Справа № 343/652/16-к
Провадження № 11-кп/779/226/2016
Категорія ч.3 ст.152 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Долинського районного суду від 04 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання Долинського виправного центру №118 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Омеляник, Луцького району, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2008 року за ч.3 ст.152, ч.2 ст.153, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,

відмовлено у задоволенні клопотання Долинського виправного центру №118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що наявність, в даному випадку, лише формально-юридичних підстав, не свідчить про виправлення засудженого та не надає йому право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів того, що засуджений своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

В своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 покликається на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою умовно-достроково звільнити його від відбування покарання. Вважає, що суд не взяв до уваги ті обставини, що ? строку призначеного покарання витекли ще 09.05.2015 року. Його сумлінна поведінка і ставлення до праці доведені наявністю десяти заохочень, відсутністю стягнень, дотриманням правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації Долинського виправного центру. Вважає, що через об`єктивні причини ним не погашено повністю борг, визначений вироком суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_7 , пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять скасувати ухвалу суду, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до частково задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таких вимог закону суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

За даними матеріалів провадження на час розгляду подання засуджений ОСОБА_8 відбув необхідні 3/4 частини призначеного судом покарання, тобто передбачений законом необхідний строк призначеного покарання для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З характеристики від 23.02.2016 року, наданої Долинським ВЦ № 118, вбачається, що засуджений в установах відбування покарань знаходиться з 01.04.2008 року. По прибуттю до Долинського ВЦ №118 був працевлаштований на виробництві установи. На даний час не працевлаштований. За час відбування покарання порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, оголошено два заохочення правами начальника установи, зарекомендував себе з позитивної сторони. У взаємовідносинах ввічливий. Згідно вироку суду передбачений позов на суму 27674, 51 грн., який ним частково погашається.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не звернув на це уваги, з достатньою повнотою не з`ясував з яких саме причин особа не працевлаштована, не відшкодовує матеріальну та моральну шкоди за вироком та заборгованість по аліментах, не дослідив належним чином матеріалів особової справи ОСОБА_8 та відповідно повно і всебічно не вивчив дані про особу засудженого щодо його сумлінної поведінки і ставлення до праці в процесі відбування покарання, що необхідно для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання.

В своїй ухвалі суд першої інстанції зсилається на дані довідки про заохочення та стягнення і дані довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_8 , однак такі відсутні в матеріалах кримінального провадження.

Обгрунтовуючи висновок про те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, суд послався на характеристику засудженого і протокол № 4 засідання спостережної комісії при районній державній адміністрації від 22 березня 2016 року та відповідну постанову, не оцінивши їх у сукупності.

Разом з тим, не зрозуміло яким чином до матеріалів справи долучено протокол № 4 засідання спостережної комісії при районній державній адміністрації від 22 березня 2016 року та відповідна постанова.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б містили дані щодо відшкодування збитків.

Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким» вказав, що при судовому розгляді такого клопотання суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, інших учасників, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та інше.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки зазначені вимоги закону та вказівки Верховного Суду України порушено, не було належно досліджено доказів, які в даному випадку повинні бути досліджені, тому ухвала суду відповідно підлягає скасуванню.

Враховуючи вище наведене, при недослідженні місцевим судом зазначених обставин, суд апеляційної інстанції не вправі заміняти суд першої інстанції, ухваливши своє рішення, а тому матеріали клопотання слід направити в той же суд з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого належить врахувати наведене, більш повно та всесторонньо дослідити обставини кримінального провадження, дати належну правову оцінку всім доказам та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, ст.ст.81, 82 КК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду від 04 квітня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання Долинського виправного центру №118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2