Справа № 192/1659/16-к
Провадження № 1-кс/192/76/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" квітня 2016 р. слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне клопотання слідчого, погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000219 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сергіївка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянину України, не працевлаштованому, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 01.09.2010 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року і 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки і штрафом 1000 гривень.

- 12.06.2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 позбавлення волі. 16.11.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання,

підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню №0000219 від 26 березня 2016 року, в якому ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи судимість за корисливий злочин (за вироком Солонянського районного суду від 12.06.2013 року), яку не знято та не погашено у встановленому законом порядку, 10.03.2016 року приблизно о 15:00 годин разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , знаходячись на території подвір`я за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 , побачили через огорожу на території сусіднього подвір`я по АДРЕСА_2 , де мешкає потерпілий ОСОБА_7 металеві батареї, які визначили об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, керуючись злочинним умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , з корисливих спонукань та з метою особистої наживи, таємно, впевнившись що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу, через неогороджену частину зі сторони городу разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 та його власною тачкою у руках, зайшли на територію вказаного подвір`я.

Після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 разом із своїм знайомим ОСОБА_6 , заховали у мішки та завантажили на раніше приготовлену тачку три батареї опалення та з вказаними батареями покинули територію подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , тим самим таємно, шляхом вільного доступу, викрали чуже майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: три металеві батареї опалення загальною вагою 120 кг, вартість яких, згідно висновку судово - товарозначої експертизи №1718-16 виданого Дніпропетровським НДІСЕ МЮ України від 29.03.2016 року, як металобрухт, становить 348 гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

За вказаним фактом 26 березня 2016 року розпочато кримінальне провадження № 0000219за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу з метою запобігання можливості вчинення ним іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим для забезпечення належної поведінки підозрюваного, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, слідчим суддею було прийнято рішення здійснювати розгляд клопотання без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, а від учасників процесу не надходило клопотань про застосування засобів фіксації.

В судовому засіданні слідчий, клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному, підтримав з підстав, зазначених в клопотанні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки наявні, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, у зв`язку з якими та з урахуванням особи підозрюваного, не може бути забезпечено виконання ним визначених законом обов`язків без застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 не оспорював своєї причетності до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, проте заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 від 26 березня 2016 року, а 30 березня 2016 року органом досудового розслідування ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України доводиться доказами, які надані до клопотання, в тому числі протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 26.03.2016 року, протоколом огляду місця події та предмету від 26.03.2016 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 30.03.2016 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу, зокрема, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Згідно ч. 2 зазначеної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри узгоджується в точкою зору ЄСПЛ, яка викладена в Рішенні по справі "Фокс, Кембелл і Хартлі проти Об`єднаного Королівства" від 30 серпня 1990 року в п. 30 якого зазначено, що наявність "обґрунтованої підозри" передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні прокурором не доведено наявність ризику щодо можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки з матеріалів, які додані до клопотання вбачається, що 30 березня 2016 року він був повідомлений про підозру, того ж дня був допитаний в якості підозрюваного, отримав пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного, а прокурором та слідчим не надано слідчому судді доказів здійснення викликів підозрюваного відповідно до ст.ст.133,135,136 КПК України та доказів неявки підозрюваного за вказаними викликами, як не надано і доказів застосування наслідків неприбуття на виклик, відповідно до ст. 139 КПК України.
При цьому, відповідно до положень ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, слідчому судді не надано відповідних доказів, які б підтверджували існування ризику, щодо можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

В той же час в клопотанні про застосування домашнього арешту зазначено, що домашній арешт слід застосувати до підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , проте ані до клопотання, ані в судовому зсіданні прокурором не доведено належність вказаного житла підозрюваному, його реєстрацію за вказаною адресою, не надано згоду власника майна та осіб, які в ньому проживають на те, щоб підозрюваний міг перебувати в цьому житлі під домашнім арештом. З матеріалів, які надані до клопотання вбачається, що підозрюваний тимчасово проживає за вказаною адресою в сім?ї своєї співмешканки, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що застосування домашнього арешту з забороною виходу підозрюваного з житла, в якому проживає його співмешканка зі своїми дітьми, буде порушувати її права.

Оскільки в процесі розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, проте не встановлено доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не надано достатніх доказів щодо необхідності застосування домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 184, 193-194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000219 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередню до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий:слідчий суддя ОСОБА_1