печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9352/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 06.02.2016 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014,-

В С Т А Н О В И В :

01.03.2016 в провадження суду надійшла вказана скарга в порядку ст.303 КПК України. Особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , оскаржує бездіяльність слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , яка полягає у відмові задовольнити клопотання про проведення слідчих дій, просить визнати бездіяльність слідчого та

касувати постанову від 06.02.2016 та зобов`язати слідчого провести слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, а саме:

- слідчим шляхом встановити керівництво МВС України у період січня лютого 2014 року, які надавали «незаконні вказівки» оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншими, ¬затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляли їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві;

- після встановлення вказаних осіб допитати їх та з`ясувати наступні питання: 1) ким були розроблені зазначені «незаконні вказівки» оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, про необхідність затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляли їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві; 2) ким і в якій формі зазначені «незаконні вказівки» доводились працівників правоохоронних органів?; 3) якими доказами підтверджуються факти надання працівникам правоохоронних органів зазначених незаконних вказівок;

- слідчим шляхом встановити хто був вищими посадовими особами держави у період січня - лютого 2014 року;

- хто з них, яким чином, кому надавав, явно незаконні вказівки про необхідність затримання і притягнення «завідомо невинних» учасників «мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності та подальшого обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою;

- також з`ясувати чи надавались «незаконні вказівки» щодо притягнення тільки завідомо не винних;

- слідчим шляхом встановити чи вчинялись протиправні дії з боку учасників мирної акції «Євромайдан»? Чи використовувались при цьому: каміння, палки, пляшки із запалювальною сумішшю, колючо-ріжучі предмети, зброя відносно працівників правоохоронних органів;

- слідчим шляхом встановити, яку саме неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості повинен був отримати ОСОБА_7 (хто з боку керівництва йому обіцяв сприяння, на яку посаду рекомендувався, чи готувались на нього атестаційні документи, чи проходив він стажування на керівних посадах, чи отримував додаткові премії, винагороди, нагороди, відзнаки та інші привілеї);

- відповідно до ст. ст. 39 93 Конституції України 39 Конституції провести слідчі дії (допитати відповідальних осіб Київської міської адміністрації, вилучення відповідних документів) в ході яких встановити, чи звертались (хто саме), до органів місцевого самоврядування, організатори «мирної акції Євромайда», її тривалість та де саме повинна була проходити ця «мирна акція»;

- також слідчим шляхом встановити чи були у період січня - лютого 2014 року випадки захоплення адміністративних будівель учасниками «мирних акцій»;

- чи використовувались учасниками «мирної акції Євромайдан» каміння, палиці, пляшки із запалювальною речовиною, колючо-ріжучі предмети, зброя щодо працівників правоохоронних органів;

- провести слідчі дії, в ході яких встановити скільки працівників правоохоронних органів отримали тілесні ушкодження, якого ступеня тяжкості, скільки загинуло, під час «мирної акції Євромайдан»?;

- провести слідчі дії в ході яких встановити суму збитків нанесених МВС, в результаті знищення майна, під час «мирної акції Євромайдан».

- провести слідчі дії в ході яких встановити суму збитків нанесеній Київській міській державній адміністрації, під час «мирної акції Євромайдан» у період січня - лютого 2014 року;

- слідчим шляхом встановити працівників правоохоронних органів, які доставляли затриманих до конвойного автомобілю групи «Етап 31» в яку входили: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

- допитати працівників правоохоронних органів, які затримували та передавали осіб групі «Етап - 31» з приводу обставин затримання ОСОБА_11 .

В судовому засіданні особа, що подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , та особа, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини, просили скаргу задовольнити. Вказали, що відмова слідчого в задоволенні клопотання є необґрунтованою, підстави відмови в постанові слідчого від 06.02.2016 зазначені формально.

Прокурор ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення особи, що подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_4 , думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управління Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 371, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 371 КК України.

28.12.2015 ОСОБА_4 оголошено підозру, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 372 КК України.

03.02.2016 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 з клопотанням у вказаному кримінальному провадженні про проведення слідчих дії у кримінальному провадженні № 0000020.

Постановою слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представникми судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 06.02.2016 у кримінальному провадженні № 0000020 в задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що клопотання не було конкретизованим, адвокатом не було зазначено, яким чином необхідно провести слідчі дії, стосовно яких конкретних осіб, кого саме (з вказанням ПІБ) необхідно допитати, не зазначено конкретний перелік питання, необхідних для з`ясування обставин справи та вказане клопотання не спрямоване на встановлення обставин, які мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні та не є предметом доказування.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1,3 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч.5 ст.223 КПК України у разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання від 06.02.2016, вбачається, що рішення слідчого про відмову у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, належним чином не обґрунтоване, не вмотивоване та таке, що суперечить вимогам ст. ст. 223, 240 КПК України.

Як вбачається з фабули підозри, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні зловживання владою та службовим становищем,тобто умисного, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної особи, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, службового підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності прокурором, поєднане з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення.

Метою вказаних у клопотанні адвоката слідчих дій є перевірка та уточнення обставин, які мають доказове значення для кримінального правопорушення.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею слідчі дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 не проводились, що порушує принцип змагальності, повноти розслідування, право на захист підозрюваного.

Вмотивованість та обґрунтованість постанов слідчого про відмову в проведенні слідчих дій мають принципове значення, оскільки безпідставність такої відмови, необґрунтованість її фактичними обставинами може мати наслідки обмеження права сторони захисту на збирання доказів та доведеності обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи скарги знайшли своє підтвердження, а відтак скарга підлягає задоволенню в частині скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання слідчого провести слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014, а саме:

- слідчим шляхом встановити керівництво МВС України у період січня лютого 2014 року, які надавали «незаконні вказівки» оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншими, затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляли їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві;

- після встановлення вказаних осіб допитати їх та з`ясувати наступні питання: 1) ким були розроблені зазначені «незаконні вказівки» оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, про необхідність затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляли їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві; 2) ким і в якій формі зазначені «незаконні вказівки» доводились працівників правоохоронних органів?; 3) якими доказами підтверджуються факти надання працівникам правоохоронних органів зазначених незаконних вказівок;

- слідчим шляхом встановити хто був вищими посадовими особами держави у період січня - лютого 2014 року;

- хто з них, яким чином, кому надавав, явно незаконні вказівки про необхідність затримання і притягнення «завідомо невинних» учасників «мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності та подальшого обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою;

- також з`ясувати чи надавались «незаконні вказівки» щодо притягнення тільки завідомо не винних;

- провести слідчі дії (допитати відповідальних осіб Київської міської адміністрації, вилучення відповідних документів) в ході яких встановити, чи звертались (хто саме), до органів місцевого самоврядування, організатори «мирної акції Євромайда», її тривалість та де саме повинна була проходити ця «мирна акція»;

- допитати працівників правоохоронних органів, які затримували та передавали осіб групі «Етап - 31» з приводу обставин затримання ОСОБА_11 .

Разом з тим, не підлягає задоволенню скарга в частині зобов`язання слідчого провести решту слідчих дій, зазначених у клопотанні адвоката ОСОБА_3 , оскільки вказані слідчі дії не мають доказового значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Вимоги скарги про визнання даної бездіяльності слідчого задоволенню не підлягають, оскільки виходячи з положення п.18 ч.1 ст.3, ст.220 та ст.303, ст.307 КПК України не передбачено такого способу захисту і відповідного рішення за наслідками розгляду скарги на бездіяльність слідчого.

Відтак скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.3, 220, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 06.02.2016 про відмову у задоволені клопотанні у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 задовольнити частково.

Постанову слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 06.02.2016 про відмову у задоволені клопотанні у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 скасувати.

Зобов`язати слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених суддями та представниками судової гілки влади управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та /або слідчих слідчої групи в кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 провести слідчі дій, а саме:

- слідчим шляхом встановити керівництво МВС України у період січня лютого 2014 року, які надавали «незаконні вказівки» оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншими, затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляли їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві;

- після встановлення вказаних осіб допитати їх та з`ясувати наступні питання: 1) ким були розроблені зазначені «незаконні вказівки» оперативним працівникам ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, про необхідність затримувати громадян, які можуть бути причетні до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляли їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві; 2) ким і в якій формі зазначені «незаконні вказівки» доводились працівників правоохоронних органів?; 3) якими доказами підтверджуються факти надання працівникам правоохоронних органів зазначених незаконних вказівок;

- слідчим шляхом встановити хто був вищими посадовими особами держави у період січня - лютого 2014 року;

- хто з них, яким чином, кому надавав, явно незаконні вказівки про необхідність затримання і притягнення «завідомо невинних» учасників «мирної громадської акції «Євромайдан» до кримінальної відповідальності та подальшого обрання їм запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою;

- також з`ясувати чи надавались «незаконні вказівки» щодо притягнення тільки завідомо не винних;

- провести слідчі дії (допитати відповідальних осіб Київської міської адміністрації, вилучення відповідних документів) в ході яких встановити, чи звертались (хто саме), до органів місцевого самоврядування, організатори «мирної акції Євромайда», її тривалість та де саме повинна була проходити ця «мирна акція»;

- допитати працівників правоохоронних органів, які затримували та передавали осіб групі «Етап - 31» з приводу обставин затримання ОСОБА_11 ..

В іншій частині у задоволені скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили та підлягає безумовному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1