АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7753/13-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/24/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.15-ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

із застосуванням технічного комплексу «Оберіг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року, яким ,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , розлученого, раніше не судимого, -

визнано винним за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 в інтересах потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 49 559,3 грн. залишено без розгляду.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 в інтересах потерпілої в частині стягнення моральної шкоди на загальну суму 200 000 грн. задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_11 80 000 грн.

Цивільний позов старшого прокурора прокуратури Тернопільського району в інтересах держави в особі фінансового управління ТМР про стягнення з ОСОБА_7 витрат на лікування потерпілої від злочину на суму 5 101,35 грн. задоволено повністю.

Обраний раніше ОСОБА_7 запобіжний захід у виді підписки по невиїзд залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_7 18 лютого 2012 року о 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку, що належить його доньці ОСОБА_13 , розташований по вул.Затишній в с.Гаї Шевченківські Тернопільського району, побачивши свою колишню дружину ОСОБА_11 , на ґрунті особистої неприязні, з метою позбавлення її життя, умисно наніс їй декілька ударів кухонним ножем по її тілу. Внаслідок чого спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани по внутрішній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, закриту черепно-мозкову травму головного мозку і садно передньої поверхні грудної клітки, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Після чого родичі ОСОБА_11 і ОСОБА_7 зупинили злочинні дії останнього, а тому обвинувачений з причин, що не залежали від його волі, вчинив не всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця і припинив замах на життя потерпілої. В подальшому потерпілу ОСОБА_11 було доставлено в лікарню, де їй була надана медична допомога.

В апеляційній скарзі захисники обвинуваченого ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просять вирок щодо ОСОБА_7 змінити, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 на ст.128 КК України і призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт, а також зменшити суму стягнення на відшкодування моральної шкоди з 80 000 грн. до 5 000 грн. При цьому посилаються на те, що ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження з необережності. Суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини справи та дав їм невірну правову оцінку. Зазначають, у ОСОБА_7 не було прямого умислу на вбивство потерпілої, тому його дії за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України кваліфіковано невірно.

Зазначають, що досудове і судове слідство проведено з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства: допит свідка ОСОБА_14 проведено після того, як він особисто брав участь як статист у слідчій дії відтворення обстановки і обставин події з участю потерпілої ОСОБА_11 ; внаслідок додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 29 березня 2013 року, із підсумків якої вбачається, що тілесні ушкодження виявлені у потерпілої ОСОБА_11 могли бути заподіяні при обставинах на які вказувала вона при допиті та проведенні відтворення обстановки та обставин події, та не могли бути спричинені за обставин, які зазначає у своїх показаннях та при проведенні слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 , не відповідає вимогам ст.102 КПК України, а тому не повинен судом братися до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який при дачі пояснень, в судових дебатах та в останньому слові підтримав апеляційну скаргу його захисників, в дебатах захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які також підтримали подану ними апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, представника потерпілої ОСОБА_10 , прокурора, які вважають, що вирок слід залишити без змін, апеляційну скаргу захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_15 - без задоволення, ознайомившись з доводами апеляції, дослідивши матеріали провадження, провівши частково судове слідство, колегія суддів вважає наступне.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, органами досудового слідства та судом дотримано вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості і правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що слідство по справі проведено не об`єктивно та з обвинувальним ухилом, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджені доказами його винуватості, є безпідставними.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшовши до неї, без жодних слів, зі звірячим поглядом намагався нанести їй удар ножем в область серця, який вона відбила боковим рухом своєї руки, через що, він тільки вістрям ножа зачепив її груди, залишивши подряпину і одразу ж намагався нанести другий удар ножем в груди, який вона перекрила своєю лівою рукою, а тому удар прийшовся в неї. ОСОБА_7 відчувши, що потрапив у її тіло, ще протягнув ножем від чого вона впала на підлогу, кличучи на допомогу, а він наскочив на неї зверху і наносячи лівою рукою удари їй по голові, намагався нанести третій удар ножем по її тілу, але в цей час його стримали зять із дочкою та відібрали ніж. Після чого її було доставлено в лікарню.

Вказані показання вона підтвердила під час проведеного за її участю слідчого експерименту з відтворенням обстановки і обставин події.

Колегія суддів вважає показання потерпілої ОСОБА_11 правдивими, оскільки вони, як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні були однаковими та послідовними в деталях, суттєвих розбіжностей, які би могли вплинути на доведеність винності обвинуваченого, на що покликається він в апеляційній скарзі, не встановлено. Тому, суд першої інстанції вірно поклав їх в основу обвинувального вироку, як один із доказів, на підтвердження винності ОСОБА_7 , так як вони ще й об`єктивно узгоджуються з іншими доказами по справі.

Зокрема, як ствердив свідок ОСОБА_14 , він, вибігши в коридор їхнього будинку на крик ОСОБА_11 , побачив, що зверху на ОСОБА_11 , яка лежала на підлозі, сидів ОСОБА_7 , а його праву руку з ножем утримує його дружина ОСОБА_13 , тому він допоміг їй відібрати у нього ножа.

Показання свідка ОСОБА_16 , свідчасть про те, що при огляді потерпілої ОСОБА_11 було встановлено наявність рани на її лівому передпліччі, рановий канал якої був розташований знизу вверх, зсередини назовні, подряпини у ділянці грудини спереду, а також діагностовано у потерпілої струс головного мозку.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи речових доказів характер, локалізація і напрям довжника невеликого поверхневого пошкодження на светрі, а також локалізація і розміри подряпини-садна на грудях потерпілої, у сукупності, не заперечують можливості їх одномоментного утворення внаслідок ріжучої дії вістря клинка ножа, в тому числі і від кінчика ножа в момент відбивання руки нападника, як про це зазначила ОСОБА_11 .

Локалізація і механізм утворення поверхневого пошкодження на переді светра та локалізації подряпини-садна на грудях і різаної рани на лівому передпліччі потерпілої, у сукупності, дозволяють висловитися про таке взаєморозташування потерпілої і нападника, коли вони, найімовірніше, були обернені один до одного передніми поверхнями тіл. Вищевказані пошкодження на светрі і тілесні ушкодження на грудях та лівому передпліччі потерпілої могли бути спричинені клинком наданого кухонного ножа.

Із висновку комісійної додаткової судово-медичної експертизи вбачається, що, у потерпілої ОСОБА_11 було виявлено не тільки рану лівого передпліччя, але й її продовження у виді ранового каналу, що закінчувався у м`язах кінцівки, зазначивши його напрямок, що свідчить про те, що потерпілій була спричинена не різана рана, а колота-різана, яка характерна для дії колюче-ріжучого предмета, до групи яких належить і кухонний ніж.

Незважаючи на суперечності та протиріччя у показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 щодо обставин поранення ОСОБА_11 , їх зіставлення з локалізацією та напрямком ранового каналу в передпліччі потерпілої вказують на неможливість травмування лівого передпліччя ОСОБА_11 за тих обставин, на які посилається ОСОБА_7 . Порівняння локалізації рани та напрямку ранового каналу у лівому передпліччі ОСОБА_11 узгоджуються з її показаннями щодо перебігу подій та механізму отримання нею тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_11 06.03.2013 року про те, в якому положенні знаходилась її ліва рука в момент удару ножем в груди, характерні для самозахисту.

Тому, вищевказані докази в своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 завдавав прицільні удари ножем у важливо життєві органи потерпілої, з метою позбавлення її життя, але остання активно відбивала дані удари, захищаючись руками, про що свідчать тілесні ушкодження на грудній клітці та руці. На допомогу ОСОБА_11 вчасно прибігли її донька ОСОБА_13 та зять ОСОБА_14 , які вирвали із рук ОСОБА_7 кухонного ножа, попередивши реалізацію прямого умислу останнього на вбивство потерпілої.

Таким чином, колегія суддів, на підставі досліджених під час судового розгляду доказів в суді першої інстанції, критично відноситься до суперечливих показань обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу того, що тілесні ушкодження ним 18 лютого 2012 року близько 21 год. 30 хв. на 2-ому поверсі в будинку АДРЕСА_1 були спричинені потерпілій ОСОБА_11 з необережності, вважає їх неспроможними, надуманими та такими, що направлені на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за незакінчений замах на вчинення вбивства потерпілої.

Зважаючи на викладене, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

На думку колегії суддів, призначаючи покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України суд вірно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому суворе покарання, що пов`язане із ізоляцією від суспільства, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Саме з врахуванням таких обставин суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання в межах санкції статті ч.1 ст.115 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових злочинів.

При перевірці матеріалів кримінального провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст. 409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

Разом з тим, провівши частково судове слідство, колегія суддів встановила, що ОСОБА_7 вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року визнано винним за ч.3 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 14.05.2014 року даний вирок змінено, дії ОСОБА_7 перекваліфіковано на ч.1 ст.122 КК України, за якою призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

Колегія суддів, оглянувши та оцінивши процесуальні документи, встановила, що ОСОБА_7 відбував призначене покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби №77512 с.Тростянець, Долинського району, Івано-Франківської області з 6 червня 2014 року по 7 квітня 2015 року, про що свідчить оглянута та долучена до матеріалів справи довідка про звільнення ОСОБА_7 , серія І-ФР №06081.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2014 року засудженому ОСОБА_7 скорочено наполовину не відбуту частину покарання, згідно статті 6 Закону України Про амністію у 2014 році.

На підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30.03.2015 року ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково на невідбутий термін - 8 місяців 06 днів.

Оскільки ОСОБА_7 фактично відбув 10 місяців 7 днів (306 днів) обмеження волі, тому у строк призначеного йому покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року слід зарахувати 5 місяців 4 дні (153 дні) позбавлення волі, із розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, відповідно до п.б ч.1 ст.72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.

У строк призначеного ОСОБА_7 покарання зарахувати 5 місяців 4 дні (153 дні) позбавлення волі, відбуте покарання за ухвалою Колегії суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 14.05.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2