АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1369/16 Справа № 199/1312/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002632 , щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда

Дніпропетровської області, громадянина України, який

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника

потерпілого ОСОБА_8 ,

Встановила:

В апеляційний скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 змінити та призначити йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, покарання у виді штрафу і відмовити потерпілому ОСОБА_10 у задоволенні цивільного позову у повному обсязі. Вважає, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з суворістю та невідповідністю призначеного покарання особі засудженого, а також невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що суд не обґрунтував, чому він дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише у виді громадських робіт. Вказує на те, що суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щиросердне каяття обвинуваченого, вибачення перед потерпілим, готовність відшкодувати грошовими коштами завдану матеріальну та моральну шкоду, стан здоров`я обвинуваченого. Також не погоджується зі стягненням з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 2000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. - моральної.

Згідно з вироком суду 22 жовтня 2015 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ХЮНДАЙ І 30», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в бік пр. Воронцова, навпроти будинку №35 по пр. ім. Газети «Правда» зупинив автомобіль «РЕНО КЕНГО», д/н НОМЕР_2 , під керуванням раніше йому знайомого ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку, після чого покинув автомобіль та попрямував до ОСОБА_10 , наблизившись до якого, умисно, на грунті таких, що раніше виникли, неприязних стосунків, лівою рукою, стиснутою в кулак, завдав не менш 1 удару в область голови потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, думку прокурора ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували проти скарги захисника обвинуваченого, вважають судове рішення законним та таким, що підлягає залишенню без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, встановлених судом, є обгрунтованим та в апеляційній скарзі не оспорюється, кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України є правильною.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при призначенні йому покарання суд не в повній мірі врахував пом`якшуючих обставин, а тому необгрунтовано призначив йому суворе покарання, а також про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, не заслуговують на увагу.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. При призначенні покарання суд врахував те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, має малолітню дитину, в судовому засіданні вибачився перед потерпілим. Суд також зазначив, що не встановив обставин, що помякшують та обтяжують покарання.

Доводи захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 вибачився перед потерпілим, мають місце, але при цьому вони були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про неврахування судом щиросердного каяття обвинуваченого та його готовності відшкодувати грошовими коштами завдану матеріальну та моральну шкоду, є неспроможними, оскільки, як убачається із матеріалів провадження, журнал судового засідання та аудіозапис судового процесу не містять даних про те, що ОСОБА_6 погоджувався з позовними вимогами потерпілого про стягнення з нього грошового відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно грунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_6 своїх дій у матеріалах провадження немає.

На протязі судового розгляду провадження ОСОБА_6 визнавав себе винним частково, повідомляв суду першої інстанції обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які не в повній мірі відповідають дійсним, будь-яких даних про відшкодування ним збитків у матеріалах провадження немає.

Не можуть бути підставою для призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу і дані про наявність у обвинуваченого захворювання, про що захисник долучив до апеляційної скарги довідку. Проте незадовільний стан здоров`я обвинуваченого не є перешкодою для відбування ним покарання, як про це стверджує його захисник.

З огляду на фактичні обставини провадження, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обгрунтованим та необхідним.Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому покарання у виді штрафу, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого.

Вимоги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про відмову в задоволенні позовних вимог потерпілого у повному обсязі колегія судів також не вважає обґрунтованими.

Суд, постановлюючи вирок та задовольняючи частково цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 90 500 грн., врахував конкретні обставини кримінального провадження, заподіяні потерпілому тілесні ушкодження, його моральні страждання, не допустив порушень вимог кримінального процесуального закону щодо розв`язання цивільного позову, обгрунтував своє рішення та навів докладні мотиви, посилаючись на ст. 1167 ЦК України.

На думку колегії суддів, такий розмір відшкодування збитків потерпілому відповідає вимогам ст. 23 ЦК України, є розумним і справедливим, а тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого у цій частині також є необгрунтованими.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4