АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/7015/15-к
Номер провадження №11-кп/791/397/2016 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,
ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року квітня місяця «04 » дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2 ,
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження № 0004114 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від «15» січня 2016 року, щодо:

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с.Роздольного Каховського району

Херсонської області,

фактично проживає за адресою : АДРЕСА_1 , неодноразова судима, останній раз вироком Корабельним районним судом м. Миколаєва від 16.02.2015 року за ч.1 ст.309 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на один рік;

засуджена:

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців ;

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання, призначене за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.02.2015 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з поміщенням до кримінально виконавчої установи закритого типу.

Строк відбування покарання рахується з 11.12.2015 року.

Запобіжний захід «тримання під вартою» - залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винною в тому, що вона 05.11.2015 року близько 14:40 год., знаходячись у приміщенні магазину «Фреш», розташованому за адресою: м. Херсон, вул. І.Кулика,114-ж, керуючись корисливим мотивом, направленим на протиправне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, намагалась викрасти належне ТОВ « Альянс Маркет » майно, виконавши при цьому усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від її волі, не змогла розпорядитись викраденим майном, оскільки була зупинена співробітником охорони магазину при спробі покинути місце злочину. Своїми діями ОСОБА_7 могла причинити матеріальну шкоду ТОВ «Альянс Маркет» на суму 451.06 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 08.12.2015 року близько 12:00 год., знаходячись у приміщенні магазину « АТБ», розташованому за адресою: м. Херсон, вул. Мира,17, керуючись корисливим мотивом, повторно, шляхом вільного доступу, викрала належне ТОВ « АТБ - Маркет» майно, чим причинила матеріальну шкоду на загальну суму 618.10 гривень.

Також, ОСОБА_7 11.12.2015 року близько 16: 00 год., знаходячись у приміщенні магазину « Сільпо», розташованому на території ТРЦ « Фабрика», за адресою: м. Херсон, вул. Залаегерсег18,керуючись корисливим мотивом таємно, повторно, шляхом вільного доступу, намагалась викрасти належне майно ТОВ « Фоззи - Фуд», виконавши при цьому усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак з причин, що не залежали від її волі, не змогла розпорядитись викраденим майном, оскільки була зупинена співробітником охорони магазину при спробі покинути місце злочину. Своїми діями ОСОБА_7 могла причинити матеріальну шкоду ТОВ « Фоззи - Фуд» на суму 1018.34 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував, що на її утриманні малолітній син ОСОБА_8 , фактичну адресу її реєстрації, а також місце роботи (тимчасово найманим працівником у теплицях),щире каяття та те, що вона активно сприяла розкриттю злочину на досудовому слідстві. Просить призначити більш м`яке покарання та рахувати строк попереднього ув`язнення з дати фактичного затримання, тобто з 11.12.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, вирок суду першої інстанції залишити без змін, в судових дебатах залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів дійшла таких висновків.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час її розгляду суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачена ОСОБА_7 усвідомлювала процесуальні наслідки такого рішення позбавлення її права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку.

Будь-яких порушень вимог кримінально процесуального законодавства при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які б ставили під сумнів

правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_7 , суд не допустив і вірно кваліфікував її дії за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України.

Доводи обвинуваченої про те, що суд не в повній мірі врахував наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що на її утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_8 , фактичну адресу її реєстрації, а також місце роботи, щире каяття та те, що вона активно сприяла розкриттю злочину на досудовому слідстві колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст.68 КК України призначені покарання за незакінчений злочин суд має право з урахуванням конкретних обставин справи призначити покарання того ж виду і у тих межах, що встановлені в санкціях статті Особливої частини КК за закінчений злочин. Суд першої інстанції у вироку обґрунтовано врахував, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше судима за вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, але висновків не зробила та вчинила умисні злочини у період іспитового строку, у зв`язку з чим виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши покарання того ж виду і у тих же межах, що встановлені в санкціях статті за закінчений злочин. Крім того як убачається з матеріалів кримінального провадження та описової частини вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 не змогла розпорядитись викраденим майном, оскільки була зупинена співробітником охорони магазину при спробі покинути місце злочину.

Відповідно до ст.69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченого законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох( не менше двох ) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а тому наявність на утриманні неповнолітньої дитини, щире каяття та визнання вини не є підставою, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а є обставинами, що пом`якшують покарання.

Доводи в апеляційній скарзі на відсутність у вироку суду вказівки на реєстрацію місця проживання не впливає на кваліфікацію вчиненого злочину, а доводи про наявність роботи не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст.79 КК України у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку. Якщо засуджена вчинила в період іспитового строку новий злочин, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими у статтях 71 і 72 цього кодексу.

Відповідно до ст.83 КК України засуджених до обмеження волі або до позбавлення волі жінок, які стали вагітними або народили дітей під час відбування покарання, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, суд може звільнити від відбування покарання в межах строку, на яких згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною трирічного віку.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинила в період іспитового строку новий злочин, тому доводи що суд першої інстанції при ухвалені вироку не застосував до неї ст.ст.79,83 КК України , колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи обвинуваченої про те, що при призначенні покарання суд першої інстанції не зарахував строк попереднього ув`язнення з дати фактичного затримання, тобто з 11.12.2015 року спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 17.03.2016 року, з якої убачається, що суд першої інстанції зарахував ОСОБА_7 в строк відбування покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 15.01.2016 року попереднє ув`язнення в ході досудового розслідування, а саме затримання без ухвали слідчого судді, суду з 11.12.2015 року по 14.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі ( т.2 а.п.71).

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме повне визнання вини, щиросердечне розкаяння та вірно призначив покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів , відповідно до вимог ст.65 КК України, тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої про призначення більш м`якого покарання є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України , колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.12.2015 року по 04.04.2016 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, негайно, може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинувачена, яка знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення, їй копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4