АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7455/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/126/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах

апеляційного суду Тернопільської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопілького міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Тернопілького міськрайонного суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 та визначено заставу в сумі 116 тисяч гривень.

Слідчий суддя задовольняючи клопотання старшого слідчого виходив з того, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, що підтверджується зібраними по справі, та дослідженими в судовому засіданні доказами; дане правопорушення є тяжким злочином; покарання, що загрожує особі передбачено законом у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років без альтернативного покарання; існує загроза знищення підозрюваною електронної бази даних та можливість впливати на потерпілих та свідків; наявність інформації з УКП ГУНП в Тернопільській області про те, що ОСОБА_7 має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити старшому слідчому у задоволенні клопотання та звільнити з-під варти ОСОБА_7 . Вказує на суттєве порушення строків розгляду клопотання при винесенні оскаржуваної ухвали. Стверджує, що слідчим суддею не було взято до уваги те, що у ОСОБА_7 стався гіпертонічний криз і з 29.08.2016 по 01.02.2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, однак для уникнення непорозумінь всерівно в ніч з 01 на 02 вересня 2016 року разом із захисником виїхала до міста Тернополя до слідчого ОСОБА_10 , що спростовує твердження суду про те, що підозрювана має на меті переховуватись. Вважає, що в матеріалах клопотання старшого слідчого не надано доказів обгрунтованості заявлених ризиків, а саме щодо можливості знищення підозрюваною баз даних та впливу на свідків. Стверджує, що підозра не містить відомостей про конкретну матеріальну шкоду, яку начебто завдала ОСОБА_7 кожній особі, яка зазначена у підозрі, а відтак формулювання великі розміри є надуманими. Просить врахувати, що ОСОБА_7 починаючи з 2003 року є у шлюбі, має двох малолітніх дітей.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду, підозрювану, яка просила скасувати ухвалу слідчого судді, та її захисників, які також просили скасувати ухвалу та відмовити у застосуванні запобіжного заходу, прокурора, яка вважає оскаржену ухвалу законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

З наданих суду матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.

Так, з клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу та пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.3 ст.190 КК України вбачається, що вона, перебуваючи в м. Києві, в період з березня по 23 серпня 2016 року, шляхом обману, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 заволоділи коштами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 у великому розмірі (на загальну суму 771110 гривень), без мети їх повернення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_39 про те, що група осіб зловживаючи її довірою та по телефону ввівши в оману заволоділа її коштами на суму близько 30 тис.грн., а також повідомила номери мобільних телефонів, з яких до неї телефонували вказані особи; інформацією з AT «Ощадбанк», якою підтверджуються показання ОСОБА_39 і факт переказу нею коштів у м.Київ ОСОБА_40 та їх отримання останнім; протоколом обшуку від 24 серпня 2016 року автомобіля FORD Fiesta належному ОСОБА_40 , в ході якого виявлено і вилучено 9 мобільних телефонів і грошові кошти в сумі 57800грн., три блокнота із записами, сім-картки, та банківські картки і чеки; показаннями свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 з яких слідує, що вони працюючи в коллцентрах у м.Києві за допомогою наданої їм компютерної техніки і засобів зв`язку, а також бази персональних даних громадян, телефонували до них і, зловживаючи довірою та вводячи в оману, переконували у необхідності перерахувати грошові кошти на вказані ними банківські рахунки, обіцяючи виплату страхових сум у більшому розмірі; також з показань цих свідків слідує, що вказаною діяльністю разом з ними займалась і ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 з яких слідує, що вони неодноразово отримували у відділеннях банків м.Києва отримані шахрайським шляхом грошові кошти; протоколами обшуку офісних приміщень в м. Києві, в ході яких працівниками поліції виявлено та вилучено грошові кошти, документи, в тому числі списки персональних даних громадян, банківські картки, мобільні телефони і сім-карти до них, ноутбуки, планшети, накопичувачі даних, які використовувались у злочинній діяльності.

Оцінюючи доводи захисника про необгрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає їх надуманими і такими, що спростовуються доданими до клопотання слідчого матеріалами, які містять достатні дані, що поза розумним сумнівом з достньою переконливістю доводять, що саме ОСОБА_7 за попередньою змовою з групою осіб за допомогою технічних засобів повідомляла потерпілим неправдиву інформацію та шляхом обману спонукала їх до переказу коштів на визначених підозрюваними осіб, без мети повернення цих коштів.

Доводи захисника про безпідставність кваліфікації дій підозрюваної як вчинення тяжкого злочину за ознакою великого розміру завданої шкоди через те, що окремо кожному з потерпілих такої не завдано, не грунтуються на положеннях закону.

Так, за змістом п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 Про судову практику у справах про злочини проти власності, вчинення особою декількох посягань на чуже майно, загальна вартість якого становить великий розмір, може бути кваліфіковано як заволодіння ним шляхом шахрайства у великих розмірах в тому випадку, якщо такі діяння були вчинені одним способом і за обставин, які свідчать про умисел вчинити їх у великому розмірі. У випадках, коли умисел винного щодо розміру мав неконкретизований характер, вчинене слід кваліфікувати залежно від розміру фактично викраденого майна.

Щодо доводів захисника про недопустимість врахування показань свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_50 і ОСОБА_43 у зв`язку з тим, що ці особи в порядку ст.214 КПК України повідомили прокуратуру про вчинення на них тиску правоохоронними органами, то слідчий суддя вірно оцінив повідомлення цих осіб як такі, що підлягають перевірці органами прокуратури з прийняттям відповідних процесуальних рішень у встановленому процесуальним законом порядку.

Крім того, підозра ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину обгрунтовується також і показаннями інших свідків, які вказують на її участь у шахрайських діях, а також даними протоколів ошуку офісних приміщень, де були виявлені технічні засоби, що використовувались у шахрайстві.

Інших доводів щодо необгрунтованості пред`явленої підозри апеляційна скарга захисника не містить.

Враховуючи наведені обставини, а також характер вчиненого правопорушення і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити ]] належну процесуальну поведінку та запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам, а саме, що перебуваючи на волі підозрювана буде мати можливість впливати на свідків і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 добровільно з`явилася за викликом до суду і має міцні соціальні зв`язки наведених ризиків не спростовують.

Встановлено, що підозрювана особисто знайома з частиною допитаних у кримінальному провадженні свідків та підозрюваних і тривалий час мала доступ до електронних баз з персональними даними потерпілих, а тому перебуваючи на волі матиме реальну можливість незаконно впливати на даних осіб, що негативно позначиться на проведенні досудового розслідування, яке тільки розпочалось.

Оцінюючи доводи захисту про неправомірність застосування слідчим суддею до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки слідчий суддя крім даних про особу підозрюваної, обгрунтовано врахував доводи клопотання слідчого про конкретні обставини справи, а саме, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні групою осіб тяжкого злочину, який виразився у заволодінні у великих розмірах шляхом обману коштами громадян похилого віку, хворих, які не мають доходу та проживають лише на пенсію, не мають можливості отримати додаткові доходи в силу свого віку та хвороб, для яких отримання коштів, які обіцяли підозрювані, призначалися для лікування.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Також, при оцінці висновків слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що вони відповідають позиції вказаного суду, який у тому ж рішенні (п.39) визнав, що при оцінці ризику перешкоджання правосуддю реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку справи, і лише з часом зменшується та зникає зовсім.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим і відповідає вимогам закону та судової практики, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що слідчий суддя одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою також визначив заставу, в межах передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, вірно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, яким заподіяно майнову шкоду у великому розмірі, характер участі підозрюваної в ньому і встановлені в судовому засіданні дані про її особу, а тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність підстав для визначення застави в межах вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Доводи сторони захисту про порушення строків розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу колегія суддів вважає такими, що не є підставою для скасування оскарженої ухвали.

Так, з матеріалів провадження слідує, що клопотання про застосування запобіжного заходу не було розглянуто у встановлений строк через заявлення відводів слідчому судді. У зв`язку з цим судовий розгляд відкладався, а підозрювана на цей час звільнена зпід варти. Після вирішення відводів розгляд клопотання продовжено з урахуванням часу, необхідного для здійснення судових викликів.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, ґрунтується на всебічному дослідженні наданих суду матеріалів провадження, з урахуванням як тяжкості кримінального правопорушення, так і конкретних обставин його вчинення, а тому не вбачає підстав для її скасування і задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.176-178,183,184,194,404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопілького міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2