У х в а л а

21 квітня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, перевіривши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся із заявою до Верховного Суду України про перегляд вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2013 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 7 лютого 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року щодо нього, які просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для перегляду судових рішень заявник вважає пункт 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме, неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Обґрунтовуючи заяву, засуджений ОСОБА_1 зазначає, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував норму статті 384 КПК, яка передбачає роз'яснення обвинуваченому права на суд присяжних і посилається на постанову Верховного Суду України від 25 червня 2015 року (справа № 5-111кс15), в якій викладено висновок щодо застосування цієї норми права. Одночасно засуджений ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку для подання заяви.

Вивчивши заяву та долучені до неї матеріали, вважаю, що заява засудженого ОСОБА_1 підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 450 КПК заява повертається заявнику у разі, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у допуску справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, 1 лютого 2016 року засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій містились аналогічні за змістом доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильну оцінку доказів, а також про порушення його права на суд присяжних і в зв'язку з цим неоднакове застосування судом касаційної інстанції норми статті 384 КПК.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року відмовлено засудженому ОСОБА_1 у допуску справи до провадження про перегляд Верховним Судом України постановлених у цій справі судових рішень, у тому числі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2015 року.

Оскільки заява засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього подана в тій же справі та з аналогічних підстав, що й попередня його заява, за наслідками розгляду якої є ухвала Верховного Суду України про відмову у допуску справи до провадження, заява засудженого та клопотання про поновлення строку на подання заяви підлягають поверненню заявнику.

Відповідно до частини п'ятої статті 450 КПК повернення заяви з підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, не перешкоджає повторному зверненню з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 445, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо нього та клопотання про поновлення строку на подання заяви повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2