ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 21 квітня 2016 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні щодо засудженого
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
У касаційній скарзі захисника ОСОБА_5 , котра діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , викладено вимогу про зміну вироку апеляційного суду в частині призначеного покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, яку обґрунтовано недостатнім врахуванням апеляційним судом даних про особу засудженого, котрий раніше не судимий, вину визнав, став на шлях виправлення, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, молодого віку, бере участь у громадському житті міста й у благодійній діяльності, має на утриманні матір із незадовільним станом здоров`я. З огляду на викладене, захисник вважає, що виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства.
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно йому визначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років. На підставі ч. 2 ст. 69 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна не призначено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та покладенно на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Вироком суду також вирішено долю речових доказів і питання процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, незаконно придбавши наркотичний засіб із метою збуту за невстановлених органом досудового слідства обставин та незаконно зберігаючи при собі:

28 лютого 2014 року приблизно о 12 год. 30 хв., перебуваючи неподалік школи на вул. 50-річчя УПА у м. Стрий, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув за 150 грн ОСОБА_8 (зі зміненими анкетними даними) фрагменти речовини, що відповідно до висновку судової експертизи № 3/232 від 19 березня 2014 року № 3/232 містять наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,0013 г;

11 березня 2014 року близько 14 год. 30 хв., перебуваючи неподалік кафе-бару на вул. Коссака у м. Стрий, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув за 100 грн ОСОБА_9 (зі зміненими анкетними даними) речовину, що згідно з висновком судової експертизи від 19 березня 2014 року № 3/218 містить наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,0005 г;

27 березня 2014 року приблизно о 13.00 год., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув за 200 грн ОСОБА_8 речовину, що відповідно до висновку судової експертизи від 11 квітня 2014 року № 3/284 містить наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,0012 г;

02 квітня 2014 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи на території школи на вул. 50-річчя УПА у м. Стрий, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув за 200 грн ОСОБА_9 речовину, що згідно з висновком судової експертизи від 15 квітня 2014 року № 3/319 містить наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,0012 г;

14 травня 2014 року приблизно о 17 год. 15 хв., перебуваючи в автомобілі марки «ВАЗ-2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , на території коледжу на вул. Львівській у м. Стрий, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув за 200 грн ОСОБА_9 речовину, що відповідно до висновку судової експертизи від 28 травня 2014 року № 3/452 містить наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,0012 г.

Працівники правоохоронних органів 14 травня 2014 року близько 18 год. 30 хв. у ході огляду ОСОБА_6 , який перебував у цей час у підїзді будинку АДРЕСА_2 , виявили та вилучили два фрагменти таблетки, що згідно з висновком судової експертизи від 28 травня 2014 року № 3/452 містять наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,0037 г, які він не збув через те, що був затриманий.
Цього ж дня у період із 20 год. 50 хв. до 22 год. 45 хв. за згаданою адресою місця проживання ОСОБА_6 було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено п`ять таблеток, що відповідно до висновку судової експертизи від 28 травня 2014 року № 3/452 містять наркотичний засіб бупренорфін, обіг якого обмежено, масою 0,040 г, які були ним незаконно придбані за невстановлених органом досудового слідства обставин із метою подальшого збуту і які він не збув через те, що був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання зі звільненням від його відбування скасовано. Прийнято рішення вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із конфіскацією належного йому майна. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, не оспорюються, як і кваліфікація його дій за цими злочинами.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання внаслідок суворості є необґрунтованими.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 52, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання послався на тяжкість вчинених злочинів, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, дані про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно за місцем проживання та за місцем роботи, бере активну участь у громадському житті міста й у благодійній діяльності, спрямованій на допомогу добровольцям, які беруть участь у бойових діях на сході України. Судом при призначенні покарання також вказано на його молодий вік «та стан ейфорії при бажанні бути необхідним, що виникав в момент вчинення обвинуваченим злочину». Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд встановив такі, як повне визнання вини, щире каяття, і, враховуючи також зміну способу життя шляхом постійної праці та волонтерства, призначив покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі.
Апеляційний розгляд проведений відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Так, доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК Українивсебічно розглянуті апеляційним судом, який прийняв рішення про їх задоволення, навівши докладні мотиви прийнятого рішення.
При цьому рішення суду апеляційної інстанції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням прийнято з огляду на неповне врахування судом першої інстанції тяжкості вчинених злочинів підвищеної суспільної небезпечності, конкретні обставини їх скоєння, кількість епізодів збуту наркотичного засобу в короткий проміжок часу з метою наживи, у зв`язку з чим цей суд не знайшов підстав і для непризначення засудженому обов`язкового покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна. Крім того, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, послався на ті ж самі обставини, що були підставами для застосування положень ст. 69 КК України.
Отже, наведені у касаційній скарзі захисника дані про особу засудженого вже були враховані судами при призначенні покарання. Інші дані, які захисник наводить у скарзі і вважає такими, що пом`якшують покарання, зокрема те, що злочини ОСОБА_6 вчинив, коли тільки закінчив навчання у коледжі і, шукаючи роботу за спеціальністю, не міг її знайти, а також незадовільний стан здоров`я його матері, не є достатніми для застосування положень ст. 75 КК України.

З огляду на те, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Вирок Апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-1038км16 Категорія: ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_10
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_11
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1