Справа № 203/2901/16-к
Провадження № 1-кс/0203/769/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі (м. Дніпропетровську) клопотання старшого слідчого Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про затримання для обрання запобіжного заходу відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 229 КК України,
встановив:
17 червня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 з клопотанням погодженим із прокурором про затримання для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на те, що ОСОБА_4 у невстановлений слідством час за невстановлених слідством обставин, керуючись умислом, спрямованим на незаконне використання знака для товарів і фірмового найменування, у невстановленої слідством особи за невстановлених слідством обставин придбав різну парфумерну і косметичну продукцію, на флаконах та упаковках якої в порушення п. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» були незаконно, без дозволу власників свідоцтв та уповноважених ними осіб, що мають пріоритет на використання та виключне право забороняти іншим особам використовувати без їх відома, нанесені знаки для товарів і фірмове найменування юридичних осіб - виробників парфумерної продукції, призначені для ідентифікації даного виду товарів і вказують на його походження і якість, після чого в порушення п. 5 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» став зберігати дану парфумерну продукцію з метою пропонування для продажу та продажу в орендованому ним приміщенні магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_4 зазначену продукцію реалізував в порушення законодавства.
Таким чином, ОСОБА_4 на думку слідства, здійснив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 229 КК України.
До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська одночасно подане клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч.4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного.
Відповідно п.1 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.
Санкція статті 229 ч. 2 Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді штрафу в розмірі караються штрафом від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією і знищенням відповідної продукції та знарядь і матеріалів, які спеціально використовувалися для її виготовлення. Таким чином, обрання запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 може бути обрано виключно, якщо буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.
Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, запобіжний захід та застава до ОСОБА_4 не обиралась. Надана до клопотання копія підписки про невиїзд (а.с.13) не може бути врахована, оскільки вона датована 10 лютого 2012 року, а повідомлення про кримінальне правопорушення, за яким слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2013 року. Отже звернення прокурора для вирішення питання щодо обрання підсудному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є передчасним, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню і клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу.
Керуючись ст.ст. 187 190 КПК України,
ухвалив:
У задоволенні клопотання старшого слідчого Кіровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу у Кіровський районний суд м. Дніпропетровська для обрання запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1