АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1407/16 Справа № 209/5863/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №00001090, №0000801, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,
обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачена посилається на те, що суд призначаючи їй покарання врахував обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання, проте оцінив їх не раціонально.
У доповненні до апеляційної скарги обвинувачена просить зарахувати у строк призначеного покарання строк її попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці, та відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України поглинуто покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці та у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн., який визначено до самостійного виконання. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи 150,00 грн. та на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 360,89 грн. Цим вироком вирішено питання про речові докази.
За обставин, викладених у вироку суду, ОСОБА_6 , повторно, 22 квітня 2014 року, в денний час, на території лівобережної частини м. Дніпродзержинська разом з ОСОБА_8 розпивала спиртні напої, в ході чого дізналась від потерпілого, що той має намір закласти свій мобільний телефон «LG-E 440» до ломбарду, та у неї виник намір на заволодіння майном потерпілого шляхом обману. Реалізуючи цей намір, ОСОБА_6 цього ж дня, в денний час, знаходячись на ринку «Пасаж», що розташований по б. Будівельників у м. Дніпродзержинську, пообіцяла ОСОБА_8 дізнатись в якому з ломбардів найвища ціна, та допомогти отримати максимально велику суму грошей, і для цього їй потрібен мобільний телефон ОСОБА_8 , обманувши таким чином потерпілого, в дійсності не маючи наміру виконати обіцяне. ОСОБА_8 , будучи введеним ОСОБА_6 в оману, та не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_6 , 22 квітня 2014 року близько 13.00 годин, на території ринку «Пасаж» по б. Будівельників в м. Дніпродзержинську, передав ОСОБА_6 свій мобільний телефон «LG-E 440» з сім.картою № НОМЕР_1 , вартістю 1500 гривень, після чого ОСОБА_6 знову запевнила потерпілого в тому, що знайде ломбард, де за телефон дадуть найбільшу вартість, не маючи дійсного наміру виконувати взяти на себе зобов`язання. Далі, в зазначений час, ОСОБА_6 зайшла до жіночого туалету, а ОСОБА_8 в цей час зайшов до чоловічого туалету, після чого, ОСОБА_6 , яка вийшла з туалету, скориставшись тим, що ОСОБА_8 не спостерігає за її діями, з місця злочину зникла, і таким чином ОСОБА_6 навмисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, заволоділа мобільним телефоном потерпілого «LG-E 440» з сім.картою № НОМЕР_1 , спричинивши тим самим останньому матеріальну шкоду на суму 1500 грн.
Повторно, 24 травня 2015 року приблизно о 15.00 год. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник намір на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи цей намір ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, взяла зі столу, що знаходився у вітальній кімнаті вищевказаної квартири, та поклала до свого поліетиленового пакету ноутбук марки «НР»g6-2394sr (D6W46EA). Тим самим, таємно, навмисно, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів, викрала чуже майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки «НР»g6-2394sr (D6W46EA), вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 318 від 15.06.2015 року, з урахуванням зносу, на момент вчинення злочину, складає 4387,50 грн., завдавши тим самим потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинувачену, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, пом`якшити покарання та застосувати до неї ст. 72 КК України; прокурора, який заперечував проти задоволення скарги і не заперечував проти застосування положень ст. 72 КК України щодо обвинуваченої, проаналізувавши доводи, викладені в скарзі та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в провадженні матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої, правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які визнавались обвинуваченою в суді першої інстанції, на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи обвинуваченої ОСОБА_6 про невідповідність призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів внаслідок суворості, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.
Так, відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Із вироку вбачається, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості; особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має трьох малолітніх дітей, не працює та раніше судима. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття обвинуваченої та сприяння розкриттю злочинів. До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, судом віднесено рецидив злочинів.
Колегія суддів, погоджується із встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, призначене ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів, а тому будь - яких підстав призначення більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченої, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливим унаслідок суворості немає.
На переконання колегії суддів, суд вірно визначив обвинуваченій ОСОБА_6 остаточне покарання за принципами, закріпленими в ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року.
З огляду на викладене та беручи до уваги те, що всі обставини, які впливають на вид і міру покарання, належним чином враховані судом, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачена у скарзі та в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.
Разом з тим, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зі змінами, внесеними відповідно до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 14 серпня 2015 року моменту її затримання по 06 липня 2016 року включно.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 14 серпня 2015 року по 06 липня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4