Справа № 702/242/16-к
У Х В А Л А Провадження1-кп/702/34/16
про застосування примусових заходів медичного характеру
23 березня 2016 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем с/з ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Коритня Монастирищенського району Черкаської області, одружений, має на утримані двох малолітніх дітей, непрацюючий, з середньою освітою, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
За участі сторін та інших учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
ОСОБА_3 16 грудня 2015 року, близько 18 години, знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , під час суперечки зі своїм батьком, ОСОБА_8 , яка виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів ножем в область тулуба та обличчя останнього, чим заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колоторізаної рани передньої стінки живота з ушкодженням тонкої кишки та її брижжі, а також кореня брижжі товстої кишки, яка супроводжувалась масивною внутрішньочеревною кровотечею та призвела до знекровлення організму з розвитком геморагічного шоку, які згідно висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 493 від 18.12.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких о 05 годині 17 грудня 2015 року настала смерть потерпілого ОСОБА_8 , а також тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в ротову порожнину колоторізаної рани правої щоки, колоторізаної рани правого надпліччя, непроникаючої колоторізаної рани шиї, які згідно висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 493 від 18.12.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи, а саме:
Потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання про те, що вона є рідною сестрою потерпілого ОСОБА_8 . Про те, що її племінник ОСОБА_3 страждає будь-якими психічними захворюваннями вона не знала. У сім`ї брата були хороші взаємовідносини, вона не знає про те, що між батьком та сином могли бути погані взаємовідносини. 16 грудня 2015 року їй зателефонували та повідомили про те, що тяжко поранено її брата ОСОБА_8 . Вона приїхала в лікарню, де лікарі повідомили, що її брата тяжко поранено і зробив це його син. Пізніше вона дізналась, що у племінника ОСОБА_3 психічне захворювання. У спілкуванні з дружиною померлого брата та матір`ю племінника ОСОБА_9 вона дізналась, що в день трагедії ОСОБА_3 вів себе неадекватно, був збуджений. Біля 18 години 16 грудня 2015 року ОСОБА_9 поверталась від сусідки, де дивилась якийсь серіал. Біля воріт свого будинку бачила, що між батьком та сином проходить сварка, але не надала цьому значення. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має. Все що трапилось у той вечір могло трапитись тільки у зв`язку з хворобою племінника. Не заперечує щоб до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру.
Законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 показала суду, що вона є законним представником ОСОБА_3 . Про події, які мали місце 16 грудня 2015 року між сином та батьком ОСОБА_10 пояснити нічого не може, оскільки не була присутня при їх розвитку. Вважає, що ОСОБА_3 міг спричинити тілесні ушкодження батьку тільки в стані захворювання, оскільки будь-яких підстав виникнення між ними спору не було, між ними були нормальні людські стосунки. Не заперечує проти того, щоб до ОСОБА_3 були застосовані примусові заходи медичного характеру. Сумнівів у тому, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 спричинив його син ОСОБА_3 у неї не має. Будь-яких даних, які б могли свідчити про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 могла спричинити інша людина, крім ОСОБА_3 , не має і надати суду не може.
Захисник інтересів ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 вважає, що сумнівів у тому, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 спричинив його син ОСОБА_3 у нього не має. Будь-яких доказів, які могли б свідчити про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 могла спричинити інша людина, крім ОСОБА_3 , не має і надати суду не може. Разом з тим, вважає, що ОСОБА_3 міг захищатись від дій свого батька, хоча для застосування до нього примусових заходів медичного характеру це не має значення. Не заперечує проти того, щоб до ОСОБА_3 були застосовані примусові заходи медичного характеру.
Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що 16 грудня 2015 року він разом з дружиною, після того, як дружина почула крики з вулиці, вийшли на вулицю та побачили пораненого ОСОБА_8 . Після того, як про дану подію повідомив ОСОБА_12 , викликав «швидку допомогу», але побачивши, що стан ОСОБА_8 погіршується, вирішив прийняти міри для транспортування його до лікарні власними силами, тому попросив це зробити ОСОБА_13 , у якого є власний автомобіль. По дорозі вони зустріли автомобіль «швидкої допомоги», перенесли пораненого в даний автомобіль. Він супроводжував потерпілого до Монастирищенської ЦРЛ, а ОСОБА_13 повернувся в село. Після операції, яку зробили потерпілому в лікарні, один з лікарів, який проводив операцію, повідомив про те, що потерпілий сказав, що його підрізав син.
Свідок ОСОБА_14 дала суду показання аналогічні показанням ОСОБА_11 в частині виявлення потерпілого ОСОБА_8 та додатково показала, що 16 грудня 2015 року вона заходила в будинок сім`ї ОСОБА_10 і перебувала там приблизно з 17 до 18 години. ОСОБА_15 вів себе неадекватно, скаржився на головні болі, проявляв агресію. Побачивши таку обстановку, вона пішла додому. До часу трагедії в сім`ї ОСОБА_10 були нормальні стосунки.
Свідок ОСОБА_13 дав суду аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_11 в частині транспортування потерпілого ОСОБА_8 до лікарні.
- з протоколів огляду місця події від 16.12.2015, 17.12.2015 та 20.12 2015 року вбачається, що на вулиці Миру села Коритня Монастирищенського району Черкаської області між домоволодіннями №7 і 8 було знайдено чоловічий картуз, пластмасову рукоятку ножа без леза, пластмасовий чохол від ножа, а на території земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 знайдено лезо ножа з коричневою речовиною схожою на кров.
- відповідно до висновку судової трасологічної експертизи №1/67 від 21.01.2016 року рукоятка ножа та лезо ножа, які знайдені під час огляду місця події були одним цілим, з чого суд робить висновок про те, що вказаним ножем були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8
- з висновку експерта №493 від 18.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колоторізаної рани передньої стінки живота з ушкодженням тонкої кишки та її брижжі, а також кореня брижжі товстої кишки, яка супроводжувалась масивною внутрішньочеревною кровотечею та призвела до знекровлення організму з розвитком геморагічного шоку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких о 05 годині 00 хвилин 17 грудня 2015 року настала смерть потерпілого ОСОБА_8 , а також тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в ротову порожнину колоторізаної рани правої щоки, колоторізаної рани правого надпліччя, непроникаючої колоторізаної рани шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
- з висновків судово-медичних цитологічних експертиз №05-5-06/02 та №05-5-06/03 від 11.01.2016 року вбачається, що в піднігтевих зрізах потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_3 знайдено сліди крові один від одного, що підтверджує контакт ОСОБА_3 з ОСОБА_8 в ході сварки між ними, а також факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 саме ОСОБА_3
- з висновків судово-медичних експертиз №05-1-09/5, №05-1-08/4, №05-1-08/5 та №05-1-08/6 вбачається, що на кофті та куртці потерпілого ОСОБА_8 знайдено сліди крові, які належать ОСОБА_3 , а на спортивних штанях та куртці, які належать ОСОБА_3 , знайдено сліди крові потерпілого ОСОБА_8 , що також свідчить про те, що між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 був контакт, який призвів до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 ОСОБА_8 .
Вилучені під час огляду місця події, огляду трупа потерпілого речі, зразки відібрані для експертного дослідження органом досудового розслідування постановою про визнання та приєднання предметів до матеріалів кримінального провадження визнано речовими доказами.
Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №13 від 13.01.2016 року КУ «Черкаська обласна психіатрична лікарня» амбулаторна судово-психіатрична експертна комісія прийшла до висновку, що на період часу, до якого відноситься вчинене ОСОБА_3 інкриміноване йому правопорушення, у нього відмічалися прояви хронічного психічного захворювання у формі приступу шизофренії параноідної форми, з афективними, маячними і галюцинаторними розладами, через що він не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.
На теперішній час через вказані прояви хронічного психічного захворювання у формі приступу шизофренії параноїдної форми, з афективними, маячними і галюцинаторними розладами, ОСОБА_3 не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі та не може приймати участь у слідчих діях і судовому процесі.
За своїм психічним станом на теперішній час через вказане хронічне психічне захворювання у формі приступу шизофренії параноїдної форми, з афективними, маячними і галюцинаторними розладами, домінування в клінічній картині депресивної структури афекту, наявність продуктивної психопатологічної симптоматики, тривоги, страху за своє життя, прояви імпульсивності, агресивні тенденції, що становить активний тип суспільної небезпеки і може призвести до скоєння ОСОБА_3 суспільно-небезпечних дій, він потребує застосування примусового заходу медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
У зв`язку з цим покази ОСОБА_3 дані ним під час його допиту в якості підозрюваного, та під час слідчого експерименту визнані судом недопустимими.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізаця до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також до психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння, становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі в умовах суворого нагляду.
Враховуючи викладене, зокрема тяжкість вчиненого діяння, ступінь суспільної небезпечності, суд вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення ним суспільно небезпечних діянь.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.
Цивільний позов не заявлено.
Відносно ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Монастирищенського районного суду від 19 грудня 2015 року обрано запобіжний захід кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, який ухвалою цього ж суду від 2 лютого 2016 року змінено на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, застосовуються згідно із загальними правилами цього Кодексу, суд вважає за необхідне продовжити дію обраного запобіжного заходу до вступу ухвали в законну силу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст. ст. 503-513 КПК України, суд
Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритня Монастирищенського району Черкаської області, одруженого, має на утримані двох малолітніх дітей, непрацюючого, з середньою освітою, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із суворим наглядом до його видужання або до змін у стані його здоров`я, які можуть свідчити про те, що відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, відносно ОСОБА_3 продовжити до вступу ухвали в законну силу.
Речові докази після вступу ухвали в законну силу: руків`я ножа, клинок ножа, піхву ножа, марлевий тампон зі змивом, марлевий тампон зі зразками крові ОСОБА_3 , зрізи нігтів з рук ОСОБА_3 , зрізи нігтів з рук трупа ОСОБА_8 , стерильна марля зі зрізів нігтів рук з піднігтьовим вмістом ОСОБА_3 , стерильна марля зі зрізів нігтів рук з піднігтьовим вмістом трупа ОСОБА_8 , - знищити;
-чоловічу куртку з написом «INCOGNITO», чоловічу кофту, спортивні чоловічі штани з написом «SIWOERNUO», чоловічу куртку на металевих ґудзиках-кнопках, чоловічий картуз повернути дружині потерпілого ОСОБА_8 та матері ОСОБА_3 ОСОБА_9 .
Копію ухвали, після її проголошення, негайно вручити сторонам та направити для виконання по місцю знаходження ОСОБА_3 , тобто в Черкаську обласну психіатричну лікарню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її оголошення через Монастирищенський районний суд.
Суддя ОСОБА_1