Провадження № 1-кп/200/533/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали судового провадження № 1кп/200/533/16 (кримінальне провадження №0001527) за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковська Дніпропетровської області, українки, громадянки України, не заміжньої, що має середню спеціальну освіту, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новий Стародуб, Петрівського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, не заміжньої, що має середню спеціальну освіту, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України.
Згідно обвинувального акту,28.03.2016 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті АДРЕСА_3 , побачила на ліжку мобільний телефон «IPhone5S», 16 G, IMEI: НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 , після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вступила у попередню змову зі ОСОБА_5 , розподілили між собою ролі у вчиненні злочину. Після чого ОСОБА_5 , згідно відведеної їй ролі, підійшла до ліжка та скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу викрала чуже майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «IPhone5S», 16 G, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 8259 грн. 72 коп. з SIM-картою мобільного оператору МТС (м.т. НОМЕР_2 ), яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, всього на загальну суму 8259 грн. 72 коп., спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

В цей час співучасник злочину ОСОБА_4 , згідно відведеної їй ролі у вчиненні злочину, знаходилась у безпосередній близькості зі співучасником злочину ОСОБА_5 та спостерігала за навколишнім середовищем, з метою попередження ОСОБА_5 про можливу появу сторонніх осіб та перешкодити її затриманню, тим самим, забезпечувала злочинні дії ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_5 , таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, заволоділа майном потерпілої ОСОБА_6 на суму 8259 грн. 72 коп., після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину пішли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила умисні дії, що виразилися в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю і показала, що вона навчалася в коледжі в м. Дніпропетровську. Проживала в гуртожитку, що розташований на АДРЕСА_4 . Разом із нею в кімнаті проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ще одна дівчина. 28.03.2016 року близько 16:00 години вони прибирали кімнату. ОСОБА_6 вийшла з кімнати, залишивши свій мобільний телефон «Айфон» в кімнаті. Вони із ОСОБА_5 вирішили пожартувати над ОСОБА_6 та сховати її телефон. Сказати ОСОБА_6 , що телефон вкрали, а потім повернути його їй. ОСОБА_5 взяла телефон ОСОБА_6 з ліжка та передала їй ( ОСОБА_4 ). Вона ( ОСОБА_4 ) сховала цей телефон. Коли до кімнати повернулася ОСОБА_6 , вона побачила, що телефон пропав. ОСОБА_6 спитала, чи не брали вони її телефон. Вони із ОСОБА_5 відповіли, що телефон не брали. ОСОБА_6 викликала поліцію. Після виклику поліції, вони злякалися і вирішили не віддавати телефон ОСОБА_6 .. Вони віднесли цей телефон своєму знайомому та віддали телефон йому. В подальшому той телефон було повернуто потерпілій співробітниками поліції. У вчиненому щиро кається, більше вчиняти злочинів ніколи не буде. Просить потерпілу вибачити її.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю і показала, що вона навчалась в фінансово-економічному коледжі в м. Дніпропетровську. Проживала в гуртожитку в одній кімнаті разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ще однією дівчиною. 28.03.2016 року близько 16:00 години вони разом прибирали кімнату. ОСОБА_6 вийшла з кімнати, залишивши свій мобільний телефон «Айфон» в кімнаті на ліжку. ОСОБА_4 запропонувала пожартувати над ОСОБА_6 та сховати її телефон. Сказати ОСОБА_6 , що телефон вкрали, а потім повернути його їй. Вона погодилася на цю пропозицію, взяла телефон ОСОБА_6 з ліжка та передала ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 сховала цей телефон. Коли до кімнати повернулася ОСОБА_6 , вона побачила, що телефон пропав. ОСОБА_6 спитала їх, чи не брали вони її телефон. Вони із ОСОБА_4 відповіли, що телефон не брали. ОСОБА_6 викликала поліцію. Після виклику поліції, вони злякалися і вирішили не віддавати телефон ОСОБА_6 .. Вони разом із ОСОБА_4 віднесли цей телефон своєму знайомому та віддали телефон йому. В подальшому той телефон було повернуто потерпілій співробітниками поліції. У вчиненому щиро кається, вважає, що вчинила цей злочин із дурощів, більше вчиняти злочинів ніколи не буде. Просила потерпілу вибачити її.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 показала, що вона навчалась в фінансово-економічному коледжі в м. Дніпропетровську. Проживала в гуртожитку в одній кімнаті разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ще однією дівчиною. 28.03.2016 року близько 16:00 години вони разом прибирали кімнату. Вона вийшла із кімнати аби винести сміття. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишалися в кімнаті. Там же в кімнаті, на її ліжку лежав її мобільний телефон «IPhone5S». Телефон був підключений до зарядного пристрою. Відсутня в кімнаті вона була хвилин п`ять. Коли вона повернулася до кімнати, то побачила, що двері кімнати відкриті, зарядний пристрій знаходиться на ліжку, а телефону немає. Вона спитала у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , чи не брали вони її мобільний телефон. Вони відповіли, що телефон не брали. ОСОБА_5 сказала їй аби вона викликала поліцію. Вона ( ОСОБА_6 ) викликала поліцію. Через деякий час слідчим поліції її мобільний телефон було знайдено в ломбарді та повернуто їй. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вибачилися перед нею та добровільно відшкодували їй моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень. Вона вважає їх покази про те, що вони спочатку хотіли пожартувати, а потім злякалися поліції і вирішили не віддавати їй її телефон правдивими, оскільки коли приїхала поліція, дівчата дійсно виглядали переляканими.

Під час судового засідання потерпіла ОСОБА_6 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в зв`язку із тією обставиною, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перестали бути суспільно небезпечними. Матеріальна та моральна шкода їй була відшкодована обвинуваченими в повному обсязі. Вона вибачила їх за вчинене і вважає, що вони більше ніколи не будуть вчиняти злочини.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання потерпілої. Просили звільнити їх від кримінальної відповідальності, оскільки вчинили цей злочин необдумано і більше в житті ніколи подібного не вчинять. Вибачилися перед потерпілою в судовому засіданні.

Прокурор вважала клопотання обвинувачених та потерпілої таким, що відповідає вимогам законодавства України, не заперечувала проти закриття даного кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України, оскільки вважала, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перестали бути суспільно небезпечними.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за яке законом передбачене максимальне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за яке законом передбачене максимальне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до частини 2 статті 12 КК України, даний злочин є злочином середньої тяжкості.

Згідно матеріалів справи та наявних в ній довідок щодо судимостей, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є раніше не судимими особами, які раніше злочинів не вчиняли, до кримінальної відповідальності не притягалися.

Відповідно до статті 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 судом встановлено, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із тією обставиною, що вона перестала бути суспільно небезпечною, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з наступних підстав.

ОСОБА_4 дійсно щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, що видно із її поведінки як під час досудового розслідування, так і в суді. ОСОБА_4 щиро просила вибачення у потерпілої в судовому засіданні, добровільно відшкодувала спричинену моральну шкоду. Крім того, суд приймає до уваги молодий вік обвинуваченої та ту обставину, що на момент вчинення нею злочину, їй було лише вісімнадцять років. Будучи за законом повнолітньою людиною, фактично визнати ОСОБА_4 зрілою людиною з життєвим досвідом, яка б добре орієнтувалася в житті неможливо. А отже, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, необхідно брати до уваги цю обставину. Суд також враховує соціальний статус обвинуваченої та той факт, що вона навчається та здобуває професію.

Виходячи із поведінки обвинуваченої в суді, на думку суду, можна зробити висновок, що притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, дійсно змінило її ставлення до життя і вона дійсно перестала бути суспільно небезпечною.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_5 судом встановлено, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку із тією обставиною, що вона перестала бути суспільно небезпечною, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з наступних підстав.

ОСОБА_5 дійсно щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, що видно із її поведінки як під час досудового розслідування, так і в суді. ОСОБА_5 щиро просила вибачення у потерпілої в судовому засіданні, вважає, що зробила велику дурість, добровільно відшкодувала спричинену моральну шкоду. Крім того, суд приймає до уваги молодий вік обвинуваченої, ту обставину, що на момент вчинення нею злочину їй було лише вісімнадцять років. Будучи за законом повнолітньою людиною, фактично визнати ОСОБА_5 зрілою людиною з життєвим досвідом, яка б добре орієнтувалася в житті неможливо. А отже, вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, необхідно брати до уваги цю обставину. Суд також враховує соціальний статус обвинуваченої та той факт, що вона навчається та здобуває професію.

Виходячи із поведінки обвинуваченої в суді, на думку суду, можна зробити висновок, що притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, дійсно змінило її ставлення до життя і вона дійсно перестала бути суспільно небезпечною.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, клопотання потерпілої ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вважає за можливе обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку із втратою ними суспільної небезпеки. Кримінальне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 286, 288 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
На підставі ст. 48 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України, в зв`язку із зміною обстановки.

На підставі ст. 48 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України, в зв`язку із зміною обстановки.

Судове провадження № 1кп/200/533/16 (кримінальне провадження №0001527) за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України закрити.
Протоколи допитів свідків, та інші документи про зафіксовані процесуальні дії зберігати в кримінальній справі.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1