359/1345/16-к
1-в/359/404/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

представник БВК №119 ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком від 30.11.2011 року Бориспільського міськрайонного суду Київської області за ст.146 ч.2,189 ч.4,70 КК України до 8 років позбавлення волі ,

про застосування умовно-дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИВ :

10.02.2016 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання . Початок строку 19.06.2010 року, кінець строку 19.06.2018. Засуджений за злочин середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин .

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник вимоги підтримали , просили вимоги задовольнити.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 також просить задовольнити клопотання.

Заслухавши думку прокурора, який заперечує проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі знаходиться з 19.06.2010 року.

Утримуючись в Чернигівському СІЗО зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав.

Утримуючись в Київському СІЗО з 29.12.2010 року зарекомендував себе з негативного боку, до вступу вироку в законну силу мав 3 стягнення. Заохочень не мав.

Утримуючись в ТСІЗО при Бориспільської виправної колонії № 119 з 23.01.2012 року зарекомендував себе з негативного боку, за порушення вимог режиму утримання мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 29.03.2012 року. За час відбування покарання спочатку зарекомендував себе з негативного боку, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання притягувався до дисциплінарної відповідальності, мав 17 стягнень які, погашенні у встановленому законом порядку. В подальшому змінив свою поведінку на краще, за що має заохочення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Вимоги адміністрації встановлені законодавством виконує. За характером спокійний, врівноважений.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Утримує своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, має охайний вигляд.

Відповідно до статті 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі. Вину у скоєному злочині не визнав.

Відповідно характеристики від 30.10.2015 року ОСОБА_6 не став на шлях виправлення у зв`язку з тим, що не має достатній ступень виправлення.

Станом на 22.02.2016 року невідбута частина покарання складає 7 місяців 15 днів.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п. 3 ч. 3 необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд вважає, що відносно засудженого не можливо застосувати умовно - дострокове звільнення вiд відбування покарання. Беручи до уваги той факт, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, враховуючи нестабільну лінію поведінку засудженого за весь період відбування покарання, оскільки мав 17 стягнень, і 2 заохочення ( 04.11.2015 року та 22.12.2015р) за п`ять з половиною років відбування покарання. За цей період не працевлаштований.

Відповідно характеристики від 30.10.2015 року ОСОБА_6 не став на шлях виправлення у зв`язку з тим, що не має достатній ступень виправлення.

Відповідно характеристик від 22 січня та 22 лютого 2016 року адміністрація БВК №119 висновок про доцільність застосування УДЗ до засудженого не приймала.

За таких умов в задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

В клопотанні засудженого ОСОБА_6 про застосування умовно-дострокового звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1