Справа № 159/1400/16-к
Провадження № 1-кп/159/103/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000274 та угоду про примирення за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Волиця,Камінь-Каширського району, Волинської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працючої, розлученої, проживає по АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.190 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2016 року близько 18 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросила мобільний телефон марки Нокіа 220 Дуал Сім, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , у ОСОБА_5 . Після того, як ОСОБА_4 отримала телефон від власниці, вона здійснила телефонний дзвінок, а потім зловживаючи довірою ОСОБА_5 вийшла із вищевказаної квартири та пішла до ломбарду «Заставно-Кредитний Дім», що по вул. Сагайдачного в м. Ковелі. В ломбарді ОСОБА_4 здала вказаний мобільний телефон і отримала за нього 200 грн. в твердій грошовій сумі.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати по ст. 190 ч. 1 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману або зловживання довірою ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

23 березня 2016 року потерпіла ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000274, з одного боку, та підозрювана у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку на підставі ст.ст. 468-470, 471,473 КПК України , уклали угоду про примирення, додержуючись наступних умов:

1.Сторони констатують факт добровільної згоди на укладення даної угоди та те, що Сторона 2 в особі ОСОБА_4 , спричинила майнову шкоду Стороні 1 в особі ОСОБА_5 , заволодівши мобільним телефоном, вартістю 800 гривень, шляхом зловживання довірою, тобто в діях ОСОБА_4 наявні ознаки кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

3. Сторона 2 підтверджує факти викладені в п. 1 даної угоди і заявляє про повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному.

4.Сторона 1 вважає, що неправомірними діями Сторони 2, потерпілій Стороні 1 заподіяно майнової шкоди в розмірі вартості мобільного телефону, тобто, 800 гривень.

Сторони дійшли примирення на наступних умовах:

Сторона 2 повністю відшкодувала майнову шкоду Стороні 1 в сумі 800 гривень. Сторона 1 констатує, що інших претензій майнового чи морального характеру до Сторони 2 вона не має.

Сторона 2 приносить Стороні 1 щирі вибачення за спричинену шкоду та принесені незручності, заподіяні внаслідок неправомірних дій, вказаних в п. 1 даної угоди.

Сторона 1 вважає, що умовами передбаченими даною угодою Сторона 2 повністю компенсує завдані їй збитки.

Сторона 1 дає добровільну згоду на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 1 КК України у виді штрафу розміром 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди (ст. 473 КПК України) та наслідками її невиконання (ст. 476 КПК України).

Дана угода діє з моменту її підписання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення , може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 вважаючи , що при укладенні даної угоди дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачена ОСОБА_4 щиро покаялась та активно сприяла розкриттю даного злочину, визнала вину у вчиненому, згідно ст.89 КК України є не судима.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 просить затвердити укладену між нею та потерпілою угоду і призначити їй узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому вона визнала вину у вчиненому в обсязі підозри, кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, дала згоду на застосування узгодженої в угоді виду та розміру покарання, а також інших заходів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення і призначити ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи

Злочин , у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Обвинувачена ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання .

Суд заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді .

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди з потерпілою про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнала себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 5 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Відповідно до ст.66 КПК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є її щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи, що угода про примирення від 23 березня 2016 року , яка укладена між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку відповідає вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст .ст. 318, 374, 472, 474, 475, 476 КПК України , суд

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 23 березня 2016 року у кримінальному провадженні №0000274, яка укладена між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та підозрюваною у цьому провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 23 березня 2016 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1