Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Буцнів Тернопільського району Тернопільської області, із середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що раніше не судимого:
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3
Так, 25 лютого 2014 року близько 21 год. 30 хв. у ОСОБА_3 , який перебував по місцю свого проживання, що у АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_5 , в ході якого у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень, реалізовуючи який він, тоді ж і там же, підійшов до ОСОБА_5 та умисно, схопивши пальцями своєї правої руки за праве передпліччя останньої, унаслідок чого у неї утворився синець, наніс один удар кулаком лівої руки в область нижньої повіки правого ока, чим спричинив даній потерпілій тілесні ушкодження у вигляді багряно-синюшного синця нижньої повіки правого ока, а також в умовах самозахисту від ударів ОСОБА_3 набряки м`яких тканин на тильних поверхнях обох кистей із одиничними синцями, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України заперечив та пояснив, що дійсно 25 лютого 2014 року близько 21 год. 30 хв. він, обвинувачений, перебував по місцю свого проживання, що у АДРЕСА_1 , де проживає разом із колишньою дружиною ОСОБА_5 . Так, у них протягом тривалого часу, після розлучення, склались неприязні відносини, пов`язані із питаннями майнового характеру. Того вечора він, обвинувачений, взяв телевізор, придбаний раніше за спільні кошти у свою кімнату. Коли повернулась ОСОБА_5 , то розпочала конфліктувати з цього приводу, на що він, обвинувачений також словесно відповідав. Так, в один момент він обвинувачений побачив, що потерпіла підійшла до дверей його кімнати із металевим ключем, яким намагались кинути у телевізор, який знаходився у кімнаті, на що він, обвинувачений, виштовхав її, потерпілу, із кімнати та хотів закрити двері, відштовхуючи останню звідти ними, не даючи їй можливості кинути ключем у телевізор. Він, обвинувачений, припускає, що можливо у той час вона, потерпіла, махаючи цим ключем, вдарила ним об двері, через що фактично, ключ від них відбився та вона, ОСОБА_5 , таким чином, сама собі спричинила тілесні ушкодження. Крім цього він, обвинувачений, пояснив, що жодних тілесних ушкоджень потерпілій тоді не спричиняв, вважає, що остання його оговорює через те, що хоче позбавити житла. У момент конфлікту їхньої дочки ОСОБА_7 у будинку не було.
Незважаючи на повне невизнання своєї винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами:
-показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що з 2006 року розлучена із своїм чоловіком ОСОБА_3 , однак продовжують спільно проживати у одному будинку, що у АДРЕСА_1 . Так, за період їхнього спільного проживання, після розлучення, у неї, потерпілої, склались неприязні відносини із обвинуваченим ОСОБА_3 25 лютого 2014 року близько обіду вона, ОСОБА_5 , зателефонувала до своєї дочки ОСОБА_7 , яку попросила приїхати ввечері до с.Буцнів, оскільки того дня вона, потерпіла, словесно конфліктувала із ОСОБА_3 , на що дочка погодилась. Того ж вечора, близько 21 год. 30 хв. у неї, потерпілої, коли вона повернулась до місця свого проживання, розпочався словесний конфлікт із ОСОБА_3 з приводу побутових обставин (місця знаходження телевізора). В процесі даного конфлікту обвинувачений ОСОБА_3 , схопивши її, потерпілу, за руки, поклав на диван у кімнаті, після чого, утримуючи вагою свого тіла у такому положенні, наніс декілька ударів кулаками своїх рук по обличчю та інших частинах тіла. В той же час у приміщенні будинку перебувала ОСОБА_7 , яка на її, потерпілої, крики, прибігла до кімнати, де відбувався конфлікт та почала кричати до ОСОБА_3 , щоб останній припинив наносити тілесні ушкодження, після чого він, обвинувачений, припинивши її, потерпілої, побиття, почав погрожувати ОСОБА_7 фізичною розправою;
-показаннями допитаної під час судового розгляду свідка ОСОБА_7 , яка пояснила аналогічне, що і потерпіла ОСОБА_5 , підтвердивши показання останньої, з яких слідує, що 25 лютого 2014 року до неї, свідка, на її мобільний телефон близько обіду передзвонила мати ОСОБА_5 , яка повідомила, що в неї відбувся словесний конфлікт із ОСОБА_3 та попросила приїхати до неї, що вона, свідок, і зробила. Так, перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що у АДРЕСА_1 близько 21 год. 30 хв. вона, свідок, почула крики із кімнати у будинку, куди зайшла і побачила, що ОСОБА_3 , утримуючи ОСОБА_5 в лежачому положенні на дивані, наніс останній по одному удару кулаком своєї лівої руки в праву частину обличчя та в живіт, на що вона, свідок, почала кричати, щоб обвинувачений припинив це. В свою чергу ОСОБА_3 припинив бити ОСОБА_5 та почав погрожувати їй, свідку фізичною розправою за те, що остання втручається;
-показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює разом із потерпілою ОСОБА_5 у протитуберкульозному диспансері Так, 26 лютого 2014 року вона, свідок, побачивши ОСОБА_5 на роботі, помітила, що в останньої на обличчі були синці, зокрема, у тому числі, під оком. На її, свідка, запитання, що трапилось, потерпіла відповіла, що дані тілесні ушкодження їй наніс колишній чоловік ОСОБА_3 напередодні за місцем їхнього спільного проживання, що у с.Буцнів, Тернопільського району Тернопільської області.
Крім наведених доказів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, об`єктивно повністю стверджується також документами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:
-протоколом прийняття заяви про вичинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25 лютого 2014 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомила працівникам міліції про те, що того ж вечора близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за їхнім спільним місцем проживання, що у АДРЕСА_1 , вчинив із нею конфлікт, під час якого спричинив останній тілесні ушкодження;
-висновком судово-медичної експертизи №278 від 26 лютого 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено синці нижньої повіки правого ока, тильних поверхонь кистей та правого передпліччя, які спричинені в межах однієї доби до огляду, в результаті неодноразової дії тупих предметів, не виключено, за обставин, наведених у постанові при нанесенні ударів кулаками та належать до легких, що спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 сама собі спричинила тілесні ушкодження унаслідок відбиття від дверей кімнати ключа, яким вона хотіла кинути у телевізор у кімнаті;
(т.2, а.м.к.п. 25-26)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 травня 2015 року із свідком ОСОБА_7 , під час якого остання відтворила обставини нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 25 лютого 2014 року за місцем проживання останньої, які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7 , даними нею під час судового розгляду та є аналогічними;
(т.2, а.м.к.п. 71-74)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 15 травня 2015 року із потерпілою ОСОБА_5 , під час якого остання відтворила обставини нанесення ОСОБА_3 їй тілесних ушкоджень 25 лютого 2014 року за місцем їхнього спільного проживання, які узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , даними нею під час судового розгляду та є аналогічними;
(т.2, а.м.к.п. 75-78)
-висновком судово-медичної експертизи №743 від 02 липня 2015 року, відповідно до якого заподіяння виявленого при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 26 лютого 2014 року синця нижньої повіки правого ока, при нанесенні удару кулаком в праву половину обличчя, як на це вказували ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у протоколах слідчих експериментів, не виключається.
(т.2, а.м.к.п. 82-83)
Таким чином суд, проаналізувавши та оцінивши зібрані докази у кримінальному провадженні, критично оцінює суперечливі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він давав в процесі провадження судового розгляду, вважає їх неправдивими, неспроможними та спрямованими на уникнення нею кримінальної відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення, а також такими, що повністю спростовуються сукупністю зібраних та досліджених доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Зокрема, суд приходить до висновку, що вищевказана позиція ОСОБА_3 повністю спростовується як узгодженими між собою, послідовними та правдивими показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_7 , так і об`єктивними даними, які містяться в документах кримінального провадження, які це підтверджують, зокрема, протоколом прийняття заяви про вичинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25 лютого 2014 року, висновками судово-медичних експертиз №278 від 26 лютого 2014 року та №743 від 02 липня 2015 року, які взаємо пов`язуються з показаннями потерпілої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_7 , протоколами проведення із останніми слідчих експериментів від 15 травня 2015 року, а також доповнюються показаннями свідка ОСОБА_8 .
Зважаючи на наведене, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження.
20 липня 2016 року від обвинуваченого ОСОБА_3 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні про обвинувачення останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши його, який підтримав своє клопотання, прокурора, який не заперечив у задоволенні наведеного клопотання обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілої та її представника, які згідно поданої ними заяви не заперечили у задоволенні даного клопотання, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити відповідне кримінальне провадження, виходячи з наступних підстав.
Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
За ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе ніж обмеження волі.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, найтяжча санкція якого передбачає громадські роботи, з часу скоєння обвинуваченим даного кримінального правопорушення минуло більше двох років, протягом яких ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не вчиняв та не ухилявся від слідства та суду, строк давності не зупинявся та не переривався, надав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, а тому вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.285, ч.1 ст.286, ст.288, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.
Головуючий ОСОБА_1