У х в а л а

01 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ОСОБА_4 розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців; за частиною другою статті 296 КК до позбавлення волі на строк два роки. У відповідності до частини першої статті 70 КК ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців. На підставі статті 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки шість місяців та покладено на нього обов'язки передбачені пунктами 2,3,4 частини першої статті 76 КК.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_3, заяву про перегляд Верховним Судом України судового рішення щодо якого не подано.

Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 13 серпня 2015 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінив: постановив вважати, що у мотивувальній частині вироку, при обґрунтуванні кваліфікації діяння ОСОБА_2, його дії слід кваліфікувати не за частиною першою статті 121 КК, а за частиною першою статті 122 КК. У решті цей вирок залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня 2015 року залишено без зміни.

У заяві, поданій захисником ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2016 року на підставі пункту 1 частини першої статті 445 КПК, порушується питання про скасування ухвали касаційного суду щодо ОСОБА_2 та направлення справи на новий касаційний розгляд.

Як на підставу своїх вимог посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах, а саме статті 128 КК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Обґрунтовуючи свою заяву, захисник зазначає, що встановлені фактичні обставини справи вказують на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_2 за статтею 128 КК, оскільки останнім в результаті нанесення ударів в область голови та обличчя потерпілого заподіяно лише легкі тілесні ушкодження, натомість ушкодження правої ноги, які мають ступінь середньої тяжкості заподіяні не в результаті безпосереднього нанесення ударів, а в результаті падіння потерпілого.

Проте, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання вимог статей 448, 449 КПК.

Згідно з вимогами цих статей, заява про перегляд Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції повинна містити, серед іншого, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 КПК, а також до неї мають бути долучені копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 КПК.

Стаття 445 КПК встановлює вичерпний перелік підстав такого перегляду, який розширеному тлумаченню не підлягає.

У своїй заяві захисник ОСОБА_1 не навів належного обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання). Зокрема, не наведено належних доводів, у чому саме полягає неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, на яку міститься посилання у його заяві.

Крім того, згідно зі статтею 449 КПК, до заяви мають бути додані копії інших судових рішень відповідно до підстави, на якій вона подається. Долучений до заяви захисника ОСОБА_1 витяг з рішення Верховного Суду України від 22 березня 2005 року, наданий ним для порівняння, має невідоме походження, що позбавляє Верховний Суд можливості вважати його достовірним (текст судового рішення, що надається для порівняння, має бути отримано з Єдиного державного реєстру судових рішень або з офіційної публікації - частина третя статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року).

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини 2 статті 450 КПК України, у разі, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК України, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви, та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 448, 449, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

про зазначені недоліки заяви повідомити захисника ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 01 жовтня 2016 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_4