Справа № 161/1285/16-к Провадження №11-кп/773/345/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч. 1,2 ст. 185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0004118 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцьк Волинської області, українець, громадянин України, розлучений, офіційно непрацюючий, з середньою освітою, проживаючий АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений за:
-за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин;
-за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 до відбуття у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , постановлено рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень та моральну шкоду в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень, а всього на загальну суму 43400 (сорок три тисячі чотириста) гривень.
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В :
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 10.02.2015 року, точної години не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є потерпіла ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю потерпілої, із шкатулки, що була розміщена у вітальній кімнаті вищевказаної квартири, таємно викрав золоту обручку, вагою 3,68 г, проба 585, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2000 грн..
Крім того, він же, 14.03.2015 року, точної години не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , із шкатулки, що була розміщена у вітальній кімнаті вищевказаної квартири, повторно таємно викрав золоту сережку, вагою 0,44 г, проба 585, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 600 гривень.
Крім того, він же, 11.06.2015 року, точної години не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, користуючись відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , із шкатулки, що була розміщена у вітальній кімнаті вищевказаної квартири, повторно таємно викрав золоту каблучку, вагою 5,7 г, проба 585, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2500 гривень.
Крім того, він же, 28.06.2015 року, точної години не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, користуючись відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , із шкатулки, що була розміщена у вітальній кімнаті вищевказаної квартири, повторно таємно викрав золоту каблучку, вагою 4,29 г, проба 585, чим заподіяв ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 2300 гривень.
Крім того, він же, 20.07.2015 року, точної години не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, користуючись відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , із тумби, що була розміщена в вітальній кімнаті вищевказаної квартири, повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Alcatel» серійний номер № НОМЕР_1 , вартістю 6000 грн., який належить ОСОБА_9 , чим заподіяв останній майнову шкоду на вказану суму.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації своїх дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання та цивільний позов в частині моральної шкоди змінити, звільнити його на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання з випробуванням з мінімальним строком та зменшити суму моральної шкоди до 10000 грн.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_9 посилається на її безпідставність, просить останню залишити без задоволення, а вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без зміни.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора та потерпілу, які апеляційну скаргу обвинуваченого вважали безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, підтверджуються зібраними в провадженні доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та їх кваліфікація учасниками судового провадження в апеляційній інстанції також не оспорюються.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України є безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Статтею 75 КК України встановлено, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом враховано характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, характеризується з позитивної сторони, має на утриманні неповнолітню дитину, однак, вчинив ряд крадіжок в короткий проміжок часу між ними, протягом тривалого часу будь-якого відшкодування завданої шкоди потерпілій не відшкодовано, хоча ОСОБА_7 працює неофіційно. Разом з тим, потерпіла просила залишити вирок суду першої інстанції без зміни, вважаючи, що обране покарання є справедливим та достатнім.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, суд по справі не вбачав.
З огляду на вищенаведене, та приймаючи до уваги позицію потерпілої, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання, прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому правильно призначив остаточне покарання у виді обмеження волі.

Відповідно обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробовуванням, з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Крім того не заслуговують уваги твердження обвинуваченого про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки він в судовому засіданні цивільний позов визнав повністю, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 04 квітня 2016 року.

Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляції, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий:
Судді: