Справа №485/922/16-к 26.09.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

якою, клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишено без задоволення.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить переглянути рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишено без задоволення.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує, що за час відбування покарання не порушував режим утримання.

Вказує, що був працевлаштований, але не встиг пропрацювати квартал, по закінченню якого оголошуються заохочення.

Зазначає, що хворіє на тяжку форму туберкульозу, тому й знаходиться в виправній колонії, яка має статус лікарні.

Просить застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_5 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєві від 26.01.2016р. засуджено за ст.. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю Ленінського районного суду та Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.12.2015 року, остаточно призначено покарання 2 роки 4 місяці позбавлення волі.

Строк покарання за вироком суду рахується з 5 червня 2015 року по 2 березня 2017 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.06.2016р. згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 05.06.2015р. по 27.08.2015р., з 15.10.2015р. по 26.02.2016р з розрахунку один день попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі .

18 липня 2016 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 в якій він просив суд застосувати до нього утомно-дострокове звільнення від покарання на невідбутий термін покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого, суд послався на те, що ОСОБА_5 участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, проявляє байдужість.
Крім того, згідно рішення комісії Снігурівської ВК №5 Миколаївської області з розгляду питань про можливість представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення від 15 червня 2016 року засудженому відмовлено в подані матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів свого виправлення, та потребує часу для усвідомлення наслідків скоєного злочину.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, дослідивши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.
Статтею 81 КК України передбачені підстави, за яких може бути застосовано умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання: відповідно до ч. 2 якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення: відповідно до п.1 ч. 3 зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менш половини строку покарання, призначеного судом за умисний злочин середньої тяжкості.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєві від 26.01.2016р. ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до вимог 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.12.2015 року, остаточно призначено покарання 2 роки 4 місяці позбавлення волі.

Строк покарання за вироком суду рахується з 5 червня 2015 року.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05.06.2016р. згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 05.06.2015р. по 27.08.2015р., з 15.10.2015р. по 26.02.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

В Снігурівській виправній колонії №5 Миколаївській області ОСОБА_5 відбуває покарання з 11.03.2016 р.
Початок строку 05.06.2015р., кінець строку 02.03.2017р.Таким чином, ОСОБА_5 , фактично відбута частина покарання становить більше половини строку покарання.
Однак, як вбачається з характеристики, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Снігурівській ВК №5 з 11.03.20126р, тобто більше ніж пів року. За цей час засуджений стягнень та заохочень не мав, у програмі диференційованого впливу не приймає, проявляє байдужість.

Крім того рішенням комісії Снігурівської ВК №5 Миколаївської області з розгляду питань про можливість представлення засуджених до умовно-дострокового звільнення від 15.06.2016р. засудженому відмовлено в подані матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів свого виправлення, тому, що характеризується посередньо, потребує часу для усвідомлення наслідків скоєного злочину.

Відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК);
Оскільки ОСОБА_5 не довів своє виправлення, тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи наведене, висновок місцевого суду є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим ухвала суду не підлягає зміні, а апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд
Постановив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2016 рок відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді