Справа № 551/951/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2016 року Слідчий суддя Шишацького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
керівника органу досудового розслідування ОСОБА_4
скаржника ОСОБА_5 ,
її представника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Шишацького ВП Миргородського ВП ГУПН в Полтавській області,
14 вересня 2016 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У своїй скарзі ОСОБА_5 просила слідчого суддю зобов`язати слідчого Шишацького відділення поліції невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, що були викладені у її заяві від 10 серпня 2016 року за фактом порушення недоторканості її житла ОСОБА_8 .
Свої вимоги скаржник обґрунтувала тим, що 18 травня 2016 року громадянин ОСОБА_8 порушив її право на недоторканість житла та самовільно без згоди скаржника, як власника, проник у житловий будинок по АДРЕСА_1 .
Працівники поліції, що прибули за викликом заявника належних заходів реагування до ОСОБА_8 не вжили, що дозволило йому і далі безперешкодно залишатись у будинку.
10 серпня 2016 року заявником до Шишацького відділення поліції подано заяву з вимогою розпочати досудове розслідування за вищевказаним фактом, оскільки у діях ОСОБА_8 вона вбачає ознаки складу злочину, передбаченого ч.ч. 1-2 ст. 162 КК України.
09 вересня 2016 року заявник ОСОБА_5 отримала з Шишацького відділення поліції копію висновку, з якого зрозуміла, що дії по внесенню викладених нею у заяві відомостей до ЄРДР не вчиненні, а перевірка її звернення проведена у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», що вона вважає незаконним з огляду на відповідні приписи КПК України.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_5 та її представник адвоката ОСОБА_6 скаргу підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі з підставі наведених у ній.
Керівник органу досудового розслідування та прокурор проти задоволення скарги заперечували, з огляду на відсутність у поданій заяві формальних ознак кримінального правопорушення та наявність у правовідносинах скаржника ОСОБА_5 , та ОСОБА_8 , які є колишнім подружжям, ознак цивільно-правових відносин.
Заслухавши пояснення скаржника та її представника, керівника органу досудового розслідування та прокурора, дослідивши матеріали справи слідчий суддя встановив наступне.
18 травня 2016 року заявник в телефонному режимі,а потім із відповідною письмовою заявою звернулась до Шишацького відділення поліції із проханням допомогти у питанні виселення її колишнього чоловіка ОСОБА_8 .
За результатами проведеної перевірки працівниками поліції було встановлена відсутність ознак правопорушення у діях ОСОБА_8 та рекомендовано заявнику звернутись з вищевказаним питанням до суду з огляду на те, що спірні правовідносини мають цивільно-правових характер. Про результат перевірки заявника було повідомлено листом від 20 травня 2016 року № 3008/115/113/01-16.
10 серпня 2016 року ОСОБА_5 звернулась до Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області із заявою «Про вчинення кримінальних правопорушень, внесення відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань», зазначивши, що 18 травня 2016 року громадянин ОСОБА_8 , який проживає по АДРЕСА_1 порушив недоторканість її житла розташованого по АДРЕСА_2 вказаного приводу вона звернулась до Шишацького відділення поліції. При цьому працівники поліції, що прибули на виклик належних заходів реагування до порушника її прав не вжили, що вона вважає бездіяльність з їх боку (а.с.14).
За результатами перевірки вказаного звернення в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян» працівниками Шишацького відділення поліції складено висновок від 30 серпня 2016 року згідно якого ознак правопорушення не виявлено, а в діях вищевказаних осіб вбачаються цивільно-правові відносини. В зв`язку з чим заявнику рекомендовано вирішувати спірні питання в судовому порядку. (а.с.11-13).
Вказаний висновок мотивовано тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 є колишнім подружжям та шлюб між ними розірвано 24.11.2010 року. ОСОБА_8 вважає себе повноправним користувачем належного ОСОБА_5 будинку, має у ньому певне майно, а отже відмовляється залишати вказаний будинок добровільно.
Частиною 1 ст. 214 КПК України передбачений обов`язок слідчого невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Склади злочинів та відповідні їх ознаки визначені в диспозиціях окремих статей Особливої частини Кримінального кодексу України.
Системний аналіз ст. 214 КПК України в поєднанні з іншими нормами кримінального та кримінального-процесуального законодавства вказує на те, що передумовою виникнення у слідчого обов`язку внесення відомостей до ЄРДР є наявність в заяві саме обставин (посилань на певні події об`єктивної дійсності), що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого певною статтею (частиною статті) Особливої частини КК України, а не визначена автором назва поданого документу.
Так частиною 5 статті 214 КПК України визначено перелік відомостей, що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до яких згідно п. 4 відносяться: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Статтею 162 КК України на яку посилається скаржник у своїй заяві до органу поліції та скарзі до суду передбачена кримінальна відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян.
З матеріалів справи вбачається, що заявнику ОСОБА_9 дійсно на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 та остання зареєстрована в ньому разом з донькою ОСОБА_10 , 2009 року народження (а.с.10).
Як встановлено з пояснень заявника наданих нею у судовому засіданні та матеріалів цивільної справи № 551/507/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про виселення, що перебуває на розгляді в Шишацькому районному суду Полтавської області, а також з матеріалів перевірок Шишацького відділення поліції № 364 (ЖЕО № 624 від 18.05.2016) та № 793 (ЖЕО № 1179 від 10.08.2016 ОСОБА_8 є колишнім чоловіком ОСОБА_5 та певний проміжок часу, як член її сім`ї з її дозволу проживав в належному їй житловому будинку, як до розірвання шлюбу між ними так і після його розірвання.
В травні 2016 року взаємовідносини між колишнім подружжям погіршились та ОСОБА_5 почала вимагати від ОСОБА_8 залишити належний їй житловий будинок.
Згідно ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки, інші особи, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватись займаним приміщенням.
Крім того у своїй Постанові від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Пленум Верховного Суду України зазначив, що наявність чи відсутність прописки (в даному випадку реєстрації ОСОБА_8 у спірному будинку) самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
В зв`язку з цим доводи представника скаржника про те, що відсутність у ОСОБА_8 реєстрації у належному скаржнику будинку свідчить про відсутність у нього права користуватись даним житловим будинком є неспроможними.
Таким чином заява ОСОБА_5 від 10 серпня 2016 року до Шишацького відділення поліції іменована нею заявою «про кримінальне правопорушення» формально відповідає вимогам для такого документу в тому числі за назвою, але викладені у ній відомості не містять фактичних даних про вчинення ОСОБА_8 незаконного проникнення до житла заявника, а наявність між вищевказаними особами колишніх сімейних стосунків та факт проживання ОСОБА_8 у вказаному будинку як до розірвання шлюбу так і після цього, беззаперечно вказують на наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 цивільно-правових відносин з приводу користування спірним житловим будинком.
Крім того у своїй заяві ОСОБА_5 від 10 серпня 2016 року просить надати юридичну оцінку факту, що мав місце 18 травня 2016 року тобто майже за 3 місяці до дня подання нею вказаної заяви та, як вбачається зі змісту самої заяви, вже був вирішений по суті працівниками поліції, що прибули на місце події за викликом заявника. Як вже зазначалось вище, про результат перевірки за вказаним фактом заявника було повідомлено листом від 20 травня 2016 року № 3008/115/113/01-16.
При цьому більшу частину заяви ОСОБА_5 від 10 серпня 2016 року складає не описання фактичних обставин діяння ОСОБА_8 , які заявник вважає кримінальних правопорушенням, а перелічення неправомірних, як на думку заявника, дій працівників поліції, які призвели до порушення її прав, а отже вказана заява в більшій мірі містить ознаки скарги, подання якої передбачено вимогами ст. 16 Закону України «Про звернення громадян».
Враховуючи все вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у працівників Шишацького ВП об`єктивних підстав для внесення відомостей викладених у заяві ОСОБА_5 від 10 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та правомірність розгляду даної заяви працівниками Національної поліції відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян», а отже у задоволені скарги необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-304, 307, 336 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Шишацького ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
В силу ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_11 Сиволап