АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2016 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, не одружений, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:

- 27.05.2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 1, 2 ст. 186 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 16.02.2016 року, зарахувавши в строк покарання його попереднє ув`язнення з 13.05.2015 по 16.02.2016 вісім місяців шість днів.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Черкаси, громадянка України, українка, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не працююча, раніше не судима,

засуджена за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України вирішено звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуваним з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ч.3, 4 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації в КВІ та не змінювати без відому інспекції міце постійного проживання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено особисте зобов`язання.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_12 - 11282,95 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, всього 16282,95 грн., а також стягнути витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 245,52 грн.

Вирішено питання про речові докази частина золотого ланцюжка 11.3 гр. (585 проби) залишено потерпілій.

ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнані винними у тому, що вони 26 вересня 2015 року близько 05 год. в АДРЕСА_3 , спільно та за попередньою змовою, повторно ( ОСОБА_13 ), відкрито, умисно с корисливих мотивів заволоділи чужим майном, що належить ОСОБА_12 , а саме (коли ОСОБА_14 відволікала потерпілу) ОСОБА_13 зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок 585 проби вагою 22 г із золотою підвіскою 585 проби вагою 2,21 г, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/403 від 09.10.2015 року - 11282,95 грн., і з викраденим майном зник, чим завдали потерпілій шкоду.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що він не був на місці вчинення кримінального правопорушення і його не вчиняв, а вину взяв на себе лише для того, щоб захистити ОСОБА_8 , яка є його цивільною дружиною і з якою вони виховують малолітнього (6рокі) сина, не визнає своєї вини і просить скасувати вирок суду, а кримінальне провадження закрити. Звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_12 та її приятель ОСОБА_15 затримали, побили і передали працівникам міліції ОСОБА_8 , яка в суді показала, що сама зірвала ланцюжок з шиї потерпілої, але була налякана і обмовила його. Про обставини вчинення злочину ОСОБА_14 повідомила йому в автомобілі, про що він і показав під час слідчого експерименту. Також вважає, що ні потерпіла, ні свідок ОСОБА_15 не могли впізнати чоловіка, який вчинив грабіж, якщо такий і був;

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 , який брав участь у судовому розгляді справи, не оспорюючи фактичні обставини та правильність кваліфікації діяння, вважаючи, що суд першої інстанції не в повній мірі урахував тяжкість вчиненого злочину відповідно до ст. 12 КК України і, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають нести більш суворе покарання, оскільки прояв гуманності та поблажливості за таких обставин є необґрунтованим, безпідставним, не буде сприяти їх виправленню, просить скасувати вирок через невідповідність призначеного судом кожному з обвинувачених покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даних про їх особу через м`якість і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання ОСОБА_7 5 років позбавлення волі, ОСОБА_8 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечив доводи прокурора, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної прокурора і заперечив, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 , яка просить вирок суду щодо неї залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку, а саме:

- показаннями в суді потерпілої ОСОБА_12 про те, що 26.09.2015 в м. Черкаси, після того, як в барі в барі «Надія» по вул. Сумгаїтській, де вона відпочивала з ОСОБА_15 , у них пропав мобільний телефон, і коли близько 05 години вони стояли біля під`їзду будинку, до них підійшла ОСОБА_8 , показала телефон і запитала, чи це не їх телефон, коли вони роздивлялись телефон, до них підбіг невідомий хлопець, зірвав з її шиї ланцюжок та побіг в арку будинку. Вона бачила частину обличчя хлопця, як потім виявилось, це був ОСОБА_7 . Вона з ОСОБА_16 догнали ОСОБА_8 , яка також почала тікати. Після її затримання вона почала казати, що ні в чому не винна, що це вчинив ОСОБА_7

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що 26.09.2015 року зі своїми знайомими відпочивав в барі «Надія» по вул. Сумгаїтській в м. Черкаси. У вказаному барі у них зник мобільний телефон. Близько 05 години ранку він провів ОСОБА_17 до під`їзду будинку, біля якого вони зупинились та почали прощатися. В цей час до них підійшла ОСОБА_18 і звернулась з питанням, показавши телефон, чи це не їх телефон, який вони загубили. Вони сказали що ні. В цей час він побачив на шиї ОСОБА_17 чиїсь руки, він побачив що це був ОСОБА_7 , який зірвав ланцюжок та втік. Його він не встиг догнати, але догнав ОСОБА_8 , яка також намагалася втекти. При затриманні ОСОБА_8 казала, що ні в чому не винна, що це скоїв ОСОБА_7 ;

- даними протоколів пред`явлення для впізнання за фотокартками за участю потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 ;

- висновку судово-товарознавчої експертизи від 09.10.2015 року;

- даними протоколів проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_12 .

З огляду на зазначені докази колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про критичну оцінку як показань обвинувачених, так і свідка ОСОБА_19 (мати обвинуваченого) про непричетність обвинуваченого ОСОБА_13 до вчинення кримінального правопорушення, оскільки згадані особи є зацікавленими, а їх показання спростовуються як показаннями потерпілої і свідка ОСОБА_15 , так які підтверджені іншими наданими сторолною обвинувачення доказами доказами в їх сукупності, і підстав не вірити потерпілій і свідку ОСОБА_15 немає, оскільки у них не було і немає сенсу обмовляти ОСОБА_13 , а доводи обвинуваченого ОСОБА_13 , на які він посилається в обґрунтування неправдивості своїх та ОСОБА_14 перших показань, що ниби-то так він хотів допомогти останній, явно не узгоджуються з фактичними обставинами, які в цілому правильно встановив суд першої інстанції та дав їм правильну юридичну оцінку та правильно кваліфікував дії як ОСОБА_7 , так ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , та часткове визнання вини ОСОБА_8 колегія суддів оцінює критично, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності.

Питання про призначення кожному з обвинувачених покарання суд вирішив у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, правильно враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням роз`яснення, що міститься в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», про те, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан.

Так, судом ураховано, що згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України віднесено до злочину середньої тяжкості, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується негативно, а також, що обвинувачена ОСОБА_8 по місцю проживання також характеризується негативно, перебуває під наглядом лікаря нарколога, проте, раніше не судима і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що обґрунтовано визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 .

З урахуванням зазначених обставин суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке ОСОБА_7 має відбувати реально, що з урахуванням наявності попередніх судимостей є необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав як для скасування вироку та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , як про це просить обвинувачений, так і для призначення обвинуваченим більш суворого покарання, про що вимагається у апеляції прокурора, та погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства і застосування щодо неї ст. 75,76 КК України, що фактично і не оскаржується в апеляційній скарзі прокурора.

Таким чином, діючи в межах апеляційних вимог сторін колегія суддів не вбачає істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

Згідно Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно таким чином зарахувавши в строк покарання його попереднє ув`язнення з 13.05.2015 по 02.08.2016 відповідно до згаданих змін та вимог кримінального закону, у зв`язку з чим вказівку суду з цього питання та про початок строку покарання слід з вироку виключити.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2016 року відносно ОСОБА_20 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зарахувавши його попереднє ув`язнення з 13.05.2015 по 02.08.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у зв`язку з чим вказівку суду з цього питання та про початок строку покарання слід з вироку виключити.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :