АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 10-1/774/11/15 Справа № 182/8169/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляцією ОСОБА_6 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року про відмову у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_6 про невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 про невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно постанови суду, ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про скасування рішення прокурора ОСОБА_7 від 23 липня 2012 року та зобов`язання Нікопольського СВ МВ ГУМВС України притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та внести відомостей щодо кримінального правопорушення до ЄРДР.

Своє рішення суд обґрунтував наступним: оскільки постанова оперуповноваженого Нікопольського МВ ГУМВС України ОСОБА_9 про відмову в порушення кримінальної справи була винесена 04 травня 2012 року, тобто більше трьох років тому, а скаржник у своїй заяві не просить відновити строк оскарження, відповідно до КПК України, та не обґрунтовує необхідності відновлення строків, крім того, оскільки рішення прокурора ОСОБА_7 , а саме лист від 23 липня 2012 року №453 с 12 згідно кримінально-процесуального закону оскарженню не підлягає, суддя прийшов до висновку про відмову у відкриття провадження за заявою ОСОБА_6 .

В апеляції заявник ОСОБА_6 просить скасувати постанову суду, постанову прокурора від 23 липня 2012 року та притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 та внести відомості щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ОСОБА_12 в 2011 році незаконно викрав документи та печатку ПП, виготовив безліч фальшивих договорів та реалізовував неякісні вікна та двері, тим самим підірвав його ділову репутацію, в зв`язку з чим він повинен був закрити своє приватне підприємство. Зазначає, що з 2007 року по 2015 рік він знаходився в місцях позбавлення волі та не мав можливості оскаржити постанову оперуповноваженого про відмову в порушення кримінальної справи, копію зазначеної постанови слідчого він не отримував.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення постанови суду без зміни, а апеляції ОСОБА_6 - без задоволення, вивчивши надані матеріали справи, проаналізувавши та обговоривши доводи апеляції ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як убачається з наданих матеріалів, суддя, керуючись положеннями ст. ст. 236, 236 -1 КПК України ( в ред. 1960 року) відмовив заявнику ОСОБА_6 у відкритті провадження про невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначене рішення прийнято судом з істотним порушенням вимог КПК України в редакції 1960 року та містить у собі ряд істотних суперечностей.

Виходячи з перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року, суддя обґрунтовано керувався процесуальними нормами КПК України в редакції 1960 року, зокрема і статтею 236-1 КПК України ( в ред.1960 року), якою передбачено право оскарження в суд постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, однак в порушення вимог ст. 236-2 КПК України ( в ред.1960 року) прийшов до необґрунтованого висновку про те, що по зазначеній категорії скарг мається стадія відкриття провадження.

Стаття 236-2 КПК України (в ред.1960 року), яка регламентує порядок розгляду скарг на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, передбачає 10 ти денний строк розгляду зазначеної категорії скарг, протягом якого суддя витребовує матеріали, на підставі яких відмовлено в порушенні кримінальної справи, знайомиться з ними та сповіщає прокурора та особу, яка подала скаргу про час її розгляду.

Виходячи з отриманих матеріалів, суддя з`ясовує чи був пропущений заявником передбачений ст. 236-1 КПК України (в ред. 1960 року) 7 - ми денний строк на подачу скарги і у випадку встановлення, що зазначений строк заявником пропущений, приймає рішення у відповідності до положень ст. 90 КПК України (в ред. 1960 року).

Не виконавши вимоги ст. 236-2 КПК України. тобто не витребувавши з відповідних органів матеріали, відповідно до яких було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи та не повідомивши заявника та прокурора про час і місце розгляду скарги заявника ОСОБА_6 , суддя прийняв рішення, яке не передбачено Кримінально процесуальним кодексом України в редакції 1960 року.

Крім зазначеного, суддя в резолютивній частині своєї постанови зазначив про відмову заявнику ОСОБА_6 у відкритті провадження про невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, однак КПК України в редакції 1960 року, яким керувався суддя не було передбачено внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а було передбачено порушення кримінальної справи або відмову у порушенні кримінальної справи.

В мотивувальній частині ухвали суддя посилаючись лише на строк, який сплинув після прийняття постанови про відмову в порушенні кримінальної справи прийшов до висновку про те, що минув строк подання скарги, а також про те, що скаржник не просить поновити строк оскарження відповідно до КПК України та не надав жодного доказу поважності пропуску цих строків.

Такий висновок судді не відповідає чинному законодавству, оскільки у відповідності до вимог ст. 236 -1 КПК України (в ред. 1960 року) строк на подачу скарги починається з дня отримання скаржником копії постанови про відмову в порушені кримінальної справи.

Відповідно до наданих ОСОБА_6 документів, він з 29 березня 2007 року по 26 червня 2015 року відбував покарання в місцях позбавлення волі в РФ та в Україні.

Чи отримував ОСОБА_6 копію постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи від 04 травня 2012 року суддя не виясняв та таких даних при прийнятті рішення за скаргою ОСОБА_6 не мав.

Відповідно до скарги ОСОБА_6 одночасно, не погоджуючись з рішенням слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи просив скасувати і повідомлення прокурора, що дійсно не відповідає вимогам КПК України (в ред. 1960 року), але саме так було зазначено у долученому до скарги повідомленні в.о. Нікопольського міжрайонного прокурора ОСОБА_7 .

Оскільки за скаргою ОСОБА_6 судом прийнято рішення, яке суперечить вимогам КПК України в редакції 1960 року, постанова суду підлягає скасуванню у відповідності до ст. 370 ч. 1 КПК України, а матеріали за скаргою ОСОБА_6 направленню на новий розгляд в суд першої інстанції.

При новому розгляді скарги ОСОБА_6 суду необхідно у відповідності з вимогами ст. 236-2 КПК України (в ред. 1960 року) витребувати необхідні матеріали, повідомити прокурора та заявника про час слухання скарги ОСОБА_6 та прийняти по ній мотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 382, 365, 266 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року про відмову у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_6 про невнесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань скасувати, матеріали направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Апеляцію ОСОБА_6 задовольнити частково.

Судді: