Справа № 368/248/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/602/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 05.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
05 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника
Кагарлицької ВК № 115 ОСОБА_8
представника
трудового колективу ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07.04.2016 року, якою задоволено подання начальника Кагарлицької виправної колонії (115) про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , а саме невідбуту частину основного покарання у виді 2 років 162 днів позбавлення волі замінено на 2 роки 162 дні обмеження волі та відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 станом на 07.04.2016 року відбув більше 1/3 частини строку покарання, став на шлях виправлення, за час відбуття покарання характеризувався позитивно, регулярно відвідував заходи випраної спрямованості, реагував на них правильно, тричі заохочувався керівництвом установи виконання покарань за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, із адміністрацією колонії коректний та ввічливий, у колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні наміри на майбутнє, а тому, суд зазначив, що відносно нього, може бути застосовано ст. 82 КК України, щодо основного покарання у виді позбавлення волі. На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід замінити невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме на обмеження волі. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню із наступних підстав: за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 мав одне дисциплінарне стягнення у виді попередження, яке зняте у встановленому законом порядку, судом також враховано характер злочину та тяжкість заподіяної засудженим шкоди.

В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати для ухвалення нового рішення по суті вимог про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме виправними роботами за місцем реєстрації засудженого. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції в частині обрання виду заміненого йому покарання, і вважає оскаржувану ухвалу неправомірною та необґрунтованою. На думку засудженого, суд першої інстанції, розглядаючи його клопотання був однобічний, приймаючи рішення, нічим не аргументував його, не прийняв до уваги показання представника трудового колективу Бориспільського центру спорту та фізичного здоров`я населення, де засуджений раніше працював. У частині не задоволення його клопотання, щодо заміни невідбутої частини основного покарання виправними роботами, суд не врахував, те що він став на шлях виправлення, позитивно характеризується, приймає активну участь у громадському житті випраної колонії, зокрема за розпорядженням начальника Кагарлицької виправної колонії Київської області (№115) більше року є відповідальним за спортивний зал установи, у повному обсязі визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдану матеріальну шкоду, у подальшому має можливість для працевлаштування.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, думку представника Кагарлицької ВК (115), який покладався на розсуд суду, показання представника трудового колективу, який підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.06.2014 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є необережним тяжким.

Початок відбуття покарання - 27.06.2014 року.

Станом на 07.04.2016 року ОСОБА_7 відбув 1/3 строку призначеного вироком суду.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покараннь більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Матеріалами справи підтверджується, що засуджений характеризується позитивно, має значну кількість нагород за внесок у розвиток фізичної культури і спорту, під час відбування покарання заходи виховного впливу відвідує регулярно, реагує на них правильно, сумлінно та старанно ставиться до праці, три рази заохочувався керівництвом установи за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку, має одне дисциплінарне стягнення, яке зняте у встановленому законом порядку, приймає активну участь у громадському житті випраної колонії, зокрема за розпорядженням начальника Кагарлицької виправної колонії Київської області (№115) більше року є відповідальним за спортивний зал установи, у повному обсязі визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдану матеріальну шкоду, у подальшому має можливість для працевлаштування. Відтак, колегія суддів робить висновок, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення та перевиховання.

У зв`язку із наведеним доводи апеляційної скарги про необхідність заміни ОСОБА_7 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи ґрунтуються на вимогах закону, враховуючи особу засудженого, його участь у житті установи виконання покарань, позитивне ставлення до праці, наявність заохочень та строк відбутого покарання.

Трудовий колектив Бориспільського міського центру спорту та фізичного здоров`я населення клопоче перед судом про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке засудженому ОСОБА_7 , а саме на виправні роботи з подальшим обов`язковим його працевлаштуванням до Бориспільського міського центру спорту та фізичного здоров`я населення. Дане клопотання підтверджується протоколом зборів трудового колективу Бориспільського міського центру спорту та фізичного здоров`я населення №4 від 18 листопада 2015 року.

Така заміна призначеного покарання на виправні роботи буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч.2 ст.50 КК України, а саме: виправленню засудженого а також запобіганню вчиненню засудженим нових злочинів.

Згідно п.2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Відповідно, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 суперечать фактичним обставинам справи, відповідно вбачає наявність підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07.04.2016 року - задоволити.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 07.04.2016 року про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою замінити засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину основного покарання у виді 2 років 162 днів позбавлення волі на 2 роки виправних робіт за місцем роботи засудженого ОСОБА_10 з відрахуванням у дохід держави 10% із суми заробітної плати щомісячно, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Головуючий:
Судді :