Справа№751/8198/15-к
Провадження №1-кп/751/25/16

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця Республіки Молдова, громадянина України, освіта середня, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -
сторона обвинувачення прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 -,
ВСТАНОВИВ:
Рухаючись у вказаному напрямку поруч з буд. №78 по вулиці Любецькій ОСОБА_4 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, та під час виникнення небезпеки для руху негайно не вжив заходів до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: черезацетабулярний перелом тазу зліва зі зміщенням, перелом 5-ої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням, перелом шилоподібного виростка лівої ліктьової кістки, які в своїй сукупності згідно з висновком судово-медичної експертизи № 466 від 16.06.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.
В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 , грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 Правил дорожнього руху: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В момент удару потерпіла була приблизно 1 м від бордюру. Після удару його автомобіль пройшов приблизно ще 3 м. Швидкість його автомобіля не перевищувала 50 км/год. Дорожньої розмітки на вулиці немає, загальна ширина проїзної частини приблизно 8 м, по одній смузі руху в обидві сторони. Побачивши потерпілу, він відразу натиснув на гальма і прийняв вліво, хоча були зустрічні машини. Ті, хто їхав за ним, поїхали направо на площадку перед магазином. З того моменту як він побачив потерпілу на відстані 1 м від бордюру і до зіткнення, потерпіла пройшла ще приблизно 1 м. Потерпіла нікуди не поспішала. В його автомобілі пошкоджено праве крило, права сторона капота, фари цілі. Удар припав на візок, а жінка просто покотилась, побилась об асфальт. Візок вона тягнула за собою, вона йшла навскоси, лівим боком до нього.
Не зважаючи на заперечення обвинуваченим свої вини, його вина з достатньою повнотою доведена іншими наданими суду доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 10.04.2015 року вона стояла на зеленій зоні за бордюром, справа машин не було, зліва були машини чорного і червоного кольору. Їй треба було переходити дорогу напроти провулку, у тому місці перехрестя вулиці з провулком. Машини зліва були за 80-100 м від неї. Вона з візочком, пересадила через бордюр візок і пішла, раптом відчула удар, звук гальмування, що було далі вона не пам`ятає. Вона не роздивилась, яка машина її вдарила, не знає якого вона кольору, звукового сигналу не було. Машина вдарила ззаду у візок. На візку було біля 20 кг макулатури, візок «кравчука», вона знімала його з бордюру боком до дороги. До удару вона зробила не менше 5-ти кроків по дорозі, максимум 6-7 кроків. Вона пам`ятає, як під`їхала карета швидкої допомоги, бачила чоловіка, який доставав гроші з кишені, лікар сказав, що йому передали 150 грн. У «швидку» заглянув чоловік і сказав, що він свідок, що водій зараз підійде, але через 5 хв. лікар сказав, що треба їхати. Обвинувачений приходив у лікарню, купував всі ліки, які виписував лікар, але вона не знає на яку суму. Вона пролежала у лікарні 45 днів, операції їй не робили, перелом був зі зміщенням тазу, рука була в гіпсі.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що була п`ятниця, він на службовому автомобілі Рено-Логан їхав по вул. Любецькій в напрямку масиву «Масани». Рух був дуже пожвавлений. В районі повороту наліво на його очах білий ВАЗ збив жінку. Жінка була у капюшоні, вона дорогу взагалі не бачила, з тачанкою. Вона спустилась на дорогу, а потім повезла за собою тачанку, спустившись з бордюру пішла по діагоналі, під кутом в сторону руху автомобіля. ВАЗ почав гальмувати, його повело вліво, збив жінку передньою правою частиною, зачепив по дотичній.
Він їхав зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, відстань до автомобіля ВАЗ була до 100 метрів. Він нормально встиг загальмувати і заїхати на парковку. Дорога була суха, день похмурий, видимість нормальна. Маневр автомобілю ВАЗ вліво був не різкий. Машина пішла вліво і загальмувала. Пішохід, коли він її помітив, не перебувала на острівці, вже ступила на дорогу і пішла, позаду вона тягнула за собою «кравчучку». Вона відійшла 1,2-2 м від бордюру. ВАЗ їхав не дуже близько до правого краю проїзної частини.
На досудовому слідстві він виїздив на місце ДТП. Слідчий запросив понятих, він розказав все як бачив. Статиста не було, він сам демонстрував темп руху пішохода, тобто сам ходив на вказаному місці на відстань до 10 метрів, проходив 2-3 рази, подробиць не пам`ятає.
На момент ДТП він їхав по правій смузі, за автомобілем ВАЗ. Між ним і потерпілою окрім автомобіля ВАЗ, машин не було. На вулицю Любецьку не можна «вискочити», можна виїхати, пропустивши всі автомобілі на головній дорозі.
Потерпіла йшла звичайним кроком, зупинилась біля бордюру, щось робила 1-2 секунди і рухалась. Йому важко сказати, чи почав водій ВАЗ гальмувати в той момент, як потерпіла вийшла на дорогу, чи пізніше. Вона стала і не було зрозуміло, чи піде вона, чи не піде, вона зовсім непередбачено рушила і машину не бачила. На його думку ВАЗ подавав сигнал, хоча він не впевнений, якби сигнал і був, потерпіла не встигла б відреагувати. Відстань від ВАЗ до пішохода назвати не може, ВАЗ збив її на тормозному шляху. Можливо від ВАЗ до потерпілої було 30 м , але йому важко сказати.
Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що працює слідчим Чернігівського відділу поліції. Судове слідство вів з самого початку, виїздив на місце ДТП, оформляв протокол огляду місця події, складав схему. На місці події були наявні сліди гальмування, розкиданий картон, автомобіль обвинуваченого перебував на місці, зображеному на схемі, потерпілу та візок забрала «швидка допомога». Слідчий експеримент проводився зі свідком ОСОБА_8 , який рухався за автомобілем, що скоїв наїзд на потерпілу. Ні з водієм, ні з потерпілим слідчий експеримент не проводився. Вихідні дані для автотехнічної експертизи були отримані при огляді місця події та на проведеному слідчому експерименті зі свідком. При слідчому експерименті залучили двох понятих, працівників ДАІ, які не приймали участь у експерименті, а забезпечували охорону. Статиста не було, свідок ОСОБА_8 сказав, що він сам більш точно покаже темп руху пішохода. Пішохода демонстратора, як зазначено у протоколі слідчого експерименту не було.
Водій ОСОБА_4 при огляді місця події нервував, схему і протокол підписував добровільно.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що працівники ДАІ попросили її взяти участь у слідчому експерименті. Слідчий задавав питання свідку, спитав чи потрібен демонстратор, той сказав що сам зможе все показати. Потім рулеткою виміряли як йшла бабуся, заміряли по три рази, перепитували декілька разів у свідка. Свідок розповідав, як бабуся стояла на тротуарі, потім зійшла з нього та рухалась дорогою. Заміряли швидкість руху бабусі. Все було записано в протоколі та складено схему. Свідок рухався сам, швидкість заміряв слідчий. Один з працівників ДАІ просто потримав рулетку, щоб виміряти відстань від тротуару до місця де лежала потерпіла. Слідчий говорив, що потрібен статист, демонстратор, але свідок сказав, що не потрібно, він все сам може показати.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що був понятим при проведенні слідчого експерименту зі свідком ДТП, та дав показання аналогічні, що і свідок ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив що аварія була у минулому році, дату не пам`ятає, він вийшов з тролейбусу на зупинці «Молокозавод» в напрямку руху до «М`ясокомбінату». Не доходячи до магазину «Меблі» бачив жіночку, яка йшла з «кравчучкою», везла папір. Вона рухалась по узбіччю, біля магазину «Меблі». Не дійшовши до пішохідного переходу, вона не озирнувшись, хотіла перейти через дорогу, трапився удар. Вона йшла по узбіччю і різко повернула на дорогу. Бордюру там не було. Під узбіччям він мав на увазі край проїзної частини. Він її бачив на тій стороні вулиці, на якій йшов сам. Машини їхали позаду нього. Жінку збили білі «Жигулі», які перед ударом трохи загальмували. Перед «Жигулями» була біла машина з будкою, висотою трохи вище кабіни, яка їхала на відстані 1,5-2 м від бордюру, а білі «Жигулі» їхали за нею на відстані близько 20 м. Обвинувачений їхав зі швидкістю 50-60 км/год, також на відстані 1,5-2 м від бордюру. Наїзд стався на відстані 2-2,5 м від бордюру. Обвинувачений хотів взяти лівіше, щоб об`їхати пішохода. Він не пам`ятає, в чому була вдягнена потерпіла, допомагав їй піднятись та підстилав картон, щоб вона на нього сіла. На його думку потерпіла пройшла близько 10 м по проїзній частині, потім різко повернула на дорогу та пройшла біля 7 кроків. На досудовому слідстві його допитував слідчий та він підписував протокол.
При огляді місця події відповідно до протоколу, схеми та фотознімків ДТП встановлено місце кримінального правопорушення, та зафіксовані його обставини. Зокрема, місце ДТП знаходиться по вул. Любецькій, 78, в м. Чернігів, на прямій ділянці дороги, покриття асфальтобетонне, сухе, чисте. До проїзної частини примикають праворуч і ліворуч бордюрні камені, слід гальмування переднього лівого колеса автомобіля становить 18,2 метри, заднього правого - 17, 4 м, переднього правого колеса - 14,5 м, гальмівний слід заднього правого колеса розпочався на відстані 2,7 м від правого краю проїзної частини, зі слів водія ОСОБА_4 місце первинного контакту з пішоходом на відстані 0,95 м від правого краю проїзної частині за межами гальмівного шляху. /а.с.63-56/
ОСОБА_15 , в умовах місця події дорожньо-транспортної пригоди, викладених в постанові слідчого, рухаючись з вказаною швидкістю, з моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6
Рухаючись з максимально дозволеною швидкістю руху в населених пунктах 60 км/год, з моменту виникнення небезпеки для руху вказаного слідчим, ОСОБА_4 мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 .
В дорожній ситуації що склалася ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. В діях водія вбачається невідповідність вимогам п.12.3 ПДР України, яка з технічної точки зору була причиною виникнення події вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Питання, щодо аналізу дій пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вул.Любецької у невстановленому для цього місці, не потребує спеціальних пізнань в області автотехніки, тому не вирішувалось експертом.
Окрім того в зазначеному висновку експерта вказано, що технічна можливість водію автомобіля ВАЗ в умовах місця даної події запобігти наїзду на пішохода в момент виникнення небезпеки для руху визначається шляхом порівняння величини віддалення автомобіля від місця наїзду на пішохода з величиною повного зупиночного шляху автомобіля ВАЗ або технічною можливістю пішохода ввідалитись на безпечний боковий інтервал від автомобіля ВАЗ за умови своєчасного застосування водім автомобілю ВАЗ екстреного нормативного гальмування.
Величина відстані віддалення автомобіля ВАЗ від місця наїзду на пішохода в момент відновлення руху після зупинки пішохода розрахована за спеціальною формулою та становить 51,30 -54,71 м. Розрахована експертом величина повного зупиночного шляху автомобіля ВАЗ за умов руху зі швидкістю 60,16 - 62,86 км/год, дорівнює 42,38 - 43,47 м, величина повного зупиночного шляху зазначеного автомобіля за умови руху зі швидкістю 60 км/год становить 42,21-40,6 м. /а.с. 7-80/
Допитаний в судому засіданні експерт ОСОБА_16 зазначений висновок підтримав та додатково пояснив, що при своєчасному реагуванні на появу пішохода та гальмуванні, водій автомобіля ВАЗ мав зупинитись не доїхавши до місця контакту з пішоходом. Зазначений висновок зроблений з рахуванням того, що гальмівна система автомобіля була технічно справна. Порушення Правил дорожнього руху з боку пішохода були, але не були причиною ДТП. У даній ситуації пішохід створив водію небезпеку для руху, водій повинен запобігти небезпеці шляхом гальмування без зміни напрямку руху. При повторному допиті в суді експерт пояснив, що існуючі методики дають можливість розрахувати величину віддалення автомобіля від місця наїзду.
За висновком судово-медичної експертизи № 466 від 18.06.2015 року у ОСОБА_6 , 1949 року народження, маються тілесні ушкодження у вигляді: черезацетабулярного перелому тазу зліва зі зміщенням, перелому 5-ої п`ястної кістки лівої кисті зі зміщенням, перелому шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки, забійної рани надбрівної дуги справа, забоїв, саден, гематом обох гомілок, котрі виникли від дії тупих предметів. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , по давності утворення можуть відповідати даті 10.04.2015 р. Черезацетабулярний перелом тазу зліва зі зміщенням, перелому 5-ої п`ястної кістки лівої кисті зі зміщенням, перелому шилоподібного відростка лівої ліктьової кістки відповідно до п.2.2.1 в, п.2.2.2 та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та удосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. Забійна рана надбрівної дуги справа відповідно до п.2.3.1а, п.2.3.2а, п.2.3.3 та п.4.6 6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та удосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Забої, садна, гематоми обох гомілок відповідно до п.2.3.1а, п.2.3.2б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. «Про розвиток та удосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. /а.с 84-87/
На підставі ухвали суду органом досудового слідства проводився слідчий експеримент з метою визначення відставні від автомобіля до пішохода, на якій водій ОСОБА_4 був об`єктивно спроможний виявити пішохода.
Дослідивши надані докази та доводи сторони захисту суд дійшов висновку, що порушень норм КПК України, які відповідно до ст.. 86,87 КПК України тягнуть за собою недопустимість доказів, в суді не встановлено. У протоколі слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 від 16.05.2015 року неправильно зазначено, що при проведенні слідчого експерименту був присутній пішохід демонстратор, в суді встановлено, що пішохід демонстратор до участі у слідчому експерименті на залучався. Однак, суд не може погодитись зі стороною захисту, яка вимагає визнання цього доказу недопустимим, з наступних підстав: як зазначено у протоколі, за допомогою пішохода демонстратора був визначений темп руху пішохода Койдан та визначений час, за який вона подолала відстань 2,1м, однак ця відстані та виміряний час у подальшому не були використані в жодному з експертних розрахунків. Натомість та частина слідчого експерименту та його результати, де, як зазначено в протоколі, свідок ОСОБА_14 самостійно продемонстрував з якою швидкістю пішоход ОСОБА_13 продовжила рух після зупинки, використана експертом та покладена в основу висновку від 05.06.2015 року. На думку суду свідок особисто найбільш точно міг відтворити та продемонструвати учасникам слідчого експерименту швидкість руху пішохода, яку він спостерігав.
Оцінюючи надані докази з точки зору їх достовірності суд вважає за необхідне зазначити наступне: сторонами не оспорювались з точки зору їх достовірності протокол огляду місця ДТП, схема та інші додатки до нього, висновок судово-медичної експертизи, не наводились аргументи щодо недостовірності свідчень ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , у суду також нема підстав поставити під сумнів зазначені докази.
Свідчення потерпілої ОСОБА_6 суперечать показанням ОСОБА_8 в тій частині, що вона оглянула дорогу до виходу на проїзну частину та, на її думку, водій ОСОБА_18 не рухався по прямій, а виїхав несподівано від магазину. У цій частині суд вважає достовірними показання ОСОБА_8 як особи більш уважної та незаінтересованої.
Обвинувачений ОСОБА_4 стабільних свідчень щодо механізму ДТП не давав, зокрема він не міг пояснити, як потерпіла опинилась на шляху руху його автомобіля. Його свідчення на слідчому експерименті в тій частині, що перед ним рухався автомобіль зі стабільною швидкістю та дистанцією на відстані 6,1 м, та перешкоджав огляду, не дають відповіді на питання, як цей автомобіль уникнув наїзду на Койдан. Суд погоджується з пред`явленим обвинуваченням, що ОСОБА_4 був неуважним, не стежив з достатньою повнотою за дорожньою обстановкою, що потягло за собою недостовірність його свідчень у суді.
Показання свідка ОСОБА_12 щодо того, що потерпіла більш 10 метрів йшла по проїзній частині, потім несподівано стала рухатись через дорогу суперечать свідченням ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та самого ОСОБА_4 , який за таких обставин з більшою вірогідністю міг виявити пішохода на проїзній частині, тому визнаються судом недостовірними.
Технічно неспроможними, тобто недостовірними за висновком експерта від 15.04.2016 року є результати слідчого експерименту від 17.02.2016 року. Суд з таким висновком погоджується, оскільки дані отримані при слідчому експерименті суперечать протоколу огляду місця події та зафіксованим у ньому достовірним даним. Окрім того, слідчий експеримент мав проводиться з відтворенням динаміки ДТП, з урахуванням руху її учасників, чого дотримано не було. Хоча експерт не послався на конкретну методику слідчого експерименту, органу досудового слідства слід було виходити з того, що обстановка ДТП мала бути відтворена у спосіб, найбільш наближений до реальних подій (без спричинення небезпеки для життя та здоров`я учасників слідчої дії).
Висновок експерта № 249 від 05.06.2015 оспорювався стороною захисту з тих підстав, що надані експерту вихідні дані були отримані в результаті слідчого експерименту за ОСОБА_8 без участі пішохода демонстратора. Як було зазначено вище, суд з позицією сторони захисту не погоджується, висновок експерта є обґрунтованим, вмотивованим та достовірним.
Сукупність наданих суду взаємопов`язаних доказів є достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Суд дійшов висновку, що на сухій чистій дорозі, в денний час, в умовах необмеженої видимості, керуючи технічно справним автомобілем, водій ОСОБА_4 , діючи необережно, своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, що стало причиною настання ДТП.
Пішохід ОСОБА_6 порушила п. 4.7 Правил дорожнього руху, відповідно до якого пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідним переходам, у тому числі наземним та підземним, а за їх відсутності - на перехрестях по лініям тротуарів та узбіч. П. 4.14 а) Правил дорожнього руху містить заборону пішоходам виходити на проїзну частину не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та других учасників дорожнього руху. Однак п. 4.14 г) не містить заборони пішоходам переходити проїзну частину за межами пішохідного переходу при відсутності розділової полоси та при наявності двох смуг для руху в обох напрямках, тому порушення пішоходом Правил дорожнього руху не було умовою настання даної дорожньо транспортної пригоди.
Однак, порушення пішоходом Правил дорожнього руху, коли дії пішохода є передбачуваними та можуть бути прораховані водієм, не знімає з водія транспортного засобу обов`язку вжити всіх необхідних заходів, щоб попередити наїзд на пішохода, при наявності технічної можливості уникнути наїзду обґрунтовано поставлено питання про притягнення водія до кримінальної відповідальності.
Правові позиції Верховного Суду України викладені у постанові від 05.11.2015 справі № 5-218 кс 15, відповідно до яких виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом, не підлягають застосуванню у даному кримінальному провадженні, яке стосується ДТП за участі пішохода, а не механічних транспортних засобів.
Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 : похилий вік, відсутність відомостей про вчинення будь-яких правопорушень протягом життя, добровільне відшкодування витрат на лікування потерпілої.
Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.
При вирішенні питання про міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та вважає, що мета його виправлення та попередження вчинення нових злочинів може бути досягнута при призначенні покарання у виді штрафу.
Основні покарання у виді виправних робіт та обмеження волі не можуть бути застосовані до особи, яка є непрацездатною за віком.
Призначення покарання у виді арешту пов`язане з ізоляцією від суспільства та є недоцільним за обставинами даного кримінального провадження.
Призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд вважає недоцільним, оскільки обвинувачений керував транспортним засобом у тверезому стані, вживав заходів для уникнення ДТП та відшкодування його наслідків. ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що використовує транспортний засіб, щоб обробляти город та при позбавленні водійських прав втратить можливість забезпечувати себе городиною.
Цивільний позов не заявлявся.
Відомості про речові докази суду не надані.
У кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експертів в розмірі 6740,09 грн..
Клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Строк відбування покарання обраховувати з дня виконання вироку.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експертів в розмірі 6740,09 грн..
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1