№1-кс/760/2158/16
(№760/951/16-к)

Детектив в поданому клопотанні просив слідчого суддю накласти арешт на майно ОСОБА_6 , а сааме автомобіль Volkswagen Transporter синього кольору, 2005 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , поставлений на облік 23.06.2015.
В судовому засіданні детектив клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення детектива, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Органом досудового розслідування здобуто достатні докази вчинення виконуючим обов`язки голови Державної інноваційної фінансово-кредитної установи ОСОБА_6 , який будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем здійснив розтрату державного майна в особливо великому розмірі.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що на виконання умов Інноваційного договору №07/97 від 05.10.1998 укладеного між Київським відділенням Державного інноваційного фонду України та державним підприємством «АНТК ім.Антонова», останнє отримало від Державного інноваційного фонду України інвестиційну позику - грошові кошти у сумі 16 165 194 грн. з метою реалізації програми побудови дослідної партії пасажирських літаків АН-140 і проведення їх сертифікаційних випробувань. У відповідності до постанов Кабінету Міністрів України №654 від 13.04.2000 та № 1007 від 08.08.2007, Державна інноваційна фінансово-кредитна установа визначена правонаступником Державного інноваційного фонду України. Зазначений Інноваційний договір №07/97 від 05.10.1998 був погоджений Міністерством промислової політики України, правонаступником якого є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.
Як випливає із Закону України «Про державний бюджет на 1998 рік» та постанови Кабінету Міністрів України №1575 від 02.10.1998 «Про фінансування інноваційного проекту виготовлення дослідної партії літаків типу Ан-140», перераховані за Інноваційним договором кошти є коштами державного бюджету.
15.05.2015 р. Державною інноваційною фінансово-кредитною установою (як первісним кредитором) в особі в.о. голови правління ОСОБА_6 , з однієї сторони та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (як новим кредитором), в особі директора ОСОБА_7 , з іншої сторони, укладено Договір про відступлення права вимоги № 15/05/15, за умовами пункту 1.1 якого, первісний кредитор відступив та передав у власність новому кредитору належне йому право грошової вимоги до державного підприємства «Антонов» (боржник) у розмірі 16 165 094,00 грн. за Інноваційним договором № 07/98 від 05.10.1998, а також суми всіх можливих та дійсних штрафних санкцій (в т.ч. штрафів, пені, неустойки), втрат від інфляції та будь-яких інших платежів, які боржник має сплатити згідно основним договором.
Відповідно до п.31, 35 Статуту Державної інноваційної фінансово-кредитної установи завт. Постановою КМУ від 15.06.2000 №979, органом управління установи є правління, яке утворюється у складі голови та його заступників та розглядає і приймає рішення про організацію кредитування, фінансування і залучення коштів, проведення розрахунків, забезпечення грошового обігу, провадження зовнішньоекономічної діяльності тощо.
Вказаний Договір про відступлення права вимоги № 15/05/15 від 15.05.2015 був підписаний ОСОБА_6 одноособово без відповідного Рішення Правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи та без погодження відповідних державних органів та органу управління майном.
Надалі 18.05.2015 р., тобто через три дні з моменту отримання права вимоги, ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на підставі Договору про відступлення права вимоги №18/05-15/03 передало юридичній особі, яка має ознаки фіктивності - ТОВ «Інтеравто» право вимоги грошових коштів у 16 165 094,00 грн. за 3 450 000,00 млн. грн.
Отже, наведені обставини свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального кодексу України.
Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Згідно інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи Державної автомобільної інспекції, за ОСОБА_6 зареєстрований транспортний засіб, а саме автомобіль Volkswagen Transporter синього кольору, 2005 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який придбаний 23.06.2015 на підставі довідки-рахунку № НОМЕР_3 .
В зв`язку із зазначеним детектив просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Зважаючи на викладене вище, з ураховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки детективом було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні детектива та може бути виконане завдання, для виконання якого детектив звернувся із клопотанням про арешт майна.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно ОСОБА_6 , а саме: автомобіль Volkswagen Transporter синього кольору, 2005 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , поставлений на облік 23.06.2015.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1