення волі , дане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368,370 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за цим законом покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 звільнити від відбуття покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий термін один рік.
Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Запобіжний захід не змінювати та до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_5 -Когер