Справа № 455/599/15-к
Провадження № 1-кп/455/41/2016
ВИРОК
Іменем України
30 червня 2016 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старий Самбір кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2015 року за № 0000161 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, розлученої, на утриманні двоє дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючої помічником вихователя дошкільного навчального закладу «Дзвіночок» м.Старий Самбір, не судженої; у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.03.2015 року за № 0000161, ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, 25.02.2005 року подала від імені свого чоловіка ОСОБА_7 до Старосамбірського районного управління соціального захисту населення заяву про призначення йому соціальної допомоги у зв`язку із здійсненням догляду за особою, яка досягла 80-ти річного віку, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем села Стрільбичі Старосамбірського району, і, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 не здійснює догляду за ОСОБА_8 , з метою збагачення, в період з 25.02.2005 року до 31.08.2010 року щомісячно отримувала соціальну допомогу у зв`язку зі здійсненням догляду за особою, яка досягла 80-ти річного віку, внаслідок чого заподіяла державному бюджету України матеріальну шкоду на загальну суму 36344.26 гривні, тобто своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Вислухавши обвинувачену ОСОБА_4 , яка своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала; показання свідків; перевіривши надані стороною обвинувачення та захисту докази суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України не доведено з наступних міркувань:

У відповідності зі ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
ОСОБА_4 у пред`явленому їй обвинуваченні винною себе не визнала та показала, що її колишній чоловік ОСОБА_7 був безробітним, а їх сусід ОСОБА_8 потребував догляду, тому їх сім`я допомагала ОСОБА_8 . У 2005 році вони з чоловіком подали в соцзабез заяву про призначення йому допомоги у зв`язку із доглядом за ОСОБА_8 , як особою, що досягла 80-ти річного віку. Заяву від імені чоловіка оформляла вона, але здавали її уповноваженому працівникові соцзабезу разом. Така допомога була призначена ОСОБА_7 із зарахуванням на його рахунок у банку по 5 гривень 76 копійок на місяць з березня 2005 року до 15.07.2032 року, але він отримував її до 2009 року, так як ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 помер. Вона нікого не обманювала, гроші за чоловіка не отримувала. Оскільки вони з ОСОБА_7 розлучилися і перебувають у неприязних відносинах, він оговорює її.
У суду нема підстав сумніватися у правдивості показань обвинуваченої, оскільки такі підтверджуються належними та допустимими доказами:
Матеріалами Справи № 127099, у відповідності з якими ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі заяви від 25.02.2005 року Старосамбірським районним управлінням соціального захисту населення була призначена соціальна допомога по догляду за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 25.02.2005 до 14.07. 2032 року у розмірі 5 гривень 76 копійок на місяць із зарахуванням на номер вкладу 521 у відділенні 16 ощадбанку 3000.
У цій справі також мається акт перевірки факту догляду від 23.02.2005 року, яким підтверджено, що ОСОБА_7 здійснює догляд за ОСОБА_8 .
Показами незацікавлених у результатах справи свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтвердили факт здійснення догляду ОСОБА_7 та членами його сім`ї за пристарілим ОСОБА_8 , а також факт надання йому допомоги у веденні домашнього господарства; факт відсутності скарг з боку ОСОБА_8 на неналежний догляд.
Свідок ОСОБА_7 показав, що після розлучення із ОСОБА_4 довідався, що з 2005 року рахувався доглядальником пристарілих односельчан ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Проте жодного догляду за цими громадянами не здійснював, так як їздив на заробітки за межі України.
Відомостями оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_7 від 13.05.2015 року та даними паспорта ОСОБА_7 НОМЕР_1 встановлено, що він мав дозвіл МВД Росії на проживання у Москві з 05.07. до 27.09.2005 року та виїжджав на кілька годин в Республіку Польша 22 вересня та 10 грудня 2005 року. Крім того, 01.11.2007 року виїхав з України і в той же день повернувся, 23.12.2007 року виїхав і в той же день повернувся; 20.01.2008 року виїхав з України, а 29.05.2008 року приїхав; 17.08.2008 року виїхав, а 29.11.2008 приїхав.
Однак ці відомості з огляду на нетривалість відсутності в Україні ОСОБА_7 не спростовують підтверджений свідками факт здійснення ним догляду за ОСОБА_8 та отримання за такий догляд винагороди.
Свідок ОСОБА_13 показала, що процедура оформлення заяви про на отримання соціальної допомоги не є суворо регламентована, але в УСЗН такі заяви приймаються тільки від особисто зацікавлених громадян при пред`явленні паспорта, тому без присутності ОСОБА_7 оформлення допомоги було б неможливим. Діючим законодавством не заборонено здійснення догляду за особами, що досягли віку 80 років, крім доглядальника ще і членами його сім`ї.
Висновком почеркознавчої експертизи підтверджений факт підписання заяви від 25.02.2005 року на отримання допомоги по догляду за пристарілим від імені ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , проте ця обставина, з огляду на показання свідка ОСОБА_13 , на наявність у матеріалах Справи ОСОБА_7 №127099 його особистих документів - паспорта, трудової книжки, ідентифікаційного номера, довідки районного центра зайнятості, - не спростовує твердження обвинуваченої про те, що згадану заяву подавали разом із ОСОБА_7 .
Доказів отримання ОСОБА_4 з 25.02.2005 року до 31.08.2010 року щомісячної соціальної допомоги у зв`язку зі здійсненням догляду за особою, яка досягла 80-ти річного віку, внаслідок чого Державному бюджету України заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 36344.26 гривні суду взагалі надано не було.
Таким чином, жоден із перевірених судом доказів не підтверджує факту заволодіння ОСОБА_4 чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.190 КК України.
Згідно наявних у матеріалах кримінального провадження довідок ОСОБА_4 з березня 2005 року до 09.09.2009 року отримала допомогу малозабезпеченим сім`ям на загальну суму 36344.26 гривні, але сам по собі факт призначення у встановленому порядку та отримання на протязі п`яти років такої допомоги не може бути підставою для визнання її винуватою.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 слід виправдати у зв`язку з недоведеністю її вини.
А тому, керуючись ст.368,370,373,374 КПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
ОСОБА_4 виправдати за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у зв`язку з недоведеністю її вини.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд.
Суддя