Справа № 363/3617/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/492/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 12.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
12 жовтня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26 вересня 2016 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄДРДР за № 0001083, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Як видно з ухвали слідчого судді,слідчий СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про арешт майна.
Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, перебуває матеріал досудового розслідування № 0001083 від 16.09.2016 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
15 вересня 2016 року приблизно о 23 годині 30 хвилин на проїжджій частині автодороги сполучення «Київ-Овруч» неподалік с. Казаровичі Вишгородського району Київської області сталось зіткнення автомобіля марки «Mercedes-BenzSprinter 311 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіля марки «VolvoFH12» реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом марки «Fruehauf» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження.
16 вересня 2016 року відомості по даному факту внесено до ЄДРДР за № 0001083 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
16 вересня 2016 року під час огляду місця події вилучений транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI»реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 та користувачем якого на підставі договору оренди від 29.10.2015 року є ТОВ «АС-Транс Брок», автомобіль в ході огляду вилучено та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 26 вересня 2016 року клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0001083 від 16.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задоволено. Накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та користувачем якого на підставі договору оренди від 29.10.2015 року є ТОВ «АС-Транс Брок».
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом, відповідно до постанови про долучення речових доків від 16.09.2016 року. Так, врахувавши доведеність необхідності арешту вказаного у клопотанні автомобіля, виходячи із розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для арешту тимчасово вилученого автомобіля.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що автомобіль «Мерседес Спрінтер», держ. номер НОМЕР_1 , перебуває в користуванні ТОВ «АС-Транс брок» на підставі договору оренди, укладеного з ОСОБА_11 та засвідченого нотаріально. Тимчасовий технічний паспорт чинний до 31 грудня 2016 року. Винуватцем вказаної ДТП є водій ОСОБА_8 , працевлаштований у вказаному Товаристві, який самовільно ухилився від виконання покладених на нього трудових обов`язків, змінив маршрут прямування «Вишгород-Полтава», зазначений в супровідних документах, та поїхав до смт. Димер до місця свого постійного проживання. Жодних вказівок щодо зміни маршруту водій не отримував, про зміну маршруту керівництву Товариства не повідомляв, що засвідчив у своєму поясненні. Водій самовільно взяв на шляху до смт. Димер пасажира - ОСОБА_10 . ОСОБА_11 просила суд відхилити клопотання слідчого та прокурора про арешт належного їй автомобіля, оскільки слідством не дотримані процесуальні норми щодо подання такого клопотання. Слідством не встановлено правовідносини щодо власності на зазначений автомобіль, оскільки ні директор ТОВ «АС-Транс брок», ні ОСОБА_11 , як власниця автомобіля слідчим до цього часу не допитані, докази у них не витребувані. Оскільки водій ОСОБА_8 самовільно ухилився від виконання своїх трудових обов`язків і завдана ним шкода жодним чином не пов`язана з діяльністю ТОВ «АС-Транс брок», до правовідносин, що склалися внаслідок ДТП не можна застосувати положення ч. 1 ст. 1172 ЦК щодо покладення відповідальності за шкоду, завдану працівником, на підприємство або на власника транспортного засобу. ОСОБА_11 як власниця автомобіля є потерпілою від правопорушення ОСОБА_8 , який завдав шкоди її майну, та вже направила слідчому заяву про визнання потерпілою від злочину у кримінальному провадженні. В день судового розгляду вона повідомила слідчому та судді, що вже подала письмову заяву про визнання її потерпілою від злочину, яким їй було завдано великого матеріального збитку, але цим слідчий та суд знехтували. На даний час вона так і не визнана потерпілою.

До суду апеляційної інстанції надійшла заява власника майна ОСОБА_11 в якій вода повідомляє, що знаходиться на лікуванні, в судове засідання прибути не має змоги, її представник також в цей час приймає участь в іншому судовому засіданні , вирішення питання про розгляд чи відкладення справи залишає на розгляд суду. Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за відсутності скаржниці та її представника суд, враховуючи обставини справи , наявність матеріалів достатніх для прийняття рішення, приймаючи до уваги, що учасники процесу не заперечують проти продовження розгляду справи дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_11 та її представника.
Заслухавши доповідь судді. Думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна.
Згідно абзацу другого ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як видно із матеріалів кримінального провадження автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом, відповідно до постанови про долучення речових доків від 16.09.2016 року. Дорожньо-транспортна пригода сталася за участі водія даного автомобіля, в результаті події, як даний автомобіль так і інший транспортний засіб отримали механічні пошкодження і саме за результатами дослідження та обстеження автомобіля, як доказу, можливе встановлення обставин події. На думку колегії суддів, врахувавши доведеність необхідності арешту вказаного у клопотанні автомобіля, виходячи із розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для арешту тимчасово вилученого автомобіля, з чим погоджується і колегія суддів.
Щодо доводів апелянта про відсутність строку дії ухвали слідчого судді, то не зазначення строку дії ухвали, не позбавляє її можливості звернутися з клопотанням про скасування арешту на майно у встановленому законом порядку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, доводи клопотання слідчого про накладення арешту на майно та апеляційну скаргу представника власника майна, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області.
Керуючись ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, колегія суддів , -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника власника майна залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області про арешт майна залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4