Справа № 169/490/16-к
Провадження № 1-кп/169/67/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Турійськ Волинської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
13 лютого 2016 року приблизно о 12:00 год. ОСОБА_5 на автодорозі поблизу с. Мочалки Турійського району Волинської області на грунті особистих неприязних відносин, що виникли через конкуренцію між ним та підприємцем ОСОБА_4 , перегородив транспортним засобом марки «Варбург», р.н.з. НОМЕР_1 , проїжджу частину дороги, якою рухався мікроавтобус марки «Форд Транзит», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням останньої, та вийшовши з автомобіля, направив в її бік сувенірну запальничку у вигляді макету одноствольного гладкоствольного мушкету, який потерпіла сприйняла як обріз мисливської рушниці, висловлював в адресу потерпілої погрози, які вона сприйняла як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, яку може бути реально виконано із застосуванням вогнепальної зброї.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю й беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та суду показав, що дійсно, він мав претензії до потерпілої з приводу того, що остання здійснює підприємницьку діяльність роздрібну торгівлю у їхньому селі, не маючи для цього належних документів. Так, 13 лютого 2016 року він на автодорозі поблизу с. Мочалки Турійського району Волинської області перегородив своїм транспортним засобом проїжджу частину дороги, якою рухався мікроавтобус під керуванням ОСОБА_4 , та вийшовши з автомобіля, направив в її бік сувенірну запальничку у вигляді макету одноствольного гладкоствольного мушкету, та сказав потерпілій, щоб «вона не приїжджала в їхнє село здійснювати торгівлю, бо більше з нього не виїде». Однак, наміру посягати на життя потерпілої та приводити до виконання свої погрози він не мав.

У вчиненому ОСОБА_5 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати.

Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому доводиться й перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що вона здійснює підприємницьку діяльність роздрібну торгівлю, зокрема, виїжджаючи своїм автомобілем щосуботи в с. Мочалки Турійського району Волинської області, що не подобалось обвинуваченому та він неодноразово її перестрівав та залякував. Так, 13 лютого 2016 року, коли вона в черговий раз їхала в с. Мочалки з метою здійснення там торгівлі, ОСОБА_5 перегородив їй дорогу своїм транспортним засобом, після чого вийшовши з машини та направивши в її бік предмет, який вона сприйняла за справжню зброю, перебуваючи в емоційному стані, погрожував їй не повернутися живою, якщо буде їздити в їхнє село для здійснення там торгівлі. Злякавшись за своє життя та здоров`я, вона зателефонувала в поліцію, та заручившись підтримкою місцевих мешканців, які чекали її приїзду, в`їхала в с. Мочалки, де вона продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, маючи необхідні документи, та жодних погроз з боку обвинуваченого більше немає.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та витягу з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_4 є підприємцем та здійснює роздрібну торгівлю з лотків і на ринках іншими товарами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 13 лютого 2016 року він своїм автомобілем їхав в с. Мочалки Турійського району Волинської області для здійснення там торгівлі. За ним рухався автомобіль під керуванням потерпілої. Повернувши з траси в напрямку с. Мочалки, він побачив біля дороги автомобіль обвинуваченого, та проїхавши повз нього, у дзеркалі заднього виду бачив, як він перегородив дорогу потерпілій. Приїхавши в село, остання була «не в собі», розповідала як обвинувачений її залякував та погрожував зброєю.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання про те, що 13 лютого 2016 року їй зателефонувала потерпіла, яка плакала та казала, що ОСОБА_5 погрожував їй не виїхати живою з їхнього села, якщо та буде продовжувати здійснювати там торгівлю.

Відповідно до протоколу обшуку від 04 липня 2016 року за місцем проживання ОСОБА_5 в с. Мочалки Турійського району останнім добровільно надано сувенірну газову запальничку у вигляді рушниці з металевим дулом чорного кольору та прикладом дерев`яним коричневого кольору.

Згідно протоколу огляду предмету від 13 серпня 2016 року з фототаблицею до нього оглянуто вищевказану сувенірну запальничку у вигляді одноствольної рушниці та зазначено, що присутня під час огляду ОСОБА_4 показала, що вказаний предмет повністю схожий з тим, який ОСОБА_5 13 лютого 2016 року демонстрував та погрожував його застосуванням, та який вона тоді сприйняла як справжню зброю.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, і кваліфікує такі його дії як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози.

За змістом ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.

Також суд враховує і те, що обвинувачений у віці 60 років до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, одружений, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

Також з матеріалів справи слідує, що обвинувачений згідно з медичними висновками є інвалідом 2-ої групи і страждає хворобою єдиної правої нирки, внаслідок чого потребує лікування (а.с.55-58).

За таких обставин суд вважає, що наявність перелічених вище обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також те, що тяжких наслідків від даного злочину не настало, надає можливість застосування щодо нього ст. 69 КК України і призначення йому іншого, більш м`якого основного покарання у виді штрафу, яке не зазначено в санкції ч.1 ст. 129 КК України.

При цьому суд враховує також те, що покарання у виді обмеження волі обвинуваченому не може бути призначено, оскільки він є інвалідом 2-ої групи згідно його пенсійного посвідчення, а також майновий стан обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. (одна тисяча сімсот) грн.

Речові докази: сувенірну запальничку у вигляді одноствольної рушниці, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Турійського ВП ГУНП у Волинській області, повернути ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий