Справа № 646/7911/16-к
№ провадження 1-кс/646/3506/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2016 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13 червня 2016 року, в якій заявник просить зобов`язати прокуратуру Харківської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення суддями Апеляційного суду Харківської області, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, а саме постановленням завідомо неправосудного рішення.

В обґрунтування скарги заявник зазначила, що 13.06.2016 року вона звернулася до Генеральної прокуратури України із заявою про постановлення завідомо неправосудного рішення суддями Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до автоматичного визначення слідчого судді вищезазначена скарга надійшла до провадження слідчого судді 20.07.2016 року.

Розгляд скарги призначений на 22.07.2016 року, був відкладений за клопотанням заявника у судовому засідання на 26 липня 2016 року.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву про розгляд скарги за її відсутністю.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутністю.

Відповідно до ст. 22, 306 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд скарги за відсутністю заявника та прокурора.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В частині 1 статті 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені частиною 5 статті 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2016 року заявник звернулася до Генеральної прокуратури України із заявою про постановлення завідомо неправосудного рішення суддями Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Листом від 08.07.2016 року прокурором організаційно-методичного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області ОСОБА_7 заявнику направлена відповідь про неможливість внесення відомостей до ЄРДР, з посиланням на відсутність у її зверненні обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 214 КПК України визначено, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Таким чином, обов`язок внесення до ЄРДР стосується лише тих відомостей, що можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, а тому критерієм внесення відомостей до ЄРДР є саме фактичні дані, що вказують на ознаки конкретного складу злочину.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, що свідчать про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину та інше.

Особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення. Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність.

Стаття 375 КК України, на яку посилається заявник, передбачає кримінальну відповідальність за постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку №11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 13 червня 2016 року. Доводи заяви та скарги є по суті незгодою з процесуальним рішенням для оскарження якого ЦПК України передбачений порядок оскарження.

Крім того, заявником не подано рішення Апеляційного суду Харківської області, яке на думку заявника є неправосудним, і так само не надано копії заяви від 13.06.2016 року, що в свою чергу позбавляє можливості слідчого суддю перевірити відповідність викладених у скарзі обставин об`єктивним даним та встановити наявність або відсутність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, зокрема, фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб вчинення злочину).

З огляду на вищевикладене скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Частиною 3 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 13 червня 2016 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1