25.03.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Вирок Справа №533/262/16-к
Іменем України Провадження №1-кп/533/31/16
25 березня 2016 року селище Козельщшина Полтавської області.
Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Щербаки, Кременчуцького
району, Полтавської області, жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на
утриманні має 3 дітей, не працюючого, освіта
середня, статусу учасника АТО, ліквідатора аварії на ЧАЕС
не має, групи інвалідності не має, паспорт НОМЕР_1 ,
виданий Козельщинським РВ УМВС України в
Полтавській області від 23 березня 2004 року, в силу ст.89
КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 23.02.2016 року близько 15 години на вулиці села Лутовинівка Козельщинського району Полтавської області, зустрівши ОСОБА_5 на грунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_5 два удари рукою у щелепу, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи зліва в зоні кута, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли довготривалий розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе визнав частково і показав, що 23 лютого 2016 року до нього додому прийшов знайомий ОСОБА_6 із скаргою на неправомірні дії ОСОБА_5 , який, будучи нетверезим, на вулиці поблизу подвір`я ОСОБА_7 ображав його і ударив, після чого той упав і пошкодив руку. Маючи намір захистити ОСОБА_6 , він пішов до подвір`я ОСОБА_7 в селі Лутовинівка, де потерпілий і ОСОБА_6 здавали металобрухт, і двічі долонею ударив ОСОБА_5 по обличчю, від ударів останній упав, а вони повернулись додому. Зазначив, що ногами потерпілого не бив, погоджується відшкодувати шкоду за лікування і прохає зменшити розмір моральної шкоди, спричиненої злочином, таке як не має постійної роботи і має на утриманні трьох неповно літніх дітей.
Незважаючи на часткове визнання вини підсудним, його вина підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що 23 лютого 2016 року він привіз в село Лутовинівку на пункт прийому металобрухту метал, де п`яний ОСОБА_6 став до нього чіплятися, запрошуючи випити спиртне разом з ним. Вони посварились і він відштовхнув останнього, від чого той упав. Через деякий час ОСОБА_6 повернувся з обвинуваченим і той, не пояснюючи своїх дій, двічі ударив його кулаком в обличчя, від чого він упав і втратив від болю свідомість. Його підвели сторонні люди, надали допомогу і відвезли до лікарні, де виявили перелом щелепи. З приводу отриманої травми він лікується до цього часу, переніс операцію із шунтуванням щелепи і чекає повторної операції. На лікування витратив значну суму, але всі квитанції не збереглись, лише за шунтування оплатив 1200грн. У визначенні покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.
Дані показання узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 236, згідно якої у потерпілого виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої щелепи зліва в зоні кута, які утворилися від дії тупих твердих предметів внаслідок удару (ударів) можливо в зазначений строк та при вказаних вище обставинах, про що свідчить їх характер, локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень. Отримані потерпілим тілесні ушкодження не характерні для їх утворення як при вільному падінні з положення як вертикального так і близького до вертикального, а також при падінні, коли тілу було надано прискорення з послідуючим ударом обличчям об тверду поверхню і утворились не менше як від одного удару. За ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли довготривалий розлад здоров`я.
Із показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що він проживає з потерпілим по-сусідству і в цей день бачив потерпілого, коли той виїжджав з двору в сторону села Лутовинівка, а потім, проїжджаючи селом Лутовинівка, зустрів ОСОБА_5 , якому надавали допомогу люди і він скаржився на біль в області обличчя, яке було деформовано, із пояснень зрозумів, що його побив ОСОБА_4 . Він привіз його до лікарні.
Свідок ОСОБА_6 показав суду, що 23.02.2016 року поблизу пункту приймання металобрухту, його образив і ударив потерпілий. Від падіння він поранив руку і пішов до ОСОБА_4 додому просити допомоги. Останній перев`язав йому поранену руку і пішов з`ясувати обставини побиття із ОСОБА_5 . Він ударив його двічі долонею і він упав. після чого вони пішли додому.
Із протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що 23.02.2016 року ОСОБА_5 звернувся до відділення поліції із скаргою на його побиття в селі Лутовинівка неподалік будинку ОСОБА_7 .
Довідкою Козельщинської ЦРЛ № 013-10/485 від 02.03.2016 року, якою підтверджується перебування ОСОБА_5 на лікуванні в хірургічно-гінекологічному відділенні з 23.02.2016 року з приводу ЗЧМТ, струсу головного мозку і перелому щелепи зліва.
Згідно виписки лікарсько-консультативної комісії Козельщинської ЦРЛ ОСОБА_5 перебуває на амбулаторному лікування у лікаря стоматолога з 26.02.2016 року.
Товарними чеками від 29.02.2016року і 05.03.2016року підтверджено придбання потерпілим ліків на суму 319,19грн.
Лутовинівською сільською радою обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей і виховує неповнолітню дитини дружини від першого шлюбу.
ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою Козельщинської ЦРЛ № 013-10/483 від 02.03.2016року.
Згідно інформації ВІТ ГУНП в Полтавській області обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності, але визнаний таким, що немає судимості в силу ст. 89 КК України.
Дослідивши, проаналізувавши і оцінивши в судовому засіданні сукупність досліджених доказів, керуючись законом та внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у нанесенні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоров`я і визнає вірність кваліфікації його дій за ст.122 ч.1 КК України.
Вирішуючи питання про покарання підсудного, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до злочинів середньої
тяжкості, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що підсудний посередньо характеризується за місцем проживання, не судимий, частково визнав вину, потерпілий не наполягає на застосуванні до нього суворого покарання, наявність на утриманні трьох неповнолітній дітей, відсутність постійної роботи.
Обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених статтями
66 і 67 КК України судом не встановлено.
З урахуванням викладеного та положень ч.2 ст.50, ст.65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі.
При цьому суд враховує, що підсудний ОСОБА_4 здоровий, працездатний, погодився відшкодувати спричинену шкоду, потерпілий не наполягає на його суворому покаранні.
Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без відбування покарання з випробуванням з призначенням йому річного іспитового строку, який вважає достатнім для перевиховання ОСОБА_4 .
Вирішуючи цивільний позов про стягнення з підсудного заподіяної потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди, вислухавши доводи позивача, думку відповідача, дослідивши надані потерпілими докази, суд задовольняє позов, виходячи із наступного:
- вимоги позивача до підсудного про відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення ґрунтуються на статті 1177 ЦК України, оскільки відповідач вчинив щодо нього неправомірні дії, що потягли настання шкоди здоров`ю,
- вчинення злочину обвинуваченим і заподіяння шкоди позивачам доведено в ході судового слідства,
- обвинувачений визнав цивільно-правові вимоги про стягнення витрат на лікування,
- вони документально підтверджені на суму 319,19грн.
Суд вважає доведеними і підлягаючими відшкодуванню моральні страждання потерпілого ОСОБА_5 , які оцінює у 3000грн. Саме таким грошовим еквівалентом у даному випадку мають оцінюватись страждання потерпілого від травмування, фізичного болю, тривалого лікування, порушення нормального перебігу і якості життя та інших негативних наслідків травмування. При цьому задоволені позовні вимоги не виходять за розумні межі і суд вважає їх справедливими.
Для забезпечення виконання вироку запобіжний захід обвинуваченому до набуття вироком законної сили необхідно обрати у виді особистого зобов`язання.
Процесуальні витрати і речові докази у провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.369, 373,374 КПК України, суд, ?
присудив :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді 2 ( двох ) роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 ( один) рік.
В порядку ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_4 періодично з"являтися в органи кримінально виконавчої системи для реєстрації і повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи і не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_4 обрати особисте зобов`язання до набуття вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 319грн і 3000грн моральної шкоди, а разом 3319.00грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Козельщинський районний суд Полтавської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1