Справа № 143/144/15-к
Провадження №11-кп/772/294/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянувши 24 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2015 року в кримінальному провадженні № 0000428 від 13.11.2013 року, яким, -
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1 ,
громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 2 роки.
Вирішено питання щодо стягнення процесуальних витрат та речових доказів, -
ВСТАНОВИВ:
13 листопада 2013 року, близько 18 год. 05 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107», д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київській в м. Погребище, Вінницької області в напрямку центру міста, в районі магазину «Корона», з врахуванням дорожніх умов, зокрема, маючи об`єктивну можливість вчасно виявити пішохода ОСОБА_9 , який зліва направо перетинав проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу, не надав йому перевагу в русі та допустив на нього наїзд, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 18.1 «Правил дорожнього руху
України».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 , відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 363 від 23.12.2013 року та № 102-к від 03.10.2014 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись із вироком суду звернувся із апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи доведеності своєї вини та кваліфікації дій просить вирок змінити та призначити йому покарання більш м`яке, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить вирок змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, призначивши йому покарання: у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпілий ОСОБА_9 не погоджуючись із вироком суду звернувся із апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації дій просить вирок змінити та призначити йому покарання більш м`яке, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, зазначає що претензій до обвинуваченого не має і вони фактично примирилися.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку і при обставинах, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за вказаною статтею, які в апеляційних скаргах не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, хоча і у відповідності до ст. 65 КК України, зазначив у вироку про ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких, особу винуватого, та те, що раніше не судимий, обставини, що обтяжує покарання та пом`якшують покарання, визнання вини та сприяння розкриттю злочину, а також обґрунтовано зробивши висновок про застосування ст. 69 КК України, але не врахував їх, що призвело до невірного призначення покарання у виді обмеження волі.
Оскільки, при призначенні покарання необхідно було врахувати, що особа обвинуваченого є молода людина, раніше не судимий, характеризуюся позитивно, що на його утриманні перебувають батьки - пенсіонери з незадовільним станом здоров`я (мати являється інвалідом третьої групи, а батько в квітні 2014 р. переніс інфаркт міокарда та потребує медичного нагляду). По суті на час розгляду справи він перестав бути суспільно-небезпечною особою, здійснює матеріальну допомогу потерпілому, який є літньою особою і який в свою чергу в апеляційній скарзі вказав на суворість призначеного покарання, а тому апеляційний суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства та за допомогою більш м`якого ніж обмеження волі покарання, а саме - у вигляді штрафу на користь держави, передбаченого ст. 53 КК України.
Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення вперше, щиро розкаявся в скоєному, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставини скоєного ДТП, думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив не позбавляти обвинуваченого прав керування транспортними засобами, колегія суддів вважає можливим не застосовувати до ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, вищезазначене є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції необхідно змінити та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2015 року задовольнити.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.03.2015 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 286 КК України, в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_7 , засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та відповідно ст. 53 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави, без позбавлення права керування транспортними засобами.
В іншій частині вирок залишити без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту її оголошення.

Судді:
З оригіналом згідно: