Справа № 569/9748/16-к
У Х В А Л А

08 серпня 2016 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_2 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджено із прокурором Рівненської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що до Рівненського відділу поліції надійшло повідомлення про те, що 28.07.2016р. при перевірці документів працівниками патрульної поліції, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіля марки «mini cooper», д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено ознаки підробки.

28.07.2016 слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 згідно протоколу огляду місця події було вилучено автомобіль чорного кольору, марки «mini cooper» 2004 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , у зв`язку з чим він має статус тимчасово вилученого майна.

29.07.2016 за даним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005246. Правова кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий зазначив що допитаний ОСОБА_5 , пояснив що він придбав автомобіль марки «mini cooper», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 у невідомого йому чоловіка, при цьому автомобіль на себе не перереєстровував та являється власником автомобіля, пізніше ОСОБА_5 надав у користування під виплату вищевказаний автомобіль ОСОБА_6 .

Також зазначив, що автомобіль марки «mini cooper», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , відповідає критеріям, викладеним ст. 98 КПК України, зокрема, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Окрім того, не накладення арешту на вказаний автомобіль може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника, тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, що стверджується повідомленням про слухання справи, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення слідчого в судовому засіданні, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено що СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005246 від 29.07.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

28.07.2016р. слідчим Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 згідно протоколу огляду місця події було вилучено автомобіль чорного кольору, марки «mini cooper» 2004 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , у зв`язку з чим він має статус тимчасово вилученого майна.

Накладення арешту на вищевказане майно, яке є речовими доказами, дасть можливість проведенню ряду експертиз, відшкодування завданих збитків та можливої конфіскації майна.

У вищевказаному кримінальному провадженні повідомлень про підозру органом досудового розслідування не пред`явлено.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно із ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та у зв`язку з тим що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також те, що відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 358 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «mini cooper», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який вилучений відповідно до протоколу огляду місця події від 28.07.2016р.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1