Справа № 755/19/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2016 р. м.Київ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого юристом в ТОВ «Юхименко та партнери», військовозобов`язаного, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що директор ТОВ «БТІ Міжрегіональне» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , одержали неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві.
Так, 14.12.2015 року під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у приміщенні ТОВ «БТІ Міжрегіональне» за адресою: м.Київ, просп.Героїв Сталінграду, 8, корп.2, ОСОБА_7 поцікавився у останніх з приводу можливості виготовлення технічного паспорту на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
В цей час, у вказаному місці, у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме рішення про державну реєстрацію речового права (права власності) на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
На виконання даного злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в розмові з ОСОБА_7 повідомили, що виготовлення технічного паспорту на вказаний об`єкт можливе, однак наголосили на тому, що без їх участі реєстрація права власності на нього неможлива та у випадку, проведення такої реєстрації за їх участі, технічний паспорт вони виготовлять безкоштовно. За участь у вказаній процедурі державної реєстрації, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 висунули вимогу про передачу їм приблизно 2500 доларів США, однак вказали, що із точною сумою вони визначаться після погодження з іншими особами.
У подальшому, в кінці грудня 2015 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_7 та повідомив, що вартість державної реєстрації прав на частину приміщення за адресою: АДРЕСА_3 буде коштувати 2500 доларів США та у разі згоди останнього, він повинен прибути в офіс ТОВ «БТІ Міжрегіональне» щоб привезти оригінали документів на об`єкт нерухомості за вищезгаданою адресою.
На виконання попередніх домовленостей, ОСОБА_7 30.12.2015 прибув до офісного приміщення ТОВ «БТІ Міжрегіональне», яке розташовано за адресою: АДРЕСА_4 , де передав ОСОБА_6 та ОСОБА_4 оригінал договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та копію паспорта ОСОБА_8 .
ОСОБА_6 на запитання ОСОБА_7 про строки виготовлення документів про державну реєстрацію речового права на вищевказаний об`єкт нерухомості вказав, що вони будуть виготовлені лише після передачі всієї обумовленої суми у розмірі 2500 доларів США.
Упродовж січня та лютого 2016 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 декілька разів телефонували ОСОБА_7 із запитанням чи планує він завершувати почату справу.
У подальшому, на виконання раніше досягнутих домовленостей, ОСОБА_7 прибув 19.02.2016 року до офісу ТОВ «БТІ Міжрегіональне» за адресою: м.Київ, просп.Героїв Сталінграду, 8, корп.2, у якому окрім інших, перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Під час розмови з ОСОБА_7 , останні підтвердили свою позицію щодо завершення процедури державної реєстрації речового права на вказаний об`єкт нерухомості лише після передачі їм 2500 доларів США.
Після одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел надали вказівку Головному спеціалісту відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо здійснення державної реєстрації речового права на частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
В свою чергу, ОСОБА_9 зателефонувала Головному спеціалісту відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_10 та повідомила про необхідність здійснення державної реєстрації речового права на частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на виконання вказівки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
На виконання даної вказівки, 19.02.2016 року о 14-25 годині ОСОБА_10 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави, здійснив державну реєстрацію речового права на частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено достатньо даних для повідомлення про підозру та повідомлено про підозру 03.06.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, а саме, в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноважено на виконання функцій держави, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Фактичні обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, містяться у матеріалах кримінального провадження та підтверджуються, зокрема, наступними: заявою ОСОБА_7 ; протоколом обшуку від 19.02.2016 року, в ході якого вилучено в тому числі частину отриманої неправомірної вигоди; показами свідка ОСОБА_7 ; висновком судової експертизи цілого за частинами, тощо.
Злочин, вчинений ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КПК України, за який передбачено основне покарання у вигляді штрафу від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.
Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин є злочином середньої тяжкості.
Постановою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 від 26.08.2016 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у порядку ст.ст.294-295 КПК України продовжено до 5-ти місяців.
31.08.2016 року ухвалою слідчого судді Дніпровського району м.Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до 30.09.2016 року включно.
Метою продовження строку особистого зобов`язання підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення належної процесуальної поведінки виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити будь-яку з дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
На думку прокурора підставою продовження строку вказаного запобіжного заходу ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
В судовому засіданні сторона обвинувачення заявлене клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, враховуючи викладені обставини у самому клопотанні, підозрюваний не заперечував проти задоволення цього клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні відомості на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, відомості, які мають значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, приходить до наступного.
Постановою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_11 від 26.08.2016 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у порядку ст.ст.294-295 КПК України продовжено до 5-ти місяців.
Згідно ч.6 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, але, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до норм ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1 п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п.1- п.11 частини 1 вказаної статті.
Тож, слідчий суддя, аналізуючи питання наявності у провадженні обставин, регламентованих ст.ст.177, 178, 199, ч.1 та ч.6 ст.194 КПК України, вважає їх наявними та реальними на час розгляду даного клопотання.
Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.
Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182); вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що строк дії покладених на підозрюваного обов`язків закінчується, однак на даний час, в зазначений строкнеможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, та ризики, встановлені у ході досудового розслідування, не зменшилися і продовжують існувати.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.
Разом з тим, в даному судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ст.132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, на даний час втратили свою актуальність, а особа підозрюваного перестала бути суспільно небезпечною; належного обґрунтування про можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беззаперечних відомостей, що особа підозрюваного, виходячи з положень ст.178 КПК України, є такою, що не потребуває застосування вказаного запобіжного заходу; порушення вимог ч.3 ст.17 КПК України; даних, які б свідчили про недоведеність стороною обвинувачення обставин, визначених п.п.1-3 ч.1 ст.194 та ст.199 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя, враховує той факт, що кримінальне провадження, в якому підозрюється ОСОБА_4 відноситься до корупційних злочинів та мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, що свідчить про наявність у справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про покладення обов`язків, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан; відсутінсть судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, вважає за необхідне, клопотання задовольнити та продовжити строк виконання покладених на підозрюваного обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи; не відлучатися з міста Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, в межах строку досудового розслідування, а саме до 29.10.2016 включно.
При цьому, слідчий суддя вважає, що ці обов`язки за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим їх застосування не суперечить п.2 ч.3 ст.132 КПК України, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.1-2, 7-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, слідчий судя
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.
Продовжити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, до 29 жовтня 2016 року включно, а саме:
1. Прибувати до слідчого, в провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження, до прокурора та суду за першою вимогою.
2. Не відлучатися з міста Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 12-30 годині 04 жовтня 2016 року.
Ухвала слідчого судді окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м. Києва ОСОБА_1