Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/1474/15-к
Провадження № 1-кп/523/97/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
02.07.2016 року м. Одеса
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луганську, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не судимого, працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого до ув`язнення 16 жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115 та ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України,
Близько 21 години 30 хвилин 16 жовтня 2014 року в приміщені коридору 6-го відділення КУ «Одеська обласна туберкульозна клінічна лікарня», розташованої в м. Одесі по вул. Сергія Ядова,4, між перебуваючими на стаціонарному лікуванні ОСОБА_10 , з одного боку, та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з другого боку, на ґрунті особистої неприязні виникла бійка, під час якої у ОСОБА_10 виник умисел на умисне вбивство двох останніх осіб.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання смерті ОСОБА_11 , з метою позбавлення його життя, наніс ножем, з металевою рукояткою та довжиною леза 10 см, три удари в ліву частину грудної клітини, чим заподіяв останньому проникаюче колото-різане поранення грудної клітини, з пошкодженнями міжреберних м`язів, навколосерцевої сумки, серця, що призвело до розвитку кровотечі в навколосерцевій сумці та тампонади серця, від чого ОСОБА_11 помер на місці події.
Продовжуючи умисел, спрямований на вбивство двох осіб, ОСОБА_10 наніс ОСОБА_8 цим же ножем один удар в ліву частину грудної клітини, а також два удари в тім`яну область голови та один удар в праве плече, але бажані для обвинуваченого наслідки не настали з причин, що не залежало від його волі, оскільки бійку було розборонено очевидцями події, а ОСОБА_8 надано кваліфіковану медичну допомогу в умовах термінової госпіталізації до КУ «Одеська міська клінічна лікарня №1».
Внаслідок зазначених дій ОСОБА_10 потерпілий ОСОБА_8 отримав легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді двох різаних ран голови, колото-різаної рани правого плеча, а також тяжке тілесне ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, у вигляді одного колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини, проникаючого в плевральну порожнину, що супроводжувалося надходженням в неї повітря.
Обвинувачений вину у вчиненому не визнав та показав, щоперебував у 6-му відділенні туберкульозної лікарні лише три доби, протягом яких познайомився з потерпілими, які своїм ставленням до нього ображали його, вимагали принести їм алкогольні напої та їжу. Безпосередньо перед трагічною подією ОСОБА_11 та ОСОБА_8 почали його спільно бити, збили з ніг, не давали піднятися. В той же час він побачив в правій руці ОСОБА_11 ніж, який він ударом своєї руки зумів вибити на підлогу, після чого підняв його та взяв в свою руку. В наступний момент обвинувачений, з метою захисту від побиття, однією рукою прикрив власну голову, а другою рукою здійснив декілька махів ножем в напрямку ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які перебували обличчям до нього, на відстані близько 0,5 м, але куди саме досягли ці махи він не побачив.
Як вбачається з подальших показань обвинуваченого він також не побачив, куди подівся ОСОБА_11 , а коли підвівся на ноги, кинув ніж на підлогу, спитав у ОСОБА_8 стан його самопочуття та пішов до вмивальної кімнати, після чого повернувся до власної палати та чекав приїзду правоохоронців. Факт присутності очевидців події та розборонення її учасників, а також умислу на позбавлення життя обох потерпілих обвинувачений категорично заперечив.
Незважаючи на отримані показання обвинуваченого, його вина у вчинених злочинах підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_8 в суді показав, що до часу настання розглядуваної судом події особисто в нього жодного конфлікту з ОСОБА_10 не було та він будь-якого насильства до обвинуваченого не застосовував. Безпосередньо перед подією він та ОСОБА_11 розпили горілку та сиділи в коридорі на кушетці, будь-яких предметів в руках не тримали, а обвинувачений стояв ліворуч від них, на відстані, що дорівнювала довжині двох вікон, та розмовляв по мобільному телефону. Несподівано ОСОБА_10 швидко підійшов до ОСОБА_11 та вдарив того рукою в грудну клітину. В момент повернення ударної руки до тулубу обвинуваченого ОСОБА_8 помітив в ній предмет, схожий на заточку, про що вигукнув ОСОБА_11 та виштовхнув того рукою в спину до його палати.
В наступний момент між ним ( ОСОБА_8 ) та обвинуваченим розпочалася бійка, під час якої потерпілий схопив якийсь металевий предмет, став захищатися від активних дій ОСОБА_10 , впав на підлогу. Наприкінці бійки медперсонал стягнув з нього обвинуваченого та відвів його до вмивальної кімнати, куди згодом повернувся ОСОБА_10 та наніс йому ще два удари ножем в область голови, після чого він ( ОСОБА_8 ) остаточно втратив свідомість.
В подальшому потерпілий з`ясував, що обвинуваченим йому було спричинено щонайменше три ножові поранення, з яких одне - грудної клітини, та два голови.
Щодо причин виниклої події потерпілий припускає існування якихось невідомих йому непорозумінь та провокаційних дій з боку загиблого до обвинуваченого, які вважалися один до одного земляками.
Показання потерпілого ОСОБА_8 в цілому узгоджуються із змістом проведеного 28 січня 2015 року з його участю слідчого експерименту із застосуванням відеозапису.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що про трагічну загибель її племінника ОСОБА_11 вона дізналася з телефонного повідомлення, а тому очевидцем події не була. З показань потерпілої також вбачається, що ОСОБА_11 був інвалідом з дитинства (ДЦП), мав вади опорно-рухового апарату, провів в цій лікарні близько трьох місяців, в тому числі в одній палаті з ОСОБА_8 , та будь-якої негативної поведінки по відношенню до оточуючих, на її думку, не допускав.
Медсестра 6-го відділення лікарні - свідок ОСОБА_12 в суді показала, що в один із вечорів жовтня 2014 року вона проходила по коридору повз обох потерпілих, які сиділи на розташованій навпроти палати кушетці, в руках нічого не тримали. Продовжуючи свій рух повз ОСОБА_10 , який стояв поодаль з телефоном в руці, вона почула гучно звернені до неї його слова: «Сестра, ці двоє намагаються мене побити», на що потерпілі посміхнулися. Свідок лише встигла відповісти, що зараз розбереться, як ОСОБА_10 несподівано підійшов та наніс перший удар рукою в область груди ОСОБА_11 , а другий удар в аналогічну область ОСОБА_8 , після чого обвинувачений та останній потерпілий розпочали бійку. Обидва удари обвинуваченого мали напрямок знизу до верху. Відразу ж після першого удару ОСОБА_8 встиг відштовхнути ОСОБА_11 в палату, а тому свідок на деякий час втратила останнього із поля свого зору.
ОСОБА_12 вбігла до розташованої поруч кімнати медперсоналу, повідомила телефоном про бійку лікарю та повернулася до місця події, де вже перебували інша медсестра, санітарка та хтось з пацієнтів. Перед розбороненням учасників бійки лежачий на підлозі ОСОБА_8 утримував руку з ножем ОСОБА_10 , який перебував зверху на потерпілому. В наступний момент інша медсестра покликала ОСОБА_12 в палату, де вони виявили непритомного ОСОБА_11 , з раною в області серця, який, перебуваючи в агонії, швидко втрачав ознаки життя.
Також, як вбачається з показань ОСОБА_12 , в подальшому вона виявила в туалетній кімнаті ОСОБА_8 , який мав декілька поранень в області грудної клітини, плеча, голови та спливав кров`ю. В той же час ОСОБА_10 ретельно вимив руки та лише поінтересувався чи викликала свідок міліцію. Швидка допомога прибула до лікарні через 15-20 хвилин та негайно госпіталізувала ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_12 категорично заперечила будь-яке первинне застосування насильства потерпілими по відношенню до обвинуваченого.
Показання Свідка ОСОБА_12 в цілому узгоджуються із змістом проведеного 28 січня 2015 року з її участю слідчого експерименту із застосуванням відеозапису.
Свідок ОСОБА_13 в суді показала, що у вечір розглядуваної судом події вона видавала в палаті тяжкохворим підтримуючу медикаментозну терапію, як несподівано почула гуркіт падаючої в коридорі каталки, виглянула та побачила, як ОСОБА_11 , зігнувшись, пробіг до свої палати. Коли свідок підійшла до місця події, то побачила вже лежачого на підлозі ОСОБА_8 , над яким перебував обвинувачений. Хтось із присутніх вигукнув, що у ОСОБА_10 в руці заточка, на що свідок особисто схопила обвинуваченого за руку, чітко побачила цей предмет та стала йому казати: «Що ти робиш?». Той послухав її та припинив агресивні дії.
В наступний момент свідок перебувала в палаті ОСОБА_11 , який передчасно помирав, після чого вона розшукала у вмивальній кімнаті ОСОБА_10 , спливаючого кров`ю ОСОБА_8 та пацієнтку ОСОБА_14 , яка стояла навколішки перед потерпілим та намагалась знову розборонити чоловіків. На ОСОБА_10 свідок ОСОБА_13 будь-яких видимих тілесних ушкоджень не побачила.
Як вбачається з показань свідка сторони захисту ОСОБА_15 напередодні розглядуваної судом події ОСОБА_10 телефонував йому та скаржився на численні образливі висловлювання з боку потерпілих. На думку свідка, обидва потерпілі зловживали алкогольними напоями та наркотичними засобами, а також ОСОБА_8 носив про собі ніж. При цьому свідок очевидцем вчинення ОСОБА_10 вміненого тому діяння, а також вживання потерпілими вищезазначених напоїв та засобів, не був.
Відповідно до положень ч.2 ст.327 КПК України прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.
Незважаючи на неодноразове надання судових повісток щодо інших свідків сторонами обвинувачення та захисту належне вручення повісток чи забезпечення явки таких свідків безпосередньо в судове засідання здійснено не було.
Як вбачається з телефонних повідомлень до органу внутрішніх справ:
- о 21 годині 35 хвилин 16 жовтня 2014 року в тублікарні по вул. Ядова,4 хворий зарізав іншого хворого, на місце події виїхала слідчо-оперативна група;
- о 22 годині 15 хвилин цієї ж доби до КУ «МКБ №1» доставлений ОСОБА_8 з діагнозом: «Політравма, ЗЧМТ, СГМ, рублені рани потиличної та тім`яної областей, проникаюче поранення грудної клітини зліва, різані рани правого плеча.
Відповідно до довідки КУ «Міська клінічна лікарня №1» №8456 від 16 червня 2014 року доставлений ОСОБА_8 госпіталізований до хірургічного відділення.
Згідно протоколу огляду місця події в період з 22 години 00 хвилин 16 жовтня до 01 години 00 хвилин 17 жовтня 2014 року черговим слідчим ОСОБА_16 , за участю понятих, в палаті №7 відділення №6 КУ «Одеська обласна туберкульозна клінічна лікарня», розташованої в м. Одесі по вул. Сергія Ядова,4, виявлено труп ОСОБА_11 , з двома видимими колото-різаними ранами в області грудної клітини. З цієї ж палати вилучено футболку сірого кольору, забруднену речовиною бурого кольору, а також з підлоги - змиви речовини аналогічного кольору. З підлоги іншої палати №6, туалетного приміщення та коридору вилучені змиви речовини бурого кольору. З останньої палати також вилучено дві підковдри, сорочку темно-зеленого кольору, куртку чорного кольору, спортивні штани темно - синього кольору та шкарпетки чорного кольору, кожні з яких мали сліди речовини бурого кольору.
ОСОБА_10 було затримано слідчим ОСОБА_17 о 22 годині 00 хвилин 16 жовтня 2014 року в порядку ст.208 КПК України за підозрою в умисному вбивстві ОСОБА_11 та спричиненні проникаючих ножових поранень ОСОБА_8 . Затримання відбулося в присутності захисника адвоката ОСОБА_9 . При цьому затриманий будь-яких скарг, клопотань чи претензій не заявляв, здійснив власноручний запис, що у вчиненому розкаюється. Ці обставини підтверджено змістом протоколу про затримання.
Згідно протоколу огляду іншого місця події в період з 06 години 30 хвилин до 06 години 50 хвилин 17 жовтня 2014 року слідчим ОСОБА_17 , за участю понятих, на дільниці місцевості, розташованій на відстані в 12 м від стіни будівлі 6-го відділення КУ «Одеська обласна туберкульозна клінічна лікарня» виявлено та вилучено металевий ніж від столового набору, із заточеним лезом з обох боків. Навпроти місця знахідки відчинено вікно коридору 2-го поверху будівлі, навпроти розташованої палати №7.
Постановою слідчого ОСОБА_17 від 17 жовтня 2014 року ніж, вилучений під час вищезазначеного огляду, приєднано до провадження в якості речового доказу.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №3434 від 19 листопада 2014 року при дослідженні трупу ОСОБА_11 виявлено три рани на передній поверхні грудної клітини (з яких дві колото різані рани, а третя - сліпа колота), а також четверта різана рана, розташована на тильній поверхні 1-го пальця правої кісті.
Смерть ОСОБА_11 перебуває в прямому причинному зв`язку з заподіяним йому проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, з пошкодженнями міжреберних м`язів, навколосерцевої сумки, серця. Дана травма призвела до розвитку кровотечі в навколосерцевій сумці, яке призвело до тампонади серця, що і стало безпосередньою причиною смерті. При судово-токсикологічному дослідженні в крові виявлено етиловий спирт в концентрації 1,8‰, що прижиттєве могло відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №3270 від 22 грудня 2014 у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: різані рани голови (2), колото-різана рана правого плеча (1), одне колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, проникаюче в плевральну порожнину, що супроводжувалося надходженням в неї повітря (понад 500 мл).
Зазначені ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, та могли бути спричинені незадовго до надходження ОСОБА_8 в стаціонар, тобто 16 жовтня 2014 року.
Різані рани голови і колото-різана правого плеча, як у сукупності, так і окремо, не були небезпечні для життя та тягнуть розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, проникаюче в плевральну порожнину, що супроводжувалося надходженням в неї повітря, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №2801/111-Д від 14 листопада 2014 року у ОСОБА_10 виявлено віднесений до легких тілесних ушкоджень синець лівої очної області, що міг утворитися 16 квітня 2014 року від дії тупого, твердого предмету, індивідуальні особливості якого в даному ушкодженні не відобразилися. Суд вважає, що експертом допущена очевидна описка стосовно місяця в часі утворення даного ушкодження, а тому слід вважати, що вірною датою є 16 жовтня 2014 року.
Відповідно до висновку судово-медичної криміналістичної експертизи №33 від 21 січня 2015 року три колото різані рани на лоскотах шкіри грудної клітини від трупа ОСОБА_11 могли утворитися клинком вилученого з місця події ножа.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №34 від 27 січня 2015 року на вилученому з місця події суцільнометалевому ножі виявлено кров людини, групова належність якої не виключає її походження від ОСОБА_11 та виключає її походження від ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Проведеною 24грудня 2014 року комісійною комплексною стаціонарною судово психолого-психіатричною експертизою №178 встановлено, що ОСОБА_10 , в період вчинення вмінених йому діянь, а також в теперішній час не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, мав змогу в повній мірі усвідомлювати значення, можливі наслідки своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Оцінюючи в сукупності досліджені безпосередньо в судовому засіданні вищезазначені докази, суд вважає доведеною вину обвинуваченого та кваліфікує його дії:
- як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 за ч.1 ст.115 КК України;
- як закінчений замах на протиправне заподіяння смерті двох осіб за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.
При цьому суд вважає відсутніми підстави для визнання вчинених ОСОБА_10 дій, як умисне заподіяння обом потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, а також перевищення меж необхідної оборони, на чому наполягали в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, виходячи із наступного.
Як вбачається з показань в суді потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 , незважаючи на недовгий час сумісного перебування на лікуванні в одному відділенні обвинуваченого та обох потерпілих, щонайменше між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виникли особисті неприязні стосунки, в яких ОСОБА_8 об`єктивно перебував на боці ОСОБА_11 , оскільки тривалий час проживав з останньою особою в одній палаті, разом вживав з ним алкогольні напої та підтримував дружні стосунки.
Ці обставини також дозволяють суду дійти і висновку про раптове перетворення цих стосунків у конфлікт між обвинуваченим та загиблим, до якого приєднався ОСОБА_8 , що фактично відбулось близько 21 години 30 хвилин 16 жовтня 2014 року в приміщені коридору 6-го відділення лікарні.
Стосовно безпосередніх обставин нанесення обом потерпілим тілесних ушкоджень слід визнати, що ОСОБА_10 є єдиною особою, яка спричинила їх і при цьому використала ніж в якості знаряддя вчинених злочинів. Суд в оцінці події покладається в першу чергу на показання незаінтересованого очевидця ОСОБА_12 , яка прямо заперечила вчинення будь-яких насильницьких дій з боку потерпілих до обвинуваченого та показала, що, навпаки, ОСОБА_10 першим підійшов до потерпілих та почав їм наносити удари в область грудей. З цими ж показаннями повністю узгоджуються і показання потерпілого ОСОБА_8 .
Крім того, в суді не здобуто жодних показань допитаних осіб, окрім показань обвинуваченого, про можливе первинне побиття останнього потерпілими, в тому числі із застосуванням по відношенню до ОСОБА_10 ножа. Встановлення ж судово-медичним експертом на обличчі обвинуваченого лише синця лівої очної області об`єктивно пояснюється показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про виниклу в подальшому бійку, в якій ОСОБА_8 здійснював активний захист, чим спричинив це ушкодження. З іншого ж боку, цей же висновок експерта прямо спростовує протилежні неправдиві показання обвинуваченого про нібито отримані ним численні удари від потерпілих в область голови, що не могли не залишити сліди відповідних ушкоджень.
З показань ОСОБА_10 також вбачається, що він нібито вибив ніж у ОСОБА_11 . Тобто, в цей час в руках останнього жодних предметів, які можливо було б використати в якості знарядь злочину, не було. Таким чином, з моменту, коли ніж опинився в руках обвинуваченого, неможливо стверджувати про наявність суспільно небезпечного посягання зі сторони ОСОБА_11 до обвинуваченого, що виключає перебування останнього в стані необхідної оборони.
Обвинувачений також був обізнаний з незадовільним станом фізичного здоров`я ОСОБА_11 , а тому цілком розраховував на відсутність дієвого опору з боку зазначеного потерпілого.
Застосований обвинуваченим з цією метою предмет ніж, яким на незначній відстані від потерпілих було нанесено декілька ударів в область грудної клітини ОСОБА_11 , як у життєво важливий для людини орган, дозволяють суду дійти висновку, що ОСОБА_10 діяв виключно з метою вбивства зазначеного потерпілого.
Як вбачається з показань в суді свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачений, в подальшому перебуваючи зверху над потерпілим ОСОБА_8 , намагався також застосувати до того ніж, чому перешкодив супротив як потерпілого, так і свідка ОСОБА_13 .
Фактичне отримання ОСОБА_8 декілька ударів в область грудної клітини та голову, як у життєво важливі для людини органи, дозволяють суду дійти висновку, що ОСОБА_10 також діяв виключно з метою вбивства зазначеного потерпілого.
Крім того, оцінюючи поведінку ОСОБА_10 відразу після вчинених дій, суд зазначає, що залишення ним коридору, наступне прослідування до туалетної кімнати, куди вже встигли привести ОСОБА_8 , продовження нанесень щонайменше двох ударів ножем в область голови потерпілого, чому стала перешкоджати пацієнтка ОСОБА_14 (згідно показань ОСОБА_13 ) та припинення нанесення інших ударів, в першу чергу, було обумовлено не легковажним розрахунком на спричинення незначного ушкодження потерпілому, а присутністю в цьому місці інших небажаних для обвинуваченого очевидців й знепритомнінням ОСОБА_8 , у зв`язку і з чим ОСОБА_10 зробив усе, що вважав за необхідне для умисного вбивства двох осіб, вважаючи, що мети досягнуто та залишив потерпілого ОСОБА_8 на місці злочину.
В обґрунтування даного висновку суд також зазначає, що настанню смерті ОСОБА_8 також перешкодило своєчасне доставлення останнього до клінічної лікарні та значний обсяг терміново наданої медичної допомоги.
Протилежний довід сторони захисту, обґрунтований висновком судово-медичної експертизи №3270 про нібито нанесення ОСОБА_10 двох останніх поранень в область голови ОСОБА_8 рукояткою, а не лезом ножа, є хибним, оскільки в такому випадку на руках обвинуваченого повинні були б залишитися рани від заточеного з обох боків леза ножа, що не було виявлено судово-медичним експертом. Крім того, для такого життєво важного органу людини як голова, не має вирішального значення, якою стороною ножа нанесені дві різані рани, оскільки з точки зору небезпеки для життя приймається сам факт нанесення їй таких ран.
За вищевикладених обставин суд критично ставиться до невизнавальної частини показань обвинуваченого та вважає їх формою захисту від пред`явленого обвинувачення, що спрямована бажанням уникнути чи пом`якшити відповідальність за вчинене.
Заявлені органом досудового слідства до відшкодування з обвинуваченого судові витрати на суму 491,40 грн., пов`язані з проведенням у справі криміналістичної експертизи, підлягають задоволенню в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б його пом`якшували чи обтяжували.
Суд також враховує дані про ОСОБА_10 , як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, не визнала свою вину, позбулася знаряддя вчинення злочину та не розкаялася у вчиненому.
Незважаючи на наявність у ОСОБА_10 невиліковного захворювання, перебування на його утримання неповнолітньої дитини та позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, вищевикладені негативні обставини, тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчинених обвинуваченим діянь та його послідуюча поведінка не дозволяють суду при призначенні остаточного покарання застосувати до ОСОБА_10 положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлюють необхідність його ізоляції і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу протягом тривалого строку.
Долучений до матеріалів судового провадження в якості речового доказу суцільнометалевий ніж слід знищити встановленим порядком.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбаченихч.1 ст.115 та ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, призначивши покарання:
- за ч.1 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років;
- за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_10 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 16 жовтня 2014 року до моменту постановлення вироку, тобто 2 липня 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язненнядвом днямпозбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 16 жовтня 2014 року.
Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на суму 491 (чотириста дев`яносто одну) грн.40 коп.
Після набрання вироком законної сили долучений до матеріалів судового провадження в якості речового доказу суцільнометалевий ніж - знищити встановленим порядком.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_10 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3