Справа №522/5507/16-к 03.10.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року про повернення обвинувального акту від 06.02.2015 р. по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000050, відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прокурору Одеської області.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_11 ,
захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повернуто прокурору Одеської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Узагальнені доводи прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вважає, що є невірними висновки суду про те, що обвинувальний акт не містить фактичних обставин кримінального правопорушення, відсутнє формулювання обвинувачення, а також те, що висунуте ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення не відповідає встановленим слідством обставинам, оскільки така оцінка викладення обвинувального акту свідчить про вихід суду за межі ст. 314 КПК України.
На думку апелянта висновки суду про порушення права підозрюваних на захист тим, що рідною мовою обвинувачених є російська мова, про що останні наголошували у судовому засіданні, а обвинувальний акт російською мовою обвинуваченим не вручений, є безпідставними, з огляду на те, що всі обвинувачені є громадянами України, отримали середню та вищу освіту, проживають в Україні більше 10 років, під час досудового розслідування, окрім ОСОБА_8 , давали покази українською мовою та жодного разу про переклад документів на російську мову клопотань не висловлювали.
Зауважує, що підставою для повернення обвинувального акту не може бути не відкриття обвинуваченому ОСОБА_5 всіх матеріалів кримінального провадження, з огляду на те, що всі обвинувачені та їх захисники ознайомлені з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі та отримали можливість зробити копії всіх документів, за виключенням виготовлення копій 3 та 4 томів (протоколи негласних слідчих (розшукових) дій), оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 254 КПК України, це не допускається.
Вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_12 штучно створюють підстави для повернення обвинувального акту, оскільки ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 22.03.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_12 у зв`язку із зволіканням останніх в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження встановлювався строк для ознайомлення до 26.03.2016 р.
Зазначає, що вказівка суду на невірний номер кримінального провадження на сторінці 76 обвинувального акту має місце, проте вказаний недолік є опискою та не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Також вважає безпідставними посилання суду на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК з тих підстав, що обвинувальний акт не містить печатки прокуратури, оскільки КПК такої вимоги не передбачає.
На думку апелянта, висновок суду з цього питання суперечить вимогам Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р. , яка діяла на час направлення обвинувального акту до суду. Зокрема п. п. 9.5.1, 9.8.2 Інструкції передбачено, що засвідчення документів шляхом прославлення печатки здійснюється лише на копіях документів, виданих відповідною прокуратурою. Клопотання у рамках кримінального провадження та обвинувальні акти, які направляються прокурорами до суду, є оригінальними екземплярами процесуальних документів, а не їх копіями.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2016 р. обвинувальний акт від 06.02.2015 р. по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000050 відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повернуто прокурору Одеської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд виходив з того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам діючого законодавства.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що всупереч вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Також зазначено, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у суді стверджували, що їх рідною мовою є російська, а українську вони розуміють погано, проте обвинувальний акт в порушення вимог ст. 29 КПК України на російській мові останнім не вручений, чим порушено їх право на захист, оскільки обвинувачені погано розуміють, яке саме обвинувачення їм інкримінується.
Суд послався на те, що обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено про порушення слідчим ст. 290 КПК України, а саме не відкриття всіх матеріалів кримінального провадження 2 томів кримінального провадження, які містять таємні відомості, про що останній разом із захисником ОСОБА_12 звертався до слідчого та суду, проте слідчим було відмовлено у задоволені прохання, а судом скаргу залишено без розгляду.
Суд першої інстанції вказав на відмінність номеру кримінального провадження, який направлений прокурору для підписання і узгодження (а.п. 76) із номером направленим до суду.
Суд зазначив, що обвинувальний акт всупереч п. 9.5.1 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України», затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 3 від 21.02.2013 року, не містить печатки прокуратури Одеської області.
Сукупність вказаних недоліків свідчить про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисників, які заперечували проти задоволення скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору в порядку ст. 314 КПК України, а висновки суду про порушення органами досудового розслідування вимог ст. 291 КПК України є необґрунтованими.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України такими обставинами, зокрема, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Суд має право повернути обвинувальний акт, лише якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Апеляційний суд вважає, що посилання суду першої інстанції на той факт, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме те, що висунуте обвинувачення не відповідає встановленим слідством обставинам є безпідставними. На думку апеляційного суду слідчий при формулюванні фактичних обставин вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 15 ст. 113, ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України, дотримався вказаних вимог закону, зазначивши час, місце, спосіб, форму вини кожного із обвинувачених, їхні мотиви та мету, з посиланням на конкретні дії кожного з обвинувачених в межах здобутих доказів, інші обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення в тому обсязі, в якому вони були ним встановлені під час досудового розслідування, обвинувачення сформульовано достатньо конкретно, зрозуміло, яке саме діяння інкриміновано кожному з обвинувачених, їх правова кваліфікація.
Отже, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції дійшов передчасного рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 290 КПК України, надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів, проте як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора відповідно ч. 3 ст. 254 КПК України, виготовлення копій протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатків до них не допускається, а тому посилання суду першої інстанції на не відкриття обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_12 матеріалів кримінального провадження, як на одну з підстав повернення обвинувального акту, є безпідставними.
Як вбачається з додатків до апеляційної скарги прокурора, ОСОБА_5 та його захисник ознайомлювались з матеріалами кримінального провадження відповідно графіку (т. 2 а.п. 314-315), при цьому ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2016 р. (т. 2 а.п. 277-278) підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику у зв`язку із затягуванням останніх при ознайомленні із матеріалами, встановлювався строк, протягом якого останні мали можливість знайомитись з матеріалами кримінального провадження в період до 26.03.2016 р., після спливу якого сторони кримінального провадження вважались такими, що реалізували свої права на доступ до матеріалів.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою, або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчій суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом, а переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється за клопотанням зазначених осіб.
За вимогами ст. 29 КПК України, особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Але рішення про здійснення перекладу процесуальних документів кримінального провадження або залучення перекладача здійснюється лише за клопотанням сторони.
Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не володіють українською мовою, є передчасним і зроблений лише з пояснень останніх.
Судом залишено поза увагою, що із доданих до апеляційної скарги прокурором копій паспортів обвинувачених (т. 2 а.п. 279-283), останні є громадянами України, відповідно довідки Державної міграційної служби України в Одеській області, протягом тривалого часу проживали на території України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є громадянами України, народились та мешкають в Україні протягом тривалого часу. До 23.06.2016 р. до підготовчого судового засідання у Приморському районному суді м. Одеси, тобто протягом досудового розслідування обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не робилось будь-яких заяв з приводу перекладу, в тому числі і обвинувального акту, не висловлювались клопотання про необхідність залучення перекладача.
Суд не з`ясував, чи заявляли обвинуваченні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 клопотання про надання їм перекладачів, чи заявляли таке клопотання захисники обвинувачених, а тому твердження останніх в підготовчому судовому засіданні про погане розуміння української мови, є сумнівними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором.
Як передбачено ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складений старшим слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_16 та затверджений процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та ним підписаний.
Таким чином, при складанні та підписанні обвинувального акта прокурором дотримані вимоги ч. 1 та ч. 3 ст. 291 КПК України.
Отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК з тих підстав, що обвинувальний акт не посвідчений гербовою печаткою прокуратури, з посиланням на «Інструкцію з діловодства в органах прокуратури України», не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ст. 291 КПК України такої вимоги до обвинувального акта не висувається, а при прийнятті рішення суд повинен керуватися вимогами діючого КПК.
Наявність в обвинувальному акті розбіжностей в номерах провадження на аркуші 76 пояснюється прокурором як описка, допущена при його складанні, і, на думку апеляційного суду, не може бути самостійною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, вказана описка може бути виправлена прокурором під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 15 ст. 113, ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ст. 113, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 15 ст. 113, ст. 113 та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 та ч. 1 ст. 263 КК України повернуто прокурору Одеської області, - скасувати,
Повернути обвинувальний акт для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ ___________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3