Провадження № 1-кс/344/4397/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000046 від 28.03.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликалась на те, що 26.06.2014р. ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1 , за 286230грн., а згодом дізналась, що посадові особи ТОВ «Кредо-ІФ» шахрайським способом заволоділи та продали її квартиру ОСОБА_6 .

Матеріалами клопотання зазначено, що 27.10.2016р. зазначена вище квартира визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення її збереження слідчий просила накласти арешт, при цьому розглянути таке клопотання без виклику її власника задля забезпечення арешту майна, оскільки є загроза того, що таке може бути продано або відчужено іншій особі.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна вважаю за доцільне розглянути подане слідчим клопотання про арешт майна без повідомлення його власника.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, покликаючись на викладені в ньому обставини, просила клопотання задоволити.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області є кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого від 27.10.2016р. квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71735359 від 28.10.2016р., зазначена вище квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Стороною, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що квартира АДРЕСА_1 може бути використана як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є предметом кримінального правопорушення.

Отже, з метою забезпечення збереження речових доказів, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - заборонивши розпоряджатись таким майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1