Справа № 727/4877/16-к
Провадження № 1-кп/727/259/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю : прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-КП-727/259/16 за обвинувальним актом прокурора Чернівецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який надійшов 01 липня 2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.08.2000 р. Ленінським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 140 ч. 3, 44, 46-1 КК України до 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 19.12.2002 р. Ленінським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 185 ч. 4, 69 КК України до 3 років позбавлення волі; 12.10.2009 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі; 03.06.2014 р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 місяців арешту; 05.05.2015 р. Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст.ст. 309 ч. 1, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік, 15.08.2016 р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці відмовлено в задоволенні подання інспектора Шевченківського РВ м. Чернівці КВІ ВДПтС України в Чернівецькій області про звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строку випробовування, з підстав вчинення нового злочину протягом визначеного судом випробовувального строку, в скоєні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася, -

В С Т А Н О В И В :
15.06.2016 р., в період часу приблизно з 14.10 год. до 14.30 год., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кафе-бару «Ера» по вул. Комарова, 32-А в м. Чернівці, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрав з вішалки в банкетному залі кафе-бару жіночу сумку, вартістю 700 грн., належну потерпілій ОСОБА_5 , в якій знаходилися особисті речі, а саме: гаманець, вартістю 450 грн., грошові кошти, в сумі 850 грн., п`ять банківських карток: дві картки для виплат «Приват Банк», одна кредитна картка «Приват Банк», дві картки «Альфа банк»; а також сім пластикових карток на знижку: дві картки магазину «Артищок», дві картки мережі аптек «Мед-Сервіс», одна картка мережі аптек «Подорожник», одна картка мережі магазинів «Ватсонс», одна картка магазину «Фокстрот», які матеріальної цінності не представляють, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, 06.09.2016 р. уклали угоду про примирення на тих умовах, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у зазначеному вище діянні та матеріальну шкоду, заподіяну злочином, яка на час укладення угоди про примирення повністю відшкодована.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На момент підписання угоди про примирення, потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 розуміли (їм було роз`яснено) наслідки укладення такої угоди, викладені у ст. 473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п. 2 ч. 3 ст. 394 КПК України) та касаційному порядку (п. 2 ч. 3 ст. 424 КПК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а потерпіла ОСОБА_5 погодилася з тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення (окрім випадку невиконання підозрюваним у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений розуміє, що в разі невиконання угоди про примирення (ст. 476 КПК України), потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , підтвердили факт примирення і просили затвердити укладену між ними угоду про примирення та призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Судом також з`ясовано у потерпілого, що він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною і не є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 знайшла своє об`єктивне підтвердження, його дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує умови угоди про примирення від 06.09.2016 р., укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і узгоджену сторонами міру покарання.

Разом з тим, суд не знаходить достатніх законних підстав для застосування ст. 71 ч. 4 КК України по відношенню до вироку від 05.05.2015 р. Першотравневого районного суду м. Чернівці, яким ОСОБА_4 засуджено за ст.ст. 309 ч. 1, 75, 76 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік, оскільки в силу ч. 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», іспитовий строк, встановлений судом, обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України. В даному випадку ОСОБА_4 вчинив новий злочин за межами іспитового строку, визначеного попереднім вироком суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 370, 371, 474, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 185 ч. 2 КК України.

Затвердити угоду про примирення від 06.09.2016 р., укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 і призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не застосовувати.

На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку, до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

СУДДЯ: ОСОБА_1