ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження № 0000127 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, не одружений,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05 лютого 2015 року солдат ОСОБА_7 , в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та, без поважних причин і без дозволу командування, не з`явився на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , маючи об`єктивну можливість для цього, після чого обов`язки по службі не виконував та проводив час на власний розсуд до 01 вересня 2015 року. 01 вересня 2015 року солдат ОСОБА_7 з`явився на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні провину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявшись пояснив суду, що 05 лютого 2015 року без поважних причини не з`явився на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , перебував дома в Житомирі, займався господарськими справами до 01 вересня 2015 року, коли з`явився на службу до своєї військової частини.

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги думку прокурора, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні самовільному залишенні військової частини або місця служби тривалістю понад один місяць, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, відсутність потерпілих по даному кримінальному провадженню, особу обвинуваченого, його молодий вік, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, критичну оцінку своїх діянь. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України відсутні.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого та за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, бажання в подальшому продовжити служіння Вітчизні), суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 407 КК України, замінивши покарання у виді позбавлення волі на штраф.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 374, 394 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в сумі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1