Справа № 524/4043/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2016 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника заявника ОСОБА_5 ,
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 заяву підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Зазначив, що предметом вказаного кримінального правопорушення є грошові кошти, а не об`єкт нерухомості, на який накладено арешт. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, відсутні будь-які відомості щодо підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, юридичної особи, як суб`єктів які отримали від них майно. Вказане майно ТОВ «Алвіга» набуло у власність шляхом внесення його в уставний капітал ОСОБА_6 , яким воно у свою чергу набуте через державну виконавчу службу. Тому ТОВ «Алвіга» є добросовісним набувачем вищевказаного майна, отже на нього не може бути накладено арешт.
Слідчий у судовому засіданні проти клопотання заперечив. Зазначив, що майно, на яке накладено арешт, є об`єктом кримінального правопорушення, директор ТОВ «Горизонт» ОСОБА_8 , як засновник товариства із власності якого вибуло майно, визнаний потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та цивільним позивачем. Повідомив, що є підстави вважати, що набувач майна ТОВ «Алвіга» знало або могло знати, що це майно вибуло з власності ТОВ «Горизонт» без його волі, шляхом вчинення шахрайських дій та підробки документів.З метою відшкодування збитків завданих злочином та збереження цілісності майна, на яке накладено арешт, запобіганням спробам його перетворення чи знищення, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.
Прокурор у судовому засіданні проти клопотання заперечив. Зазначив, що приміщення, на яке накладено арешт, вибуло з власності ТОВ «Альвіга» та у подальшому відчужувалось незаконним шляхом. З метою його схоронності, запобігання подальшій перереєстрації та відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Арешт вищевказаного майна у кримінальному провадженні відповідає вимогам ст. 171 КПК України, матеріали доводять наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, майно, на яке просить накласти арешт слідчий, вибуло із власності потерпілого внаслідок кримінального правопорушення. Арешт майна відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою можливість знищення, перетворення, відчуження вищезазначеного майна, а тому для запобігання вказаних ризиків, арешт на будівлю виробничого корпусу цеху та будівлі гаражів за адресою м. Кременчук вул. Київська, 5, що належить на праві приватної власності ТОВ «АЛВІГА», накладено обґрунтовано.
Слідчий суддя ураховує, що у даному кримінальному провадженні існують достатні підстави вважати, що вищевказане майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Також арешт майна необхідний для забезпечення цивільного позову.Водночас, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 та ТОВ «АЛВІГА» знали чи повинні були знати, що мета такої передачі (відчуження вказаного майна) - це отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину. Добросовісність набуття вказаного майна заявником не доведено.
Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на цей час підстав для скасування арешту майна.
Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно ст. 309 КПК України заперечення проти даної ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 09.03.2016 о 13 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1