Справа № 734/770/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/585/2016
Категорія - ч.1 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 березня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм, Харківської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

1) 12 лютого 2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування призначеного покарання згідно вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року у вигляді одного року позбавлення волі, на даний час судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено їй покарання у виді 1 (одного) року та 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.02.2015 року у виді шести місяців позбавлення волі та остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді двох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 17.02.2016 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 у дохід держави грошові кошти в розмірі 245 гривень 52 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Як встановлено судом першої інстанції, 11 лютого 2016 року близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_6 , яка перебувала в кімнаті АДРЕСА_2 , де тимчасово проживала разом із своїм знайомим ОСОБА_8 , виник умисел на крадіжку телевізора, належного останньому. З метою доведення свого умислу до кінця ОСОБА_6 , діючи таємно з корисливих мотивів скориставшись відсутністю ОСОБА_8 , викрала із вищевказаної кімнати гуртожитку телевізійний приймач кольорового зображення торгової марки «Saturn» модель ST ТV 1403 вартістю 511 грн. 76 коп., належний потерпілому ОСОБА_8 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму. У подальшому ОСОБА_6 розпорядилась викраденим на свій розсуд.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить не карати її суворо.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_8 знав про продаж його телевізора, більше того він сам просив знайти покупця, однак потім написав заяву до міліції. Наголошує, що її донька народила і потребує допомоги обвинуваченої ОСОБА_6 . Також не погоджується із застосуванням відносно неї ст.67 КК України, вважає, що рецидив злочинів відсутній.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час розгляду справи у місцевому суді обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась, та пояснила, що дійсно викрала у потерпілого телевізор, який в подальшому продала за 200 гривень.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому як свідчить звукозапис судового засідання обвинуваченій було роз`яснено наслідки розгляду кримінального провадження в такому порядку, та те, що вона буде позбавлена права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порідку, на що обвинувачена погодилась.

За таких підстав, відповідно до положень ч.2 ст.394 КПК України доводи апеляційної скарги, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення не приймаються до уваги.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого, особу винної і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченій ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилається обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, судом першої інстанції при обранні обвинуваченому покарання враховані.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченої з приводу відсутності рецидиву злочину, адже дане кримінальне правопорушення обвинувачена ОСОБА_6 скоїла до повного відбуття покарання призначеного за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 12.02.2015 року, що також враховано місцевим судом при призначенні покарання.

Підстав для призначення менш суворого покарання ОСОБА_6 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 березня 2016 року щодо обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4