Провадження №1-кп/447/34/16
Справа №447/2803/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2016 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене в ЄРДР під № 0000272 від 18.03.2015 року, стосовно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Розділ Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, освіта середня, не працюючий, військовозобов`язаного, раніше не судимого

за ст. 125 ч. 2 , 164 ч.1, 388 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 будучи зобов`язаним, виконавчим листом № 2-1410 від 24.11.2010 Миколаївського районного суду Львівської області, сплачувати аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі на кожну дитину по 300 (триста) гривень із всіх видів його доходу до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків від затвердженого прожиткового мінімуму для певного віку осіб, починаючи з моменту пред`явлення позову - 08.11.2010 та виконавчим листом №447/4095/13-4 від 05.02.2014 Миколаївського районного суду Львівської області, сплачувати аліменти в користь ОСОБА_6 на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час навчання у КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне училище» ім. В. Барвінського, в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 11.12.2013 до досягнення дитиною 2 3-річного віку, однак умисно злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів і заборгованість станом на 01.10.2015, у відповідності до розрахунку ВДВС Новороздільського МУЮ по виконавчому листі від 24.11.2010 становить 29928, 90 грн., по виконавчому листі від 01.04.2014, становить - 8157, 74 грн.

Зокрема, в період з 2012 року по 2014 рік, ОСОБА_4 перебував на роботі за кордоном, а саме у Російській Федерації, за що отримав гроші. Після повернення в Україну, на початку 2015 року ОСОБА_4 працював на будовах, проводив ремонтні роботи на квартирах, за що також отримував кошти. Однак, впродовж вказаного періоду, він тільки два рази сплатив аліменти - у липні 2011 року у сумі 600 гривень та у червні 2014 року, коли на протязі місяця працював на ТзОВ ДМЗ «Карпати», що в м. Новий Розділ по вул. Ходорівська, 4. Окрім того, вихованням дітей не займається і жодного разу в будь-якому характері він допомоги колишній дружині не надавав.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , 08.08.2015 близько 16.15 год, перебуваючи у приміщенні першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , раптово, умисно, «без слів», наніс колишній дружині - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , три удари кулаком по голові, чим заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та синці в ділянці підборіддя, в правій тім`яній ділянці голови, які відносяться до легкого тілесного ушкодження .

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того, 24.05.2015 державним виконавцем, по виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 аліментів на утримання їх спільних дітей, за адресою: АДРЕСА_4 ) складено акт опису й арешту майна ОСОБА_4 , яким накладено арешт та з метою його подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості описано транспортний засіб марки «ВАЗ-2108», № кузова НОМЕР_1 , легковий комбі- НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору, д.н.з. - НОМЕР_3 . Одночасно, зазначеним актом ОСОБА_4 встановлено обмеження права щодо користування, знищення, пошкодження відчуження, і останній особисто прийняв на відповідальне зберігання описане майно та власноручно підписав даний акт. Також при описі, що проводився в присутності ОСОБА_4 , останнього попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що останній розписався особисто.

В подальшому, відповідно до Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, з метою вилучення описаного майна, 03.06.2015 державним виконавцем скеровано вимогу № В-2/19/09-40/1664 якою ОСОБА_4 зобов`язано з`явитись 15 червня 2015 року об 11.00 год, до державного виконавця та надати для огляду та вилучення транспортний засіб марки «ВАЗ-2108», № кузова НОМЕР_1 , легковий комбі- НОМЕР_2 , 1987 року випуску, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 .

Однак, дану вимогу ним не виконано, оскільки ОСОБА_4 до державного виконавця не з 'явився та доступу до описаного майна для його огляду та вилучення не надав, що підтверджується актом державного виконавця від 15.06.2015.

У зв`язку із зазначеним, 17.07.2015 державним виконавцем ОСОБА_4 вручено наручно вимогу № В-2/19/09-40/2216, якою його повторно зобов`язано з`явитись 21 липня 2015 року об 11.00 год, до відділу та надати для огляду й подальшого вилучення зазначене вище описане майно.

Однак і даної вимоги, ОСОБА_4 не виконано, так як відповідно до акту державного виконавця від 21.07.2015, ОСОБА_4 у відділ повторно не з`явився та доступу до описаного майна для огляду та його подальшого вилучення не надав.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 будучи зберігачем описаного майна, незважаючи на всі попередження та повідомлення не виконує законних вимог державного виконавця, окрім того приховує арештоване майно, яке перебуває в нього на відповідальному зберіганні та не надає його для огляду і вилучення.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями, вчинив незаконні дії (приховування) щодо майна, на яке накладено арешт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 388 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів передбачених ст. ст. 125 ч. 2 , 164 ч.1, 388 ч.1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та надав суду пояснення аналогічні фабулі обвинувального акта.

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, а тому вислухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Оцінивши встановлені по справі обставини та перевіривши докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ст..ст. 125 ч. 2 , 164 ч.1, 388 ч.1 КК України.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочини, які віднесені до категорії невеликої тяжкості.

Згідно ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він на «Д» обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується типово, раніше не судимий.

За таких обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин без ізоляції від суспільства.

Заявлений по справі цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілій неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 , які виявилися у моральних стражданнях потерпілої ОСОБА_6 підлягають до часткого задоволення в розмірі 1000 гривень, що на думку суду будуть достатньою сатисфакцією її моральних страждань.

Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 164 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 150 (сто п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 2550 ( дві тисячі п"ятсот п"ятдесят) гривень.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 388 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 4250 (чотири тисячі двісті п"ятдесят) гривень.

Відповідно до ст.. 70 КК України остаточно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п"ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 4250 (чотири тисячі двісті п"ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України в розмірі 1000 гривень.

Вирок може бути оскаржений у порядку та строки передбачені ст. 394,395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1