Справа № 751/2334/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/801/2016
Категорія - ст.125 ч.1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 .

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005423 від 25.07.2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_9 , представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Слабин Чернігівського району Чернігівської області, українка, гр-ка України, працює охоронцем ДП «Чернігівлісхоз», раніше не судима, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 грн., який стягнути в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_10 про стягнення на її користь витрат на послуги адвоката в сумі 5000 грн. залишено без розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_9 не погодилась з вироком суду та звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати. Ухвалити нове рішення яким закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення та цивільний позов залишити без розгляду.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вирок незаконний, оскільки ухвалений з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням норми матеріального права та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Посилається на те, що при ухваленні вироку суд першої інстанції прийняв до уваги одні показання, відхиливши інші, при цьому не надавши оцінки. Вказує на те, що матеріали провадження, на які послався у вироку суд, не фіксують безпосередньо та не доказують нанесення з її боку тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , а лише підтверджують відповідно наявність у неї тілесних ушкоджень, механізм їх утворення, факт звернення потерпілої до правоохоронних органів та прийняття такого звернення, їх знайомство та взаємні неприязні відносини. Зазначає, що призначаючи їй покарання, суд виходив виключно з відношення потерпілої до неї, не врахувавши неприязну образливу поведінку самої потерпілої щодо неї, стан її здоров`я, а саме: наявність у неї гіпертонічної хвороби ІІ ступеня. Вважає, що суд з урахуванням вимог ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України не міг приймати рішення по суті цивільного позову потерпілої, а повинен був залишити його без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду представник потерпілої ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, просить вирок суду змінити, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задовольнити повністю. Стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої суму завданої моральної шкоди в сумі 5000 грн., 5000 грн. процесуальних витрат оплати послуг на правову допомогу, а всього 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що під час судового розгляду, потерпілою ОСОБА_10 були документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу, а також доведено підстави та розмір відшкодування моральної шкоди саме в сумі 5000 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 підлягали задоволенню в повному обсязі.

Як встановив суд, 25.07.2015 року близько 7 год. ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку 2-Г по вул. Загородній м. Чернігова, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла один удар рукою в область обличчя та не менше п`яти ударів ногами в область живота, грудей, нижніх та верхніх кінцівок ОСОБА_10 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, грудної клітки, передньої черевної стінки, лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок, садна обличчя, які згідно висновку експерта №632 від 28.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та з підстав у ній наведених просили скасувати вирок суду і закрити провадження у кримінальному провадженні у зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченої складу інкримінованого кримінального правопорушення, потерпілу ОСОБА_10 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілої та просили задовольнити її з вказаних в ній підстав та не погодились з апеляційною скаргою обвинуваченої, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вважав вирок суду обґрунтованим і законним та просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

Так, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні не визнала, та показала, що у неї погані особисті стосунки з ОСОБА_12 . Нагорна постійно з нею свариться та її ображає. Вона вирішила підловити її на тому, що ОСОБА_13 продає самогон. 25.07.2015 року біля 7 години ранку вона побачила як з двору у Нагорної вийшов чоловік та пішов, тому вона пішла зробити їй зауваження. Коли вона підійшла до її двору, то ОСОБА_13 також вийшла і відразу на її зауваження стала кидати в неї камінням. Перший раз вона не попала в неї, а другим каменем попала в передпліччя. З рани пішла кров. Після цього вона кинула в Нагорну абрикосами, які були в неї в руці. Куди вона ними попала не знає. Відразу ОСОБА_13 пішла до двору. На вулиці в цей час нікого не було. До медичних закладів, про надання їй допомоги, вона не зверталась. Через деякий час приїхала поліція і вона дала свої пояснення. Особисто вона ніяких ударів ОСОБА_13 на наносила, як вона отримала тілесні ушкодження не знає, потім вона доповнила, що коли ОСОБА_13 кидала в неї камінням то на вулицю вийшла ОСОБА_14 . Чи бачила сварку ОСОБА_15 вона не знає, напевно чула.

Не дивлячись на те, що обвинувачена ОСОБА_9 не визнає себе винною, її вина в інкримінованому злочині, за який її засуджено, підтверджується показаннями потерпілої, свідків та іншими матеріалами справи, які були досліджені в суді першої інстанції.

У судовому засіданні суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 , показала, що 25.07.2015р. біля 7 год. до неї приїхав ОСОБА_16 . Коли вона його проводжала, то вийшла з двору і до неї відразу підбігла ОСОБА_17 та вдарила її рукою в обличчя, і декілька разів ногою в тулуб. Після того як вона впала. ОСОБА_17 ще декілька разів вдарила її ногою. Після цього вона викликала міліцію, а пізніше з`їздила до лікарні. Наступного дня її хотіли покласти в лікарню, однак вона відмовилась та поїхала до судово-медичної експертизи. Все відбувалось біля її двору, на вулиці крім ОСОБА_16 нікого не було. Особисто вона ніяких каменів в бік ОСОБА_17 не кидала.

Також злочином їй заподіяно моральної шкоди в сумі 5000 грн., яку вона просила стягнути з ОСОБА_9 оскільки їй було завдано як фізичного болю так і моральних страждань, вона докладала додаткових зусиль по налагодженню свого життя, побуту та лікування. При цьому її син сплатив 5000 грн. на отримання юридичної допомоги для захисту її прав, які просить стягнути на її користь з обвинуваченої. Також просила як суворіше покарати ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції взяв до уваги показання свідка ОСОБА_18 про те, що 25.07.2015 року він прийшов, біля 7 год., до ОСОБА_10 , після того як ОСОБА_10 провела його на вулицю і коли він вийшов з двору, то назустріч бігла ОСОБА_9 та сварилась на Нагорну. Виказувала нецензурні слова в її адресу та, підійшовши до неї, схопила її за волосся та повалила на землю. Після цього стала бити її ногами. Потім вони розійшлися. Чи била вона ОСОБА_13 в обличчя він не бачив. Бійка була швидкою і він в неї не вмішувався, спостерігав за цим на відстані 10 метрів. На вулиці крім них нікого не було.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що дані свідчення дають підставу суду зробити висновок, що до сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у останньої не було будь яких тілесних ушкоджень і виникнення їх можливо пояснити тільки фактом її побиття під час сварки.

Відповідно до повідомлення голови вуличного комітету №19 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбуваються сварки за межі їх господарств. При цьому ОСОБА_10 неодноразово зверталась зі скаргами на ОСОБА_9 до голови вуличного комітету.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_19 показав, що він влітку 2015 року перебував у себе в дворі та чув, як в гості до сусідів ОСОБА_20 прийшла ОСОБА_9 та в ході розмови повідомила, що «Мало дала ОСОБА_21 треба було вбити». Він після цього подзвонив до ОСОБА_22 та спитав, що сталось. Той сказав, що ОСОБА_17 побила його матір. У дворі також була ОСОБА_23 зі своїм чоловіком і чоловік ОСОБА_20 . Вони готували шашлики. ОСОБА_17 постійно обзивала Нагорну та сварилась з нею.

Колегія суддів вважає, що суд дав вірну юридичну оцінку показанням вказаних свідків, з у рахуванням того, що вони були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань.

Суд першої інстанції обгрунтовано критично віднісся до показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 які показали, що бачили як між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 відбулась сварка, в ході якої ОСОБА_13 кинула в ОСОБА_17 два рази каменем, та другим каменем попала в руку ОСОБА_17 і подряпала її. Також повідомили, що крім них чотирьох на вулиці нікого не було. Дані свідчення нічим не підтверджені, оскільки в разі отримання ОСОБА_17 поранення руки, про це вона могла повідомити відразу працівникам міліції, та звернутись до медичного закладу за допомогою. Однак ОСОБА_17 не може підтвердити отримання тілесних ушкоджень. Крім того свідки повідомили, що у них погані відносини з Нагорною. Вони з нею часто сваряться, а з ОСОБА_17 у них дружні стосунки.

Крім показань свідків, вина обвинуваченої ОСОБА_9 підтверджується матеріалами справи.

Так, з висновку судово-медичної експертизи №632 від 28.07.2015р. вбачається, що у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді; синців обличчя. грудної клітки, передньої черевної стінки лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок, садна обличчя, котрі виникли від дії тупих предметів, в тому числі і в результаті нанесення ударів руками, ногами з боку сторонніх осіб і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, комплекс тілесних ушкоджень по давності утворення, може відповідати даті 25.07.2015 року, вона могла піддаватись впливу не менше шести травмуючи дій, утворення їх комплексу при падінні з висоти власного зросту на площину, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення, неможливо. Ушкодження знаходяться в зонах, досяжних для власної руки.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 25.07.2016 року ОСОБА_10 повідомила про її побиття.

Під час проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_18 потерпіла показала та розповіла про всі обставини отримання нею тілесних ушкоджень, а також свідок показав, як потерпіла ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження.

При пред`явленні особи для впізнання за фотознімками потерпіла ОСОБА_10 вказала на фотографію під №3, на якій зображена ОСОБА_9 як на особу, яка її побила.

Отже, мотивуючи у вироку доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 , суд першої інстанції обґрунтовано послався, як на низку доказів, показання потерпілої та свідків, які вони давали під час судового слідства і є послідовними, та матеріали кримінальної справи, які повністю узгоджуються між собою і показаннями потерпілої та доводять причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано.

Давши оцінку зазначеним доказам, суд обґрунтовано визнав показання потерпілої та свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 достовірними. При цьому суд правильно зазначив, що поведінка обвинуваченої є природною захисною реакцією на пред`явлене обвинувачення з метою уникнути покарання за вчинений злочин, заплутати суд та перешкодити встановленню істини у справі. Крім того, доводи обвинуваченої про непричетність її до скоєного не є переконливими, суперечать зібраним доказам і спростовуються показаннями потерпілої та свідків.

За таких підстав, вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведена і її діяння органом досудового слідства та судом правильно кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України.

При обранні обвинуваченій ОСОБА_9 виду та міри покарання, суд виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченої, її негативну характеристику, відношення обвинуваченої до скоєного злочину, те що від злочину не настало великих шкідливих наслідків, її матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я, враховуючи її вік, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вірно прийшов до висновку, що покарання за скоєне обвинуваченій повинно бути призначене у вигляді штрафу.

Колегія суддів вважає, що обвинуваченій ОСОБА_9 призначене судом першої інстанції покарання є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи захисника ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 суму 5000 грн. процесуальних витрат оплати послуг на правову допомогу колегія суддів вважає обґрунтованими.

Так, допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 повністю підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що нею особисто були понесені витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн., які вона оплатила за рахунок власних коштів.

Потерпіла ОСОБА_10 надала документи, а саме договір про надання правової допомоги від 18.02.2016 року, квитанцію від 18.02.2016 року, з яких вбачається, що саме потерпіла ОСОБА_10 є стороною договору і їй надавалася правова допомога саме в рамках кримінального провадження за ч.1 ст. 125 КК України, як потерпілій, і оплата за договором проводилася за рахунок власних коштів потерпілої. Крім того, надання сином матеріальної допомоги матері ОСОБА_10 не є підставою для залишення цивільного позову без розгляду.

У відповідності з вимогами ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У відповідності зі ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Таким чином, під час судового розгляду, потерпілою ОСОБА_10 були документально підтверджені процесуальні витрати на правову допомогу, у зв`язку з чим позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, вирок суду підлягає зміні зв`язку з необхідністю збільшенню сум, які підлягають стягненню, оскільки таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив понесені потерпілою моральні страждання і, відповідно, обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню. Підстав для збільшення розміру моральної шкоди колегія суддів не знаходить.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на послуги адвоката.

В решті цей же вирок щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4