Справа № 748/1061/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/833/2016
Категорія - ч.1 ст. 115 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000240,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2016 року, та за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 11 років позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та на користь держави процесуальні витрати в сумі 2 815 гривень 52 копійки.

Як встановив суд, 27 лютого 2016 року в проміжок часу з 22 години 15 хвилин до 23 години 59 хвилин, у будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 після спільного вживання спиртних з напоїв з ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства, завдав не менше семи ударів дерев`яною палицею в область голови, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: саден тім`яної ділянки, масивних крововиливів в м`які тканини лицьового та мозкового черепа; забійних ран, саден та синців обличчя; травматичної ампутації зубів; переломів кісток основи черепа; переломів верхньої щелепи та верхньощелепного відростка виличної кістки, кісток носа; крововиливів під м`які мозкові оболонки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 170 від 29 квітня 2016 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_10 настала від набряку головного мозку, з масивними дифузними крововиливами під м`які мозкові оболонки, які в свою чергу виникли внаслідок черепно-мозкової травми з переломами кісток лицьового та мозкового черепа, 27 лютого 2016 року у проміжок часу 22 години 15 хвилин по 23 годину 59 хвилин.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати його дії на ст. 118 КК України, на умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони та пом`якшити покарання, мотивуючи тим, що у потерпілого був напад білої гарячки. Коли він лежав на дивані, потерпілий ОСОБА_10 , без будь-яких на те причин схопив палицю зі словами „чорт, уб`ю став задавати йому ударів палицею. Згідно висновку судово-медичного експерта №187 від 02.03. 2016 року він піддавався впливу не менше 8 травмуючих дій, а у свідка ОСОБА_11 його брата були тілесні ушкодження не менше ніж від 5-ти травмуючи дій, механізм утворення яких не може відповідати обставинам, повідомленими свідками.

Його клопотання про виклик та допит судово-медичного експерта чи лікаря психіатра, невропатолога, було відхилене судом як безпідставне. На його очах потерпілий ударив палицею по голові його брата і той упав та втратив свідомість. Після цього він змушений був відняти палку та побити потерпілого, наміру вбивати останнього він не мав.

При визначені виду та строку покарання суд першої інстанції не врахував його щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я - він є інвалідом ІІІ групи від загального захворювання та потребує постійного лікування, і обрав надміру суворе покарання.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії його підзахисного з ч. 1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом неправильно визначений мотив злочину. ОСОБА_6 з потерпілим не конфліктував. Навпаки, потерпілий, який з ним та його братом випивав і не заперечував, щоб вони залишилися в його будинку, почав бити ОСОБА_6 палкою.

Його підзахисний відштовхував від себе потерпілого та намагався втекти з будинку, тоді як потерпілий підводився після падіння і знову продовжував нападати та завдавати ударів.

Побив палицею обох братів, як обвинуваченого ОСОБА_6 , так і свідка ОСОБА_12 . Відомості, одержані під час слідчих експериментів, у частині протиправних дій потерпілого, відповідають як показанням обвинуваченого так і висновкам експертиз № 187 від 02 березня 2016 року і № 188 від 02 березня 2016 року, в яких зазначається про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень не менше від 8-ми травмуючи дій, у свідка ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не менше від 5-ти травмуючи дій.

Його підзахисний та свідок ОСОБА_12 , коли виходили з будинку були переконані, що потерпілий ОСОБА_10 живий.

На думку захисника, обираючи вид та строк покарання суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 , кримінальної відповідальності не уникав, навпаки активно сприяв слідству у розкритті злочину, побиття палицею розпочав потерпілий, який разом з братами ОСОБА_13 випив у своєму будинку, потім раптово вирішив їх вигнати, шляхом застосування насильства. Незгода з юридичною оцінкою дій не є підставою для обрання надміру суворого покарання.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2016 року за заявою начальника Чернігівського СІЗО були внесені виправлення в резолютивну частину вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 , а саме зазначено, що до вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишити тримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання з 28 лютого 2016 року, зарахувавши цей строк у строк відбуття покарання з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу про виправлення скасувати, мотивуючи тим, що суд забув прийняти рішення про запобіжний захід, а потім змінив своє попереднє рішення, що є грубим порушенням норм кримінально-процесуального закону, Конституції України, Європейської конвенції з прав людини.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подані ним апеляційні скарги та пояснював, що у нього не було іншого виходу, ніж побити потерпілого, який першим розпочав його бити, на його очах ударив палкою по голові брата і останній упав та втратив свідомість; захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свою, апеляційні скарги свого підзахисного та вважав кваліфікацію дій ОСОБА_6 невірною, а міру покарання надміру суворою; потерпілу ОСОБА_9 , яка заперечувала проти поданих апеляційних скарг, пояснюючи, що її покійний чоловік був спокійним та зовсім не агресивним, хворий на онкологічну хворобу, через яку був занадто чутливий до фізичного болю, вважає, що брат обвинуваченого розбив голову, ударившись об косяк дверей, які у старому будинку низькі і при вході чи виході необхідно пригинатися; прокурора ОСОБА_8 , яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, а доводи сторони захисту безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційній скарги залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 27 лютого 2016 року, брати ОСОБА_13 прийшли в будинок потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб вжити спиртні напої, після чого залишилися в чужому будинку спати.

По поясненнях старшої дочки потерпілого ОСОБА_14 їй телефонував батько та говорив, що прийшли брати, полягали спати, а йому ніде лягти, просив викликати міліцію, щоб налякати, в слухавку було чутно, що в будинку хтось є та розмовляє.

28 лютого 2016 року свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зайшли у будинок ОСОБА_10 , якого виявили лежачим в кінці коридору, обличчям донизу, в калюжі крові.

Обвинувачений ОСОБА_6 стверджує, що коли він спав на дивані, його почав бити палкою потерпілий ОСОБА_10 , примовляючи: „Чорт, убю!, через що він похапцем вдягнувся та збирався втекти з будинку.

Висновки судово-медичної експертизи вказують на те, що у ОСОБА_6 , 1988 року народження, були виявлені синці, садна, забиття м`яких тканин волосистої частини голови, обох верхніх кінцівок, які виникли від дії тупих предметів по механізму удару, тиснення та тертя, могли бути заподіяні 27 лютого 2016 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Обвинуваченому було завдано не менше ніж 8 ударів, характер та локалізація свідчать про те, що він міг одержати тілесні ушкодження, прикриваючись руками від ударів ( том. 1 а. п. 95-96).

Свідок ОСОБА_12 піддався не менше ніж п`яти трамуючих ударів, що змусило обвинуваченого ОСОБА_6 відняти палку у потерпілого ОСОБА_10 та забити останнього до смерті.

Частина 1 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за вбивство без обтяжуючих та без пом`якшуючих обставин. Доводи захисника про неправильність визначення мотиву вбивства, не відповідають дійсності.

На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин означає, що вбивству передувала сварка чи конфлікт між потерпілим та обвинуваченим. У даному кримінальному провадженні обвинувачений зі своїм братом зайняли будинок потерпілого, якому самому не було місця для сну, у зв`язку з чим він почав виганяти гостей з будинку, при цьому розбудив їх та заподіяв незначної шкоди здоров`ю.

У відповідь на таку поведінку обвинувачений ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_10 не менше семи ударів дерев`яною палицею в область голови, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: саден тім`яної ділянки, масивних крововиливів в м`які тканини лицьового та мозкового черепа; забійних ран, саден та синців обличчя; травматичної ампутації зубів; переломів кісток основи черепа; переломів верхньої щелепи та верхньощелепного відростка виличної кістки, кісток носа; крововиливів під м`які мозкові оболонки.

Смерть ОСОБА_10 настала від черепно-мозкової травми з переломами кісток лицьового та мозкового черепа, яка викликала набряк головного мозку, масивні дифузні крововиливи під м`які мозкові оболонки, у проміжок часу з 22 години 15 хвилин по 23 годину 59 хвилин 27 лютого 2016 року.

Перевищенням меж необхідної оборони, відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України, визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. У обвинуваченого ОСОБА_6 , після того, як він відібрав у потерпілого ОСОБА_10 палку, не було необхідності бити останнього. Посягання припинилося шляхом відібрання предмета, яким завдавалися удари.

По поясненнях самого обвинуваченого та його брата, потерпілий ударів руками чи ногами, не завдавав. Свідок ОСОБА_6 , у якого зі слів обвинуваченого була розбита голова, за медичною допомогою не звертався.

Завдання 7 ударів палкою в область голови, з прикладенням сили, через що у потерпілого були зламані кістки лицьового та мозкового черепа, вказують на те, що винна особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини та свідомо допускала їх настання.

Відповідаючи на питання в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 вказував, що він бив потерпілого до тих пір, поки той не впав.

Відомості з протоколу огляду тіла потерпілого ОСОБА_10 , вказують на те, що під час огляду трупа на голові малася рвана рана, яка починалася від правої брови та йшла до лівої скроні та надбрівної лівої дуги.

На куртці, бурках та калошах, вилучених у обвинуваченого, були виявлені плями бурого кольору, походження яких не виключається від потерпілого ОСОБА_10 , що підтверджується висновками судово-імунологічної експертизи № 41 від 15 березня 2016 року.

Крім того, у потерпілого ОСОБА_10 концентрація етанолу в крові складала 3,3 г/л, що по відношенню до живої людини відповідало тяжкій алкогольній інтоксикації. З урахуванням стану, віку, потерпілий ніякої загрози становити не міг.

Отже, обставини, що зумовили конфлікт, потерпілий намагався вигнати зі своєї хати братів, щоб було місце, де самому відпочити, характер насильства, застосований потерпілим, який не створював реальної небезпеки життю чи здоров`ю, завдання обвинуваченим семи ударів, з прикладенням значної сили, на що вказує наявна рвана рана, у життєво важливий орган голову, свідчать про те, що ОСОБА_6 вчинив навмисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 на грунті раптово виниклих неприязних відносин.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані як злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України.

Санкція ч.1 ст. 115 КК України передбачає покарання від 7 до 15 років позбавлення волі. Обираючи покарання у виді 11 років позбавлення волі, суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини справи, посередню характеристику обвинуваченого, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, його стан здоров`я, а також негативні соціальні зв`язки та схильності і обрав покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження нових злочинів.

Посилання захисту на неврахування судом визнання вини та активного сприяння розкриттю злочину, не приймаються до уваги.

У п. 1 ч.1 ст. 66 КК України передбачені три обставини, які пом`якшують покарання: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Визнання провини не є пом`якшуючою обставиною, а щире каяття проявляється в тому, коли особа не тільки визнає свою провину, а й виявляє жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася, чого з боку обвинуваченого ОСОБА_6 не було. Позиція обвинуваченого, що він не хотів смерті потерпілого, а останній сам напросився, щоб його вбили у власній хаті, не дає підстав судити про щире каяття.

Активне сприяння розкриттю злочину, вже було враховане судом, при визначені терміну покарання і додатково його враховувати для пом`якшення покарання, колегія суддів не має законних підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неправильність та незаконність ухвали суду про виправлення описки, колегія суддів вважає безпідставними.

Положення ст. 379 КПК України дозволяють суду за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Вирішуючи питання про виправлення описок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Як убачається з мотивувальної частині вироку, останній абзац перед посиланням на норми КПК України, суд першої інстанції вирішив запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законно силу залишити тримання під вартою, строк покарання обвинуваченому слід рахувати з дня затримання з 28 лютого 2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання ОСОБА_6 тримання його під вартою у відповідності до положень ч.5 ст. 72 КК України.

У резолютивну частину вироку цей же абзац перенесений з пропуском слів : „запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законно силу залишити тримання під вартою.

Пункт 2 ч.4 ст. 474 КПК України, вимагає, щоб у резолютивній частині вироку приймалося рішення про заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесені і запобіжні заходи. Про скасування запобіжного заходу у виді взяття під варту чи про його заміну на більш м`який, районний суд рішення не приймав, в мотивувальній частині вироку прийшов до висновку про залишення тримання під вартою, а тому описка у виді пропуску частини речення була явною та підлягала виправленню, що правильно зробив суд.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 червня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2016 року, без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19