Справа №709/1544/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2016 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай кримінальне провадження №0000194 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пишма Пишмінського району, Свердловської області, Російська Федерація, українця, громадянина України, освіта середня, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого рибалкою в розпліднику рослиноїдних риб с.Іркліїв Чорнобаївського району, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 2011 року народження та дочку ОСОБА_7 2016 року народження, облікова картка платника податків № НОМЕР_1 , раніше судимого 12.09.2014 року вироком Чорнобаївського районного суду за ч.1 ст.164 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_13 ,

законний представник потерпілого - ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 згідно виконавчого листа №1613/2-295/11 виданого 01.11.2011 року на підставі рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 01.11.2011 року, зобов`язаний виплачувати на користь ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кошти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини його заробітку і всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, але умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті цих коштів, а саме: у липні 2014 року - 582 грн. 50 коп., у серпні 2014 року - 582 грн. 50 коп., у вересні 2014 року - 598 грн. 00 коп., у жовтні 2014 року - 198 грн. 00 коп., у листопаді 2014 року - 398 грн. 00 коп., у грудні 2014 року - 403 грн. 25 коп., у січні 2015 року - 603 грн. 25 коп., у лютому 2015 року - 603 грн. 25 коп., у березні 2015 року - 603 грн. 25 коп., у квітні 2015 року - 603 грн. 25 коп., у травні 2015 року - 603 грн. 25 коп., що станом на 01 червня 2015 року становить 5778 грн. 50 коп. та сукупно відповідає сумі виплат понад 6 платежів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, щиро кається у скоєному, пояснив, що дійсно він в період з липня 2014 року по травень 2015 року не сплачував аліменти. Кілька разів він частково сплачував аліменти, проте він не пам`ятає коли він платив та скільки. На даний час він працює та сплачує заборгованість по аліментах, також у нього нещодавно народилася дочка. У вчиненому щиро розкаявся та просив не позбавляти його можливості сплачувати аліменти та забезпечувати матеріально його теперішню сім`ю.

Допитана в режимі відеоконференції законний представник потерпілого ОСОБА_14 показала, що дійсно ОСОБА_5 в період з липня 2014 року по травень 2015 року кілька разів частково сплачував аліменти, проте вона не пам`ятає коли він платив та скільки. Цих коштів було недостатньо, а тому вона звернулася до правоохоронних органів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорювала фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, законного представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю. За вчинений злочин обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено. Суд не враховує зазначену в обвинувальному акті обтяжуючу обставину - рецидив, оскільки якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України класифікуються як злочин невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину та його наслідки, думку законного представника потерпілого, яка не наполягала на суворому покаранні; відношення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, працює та матеріально забезпечує сім`ю, погашає заборгованість по аліментах, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, наявності обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді обмеження волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, оскільки він після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, а тому суд до покарання, призначеного за новим вироком, вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Окремо досліджуючи на виконання вимог ч.ч.4 та 5 ст.91 КПК України обставини, які стосуються особи обвинуваченого, суд в контексті вирішення питання про те, яка міра покарання має бути йому призначена і чи повинен він її відбувати (п.п.5, 6 ч.1 ст. 368 КПК України), встановив наступне.

Згідно ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце роботи, матеріально забезпечує свою сім`ю, яка складається з дружини та двох малолітніх дітей 2011 та 2016 років народження, погашає заборгованість по аліментах, призначення реального покарання фактично призведе до втрати обвинуваченим роботи та можливості сплачувати аліменти, а також до неможливості матеріально забезпечувати його сім`ю, що в даному випадку не буде сприяти якнайкращому забезпеченню інтересів його дітей, а тому суд в даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_5 в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, призначивши йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.164 КК України, вважає можливим із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки саме таке гуманне рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку, як виняток, достатнім для його виправлення.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді 2 (два) роки 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за даним вироком ОСОБА_5 покарання, частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Чорнобаївського районного суду від 12 вересня 2014 року та остаточно призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_1