Ухвала

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 04 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року, постановлених за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали.
У межах наданого строку скаржниця повторно звернулася до суду касаційної інстанції. Проте, як видно зі змісту поданої скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, зазначені в ухвалі недоліки не усунуто. Зокрема, у скарзі ОСОБА_4 вкотре надає свою оцінку доказам та наголошує на недостовірності окремих із них, на невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. При цьому ОСОБА_4 не наводить аргументів щодо допущення судами таких порушень вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до ст. 412 КПК є істотними та тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвал на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Також зазначена у скарзі вимога ОСОБА_4 про закриття щодо неї кримінального провадження не узгоджується зі ст. 436 КПК у її взаємозв`язку з правилами глави 34 цього Кодексу (провадження за нововиявленими обставинами).
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно зі ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, як убачається зі скарги, ОСОБА_4 фактично оспорює законність і обґрунтованість постановлених щодо неї вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 11 грудня 2014 року, які вже було переглянуто по суті судом касаційної інстанції з ухваленням відповідного рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3