Справа № 740/5529/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1088/2016
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника-адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001025, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Береза Глухівського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 01 серпня 2014 року по 28 січня 2015 року, та з 17 грудня 2015 року по 28 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1 177 гривень 92 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Суд першої інстанції встановив, що органами попереднього слідства ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення в тому, що 01 серпня 2014 року, близько 06 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання свого батька ОСОБА_10 , у АДРЕСА_2 , де між ним та батьком, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, який переріс у бійку.

Під час бійки ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, умисно завдав множинних ударів дерев`яною палицею в область голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, чим заподіяв тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння та від яких потерпілий помер на місці події.

Безпосередньою причиною смерті потерпілого ОСОБА_10 був травматичний шок, який розвинувся від політравми у вигляді комплексу механічних ушкоджень м`яких тканин голови, верхніх і нижніх кінцівок, грудної клітки, множинних двобічних переломів ребер по різним анатомічним лініям, множинних переломів двох трубчастих кісток.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд ухвалюючи рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого з навмисного вбивства на навмисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілого, в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Погодившись із захисною версією обвинуваченого, що він не мав наміру убивати свого батька, суд першої інстанції не звернув уваги на кількість завданих ударів потерпілому, з прикладенням сили, в життєво важливі органи та із застосуванням дерев`яної палиці, а коли вона зламалася, продовжував наносити удари совковою лопатою, навіть тоді, коли потерпілий ОСОБА_10 лежав та не міг захистити себе.

Обвинувачений не намагався надати медичну допомогу потерпілому, проте позамивав сліди крові у будинку, про що свідчать відомості з протоколу огляду місця події від 01 серпня 2014 року, згідно яких були виявлені сліди речовини бурого кольору на подвір`ї та у приміщенні, із ознаками змивання, і вологу ганчірку зі слідами речовини бурого кольору.

Апелянт зазначає, що всупереч вимогам ч. 3 ст. 415 КПК України, після скасування вироку суд, розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції не виконав вказівок ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року про усунення суперечностей у висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 12 січня 2015 року щодо психічного стану обвинуваченого ОСОБА_6 , не викликав та не допитав експерта, обмежився витребуванням матеріалів висновку комісії лікарів-психіатрів № 1550 від 12 листопада 2015 року, за яким ознак іншого гострого психічного розладу у ОСОБА_6 не виявлено.

На думку прокурора, дійсний стан здоров`я обвинуваченого шляхом проведення судово-медичної експертизи чи виклику і залучення експерта у судовому розгляді, не встановлений.

У зв`язку з відсутністю у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та зібраним доказам, невиконанням вказівок суду апеляційної інстанції, вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти аргументів сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, є неухильне дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Пункт 2 ч. 3 ст. 374 КПК України вимагає, щоб у мотивувальній частині обвинувального вироку було сформульоване обвинувачення, визнанане судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу способу вчинення та наслідків злочину.

Якщо суд визнав ОСОБА_6 винуватим у навмисному заподіянні своєму батькові ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого, то у вироку суду після встановив, повинні бути сформульовані фактичні дії, вчинені обвинуваченим, щоб можна було зробити висновок, що він навмисно завдав тяжких тілесних ушкоджень і не мав наміру на навмисне вбивство.

В оскаржуваному вироку, суд встановив: „ що органами попереднього слідства ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення в тому, що 01 серпня 2014 року, близько 06 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання свого батька ОСОБА_10 , у АДРЕСА_2 , де між ним та батьком, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, який переріс у бійку.

Під час бійки ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, умисно завдав множинних ударів дерев`яною палицею в область голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, чим заподіяв тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння та від яких потерпілий помер на місці події переніс формулювання обвинувачення з обвинувального акту, в якому події та наслідки викладені з формулюванням обвинувачення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Погодившись з таким викладенням фактичних обставин події злочину, суд не мав правових підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Крім того, є органи досудового розслідування, а не попереднього розслідування, як було передбачено КПК України 1960 року.

Тільки виправдувальний вирок, після слів встановив, розпочинається формулюванням обвинувачення, яке пред`явлене особі, про що зазначено у пункті 1 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Крім того, судове рішення суду першої інстанції повинно бути належним чином обґрунтованим та відповідати фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду, щоб забезпечити правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Висновки суду, викладені в мотивувальній частині, повинні узгоджуватися з резолютивною частиною, чого у даному випадку не вбачається. Встановили, що було навмисне вбивство, а засудили за тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілого.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року „ Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи зазначено, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК ), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року був скасований обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально - процесуального закону.

На порушення ч.3 ст. 315 КПК України, при новому розгляді кримінального провадження, були допущені ті самі помилки, суд фактично не з`ясовував обставини кримінального провадження, не встановлював істини, не забезпечив права та законні інтереси учасників кримінального провадження, і прийняв рішення, яке не відповідає нормам як матеріального, так і процесуального права, та підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на особу обвинуваченого, його негативні соціальні зв`язки та схильності, йому належить продовжити термін запобіжного заходу - тримання під вартою.

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально - процесуального закону, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити на 60 днів по 09 грудня 2016 року.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13