Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9493/15-к
Провадження №1-кс/711/3253/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000253 від 30.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.373, ч.1 ст.374 КК України -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження слідчим в особливо важливих справах прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 30.09.2015 року за результатами розгляду його заяви на неправомірні дії працівників міліції за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 373,374 КК України, та внесених до ЄРДР за ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м . Черкаси від 21 липня 2015 року.

Свої доводи ОСОБА_5 мотивує тим , що перевірка проведена поверхнево, без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та упереджено та поспішно винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Так, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 року не були перевірені належним чином його доводи в якості потерпілого по даному кримінальному провадженні , в особливості до уваги не були взяті його особисті пояснення від 20.10.1996 року, протокол його допиту в якості підозрюваного від 22.10.1996 року та від 23.10.1996 року, не з`ясовано при яких обставинах було написано його пояснення від 20.10.1996 року , не з`ясовано обставини участі в справі його захисника.

ОСОБА_5 просив скасувати постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження №000253 від 30.07.2015 внесеного до ЄРДР за ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м . Черкаси та за його заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_5 скаргу підтримав.

Слідчий в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 скаргу не визнав та пояснив, що перевірка по заяві ОСОБА_5 проводилась в повному обсязі, виконані всі необхідні процесуальні дії, та на підставі них винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, оскільки при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим ОСОБА_4 виконані вимоги кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження № 000253 від 30.07.2015 року, матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно п.1 ч.2 ст. 303 КПК України , на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: в тому числі і рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 000253 від 30.07.2015 року, слідчим в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 виконані всі необхідні процесуальні дії, спрямовані на встановлення дійсних обставин справи, визначених за ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м . Черкаси від 21 липня 2015 року у справі № 711/6074/15-к, допитано в якості потерпілого самого ОСОБА_5 та вчинено інші дії, спрямовані для досягнення мети досудового провадження.

Так, за ухвалою слідчого судді від 21.07.2015 року , вбачається , що слідчий суддя дійшов висновку про зобов`язання службових осіб прокуратури Черкаської області уповноважених на реєстрації та прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення зареєструвати заяву ОСОБА_5 від 7.07.2015 року про кримінальні правопорушення, передбачені ст..ст.373, 374 КК України та внести їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань тільки з тих підстав, що на час розгляду скарги ОСОБА_5 у суду були відсутні відомості про те , що за статтями 373 та 374 КК України по фактах, повідомлених ОСОБА_5 у заяві від 07.07.2015 року - вже проводилося досудове розслідування чи приймалися процесуальні рішення про відмову у порушенні кримінальної справи та/або про закриття кримінальних справ / проваджень / .

І разом з тим , під час проведення досудового розслідування за вказаними статтями КК України слідчий не позбавлений права враховувати висновки Черкаського обласного суду у вироку від 19.12.1997 року та апеляційного суду Черкаської області в ухвалі від 13.08.2014 року, які набрали законної сили, а також положення КК України про дію закону про кримінальну відповідальність у часі.

Із матеріалів кримінального провадження № 000253 від 30.07.2015 року, також вбачається , що органом досудового розслідування перевірено доводи потерпілого ОСОБА_5 щодо застосування до нього неправомірних дій з боку працівників міліції, в особливості витребувано всі необхідні процесуальні документи із кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та інших осіб, які в тій чи іншій мірі мають безпосереднє відношення до даного кримінального провадження та перевірки доводів заявника та викладених у вказаній ухвалі слідчого судді .

Так, за обставинами справи встановлено , що за вироком Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні злочинів, передбачених ст..17, ч.2 ст.81 / замах на крадіжку, вчинену повторно або за попереднім зговором групою осіб / , ст..17 ч.2 ст.117 / замах на зґвалтування , вчинене особою, яка раніше вчинила такий злочин / , ч.2 ст.196-1 / самовільне залишення піднаглядним місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також само неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд при звільненні з місць позбавлення волі / , ч.2 ст.142 / розбій, вчинений за попереднім зговором групою осіб або особою, яка раніше вчинила розбій з метою заволодіння державним , громадянським чи індивідуальним майном громадян або бандитизм / , ч.3 ст.142 / розбій, поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень або вчинений з проникненням у житло чи особливо небезпечним рецидивістом /, ст..208 / доведення неповнолітнього до стані сп`яніння особою, в службовій залежності від якої перебував неповнолітній /, п.п .а, е, з ст..93 / умисне вбивство: з корисливих мотивів, вчинене з особливою жорстокістю або способом, небезпечним для життя багатьох осіб, вчинене особливо небезпечним рецидивістом або особою, яка раніше вчинила умисне вбивство / КК України / у редакції 1960 року / та засуджено до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього майна. / також, за даним вироком засуджено і інших осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 /.

Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 3 березня 1998 року вирок Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року залишено без змін.

Також, встановлено , що за постановою Черкаського обласного суду від 1.06.2000 року покарання ОСОБА_5 у вигляді смертної кари змінено на довічне позбавлення волі в тюрмі із суворим режимом та ухвалою Верховного Суду України від 10.10.2000 року вказана постанова Черкаського обласного суду від 1.06.2000 року залишена без змін.

Згідно до матеріалів вказаного кримінального провадження також, вбачається , що доводи ОСОБА_5 перевірені органом досудового розслідування , а саме , в частині його доводів про застосування / чи не застосування такого / фізичного насильства до нього працівниками Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області з метою спонукання до визнання ним вини у інкримінованих злочинах , в частині порушення / чи не порушення / його права на захист та в особливості у той період часу про який акцентує увагу сам скаржник з 20.10.1996 року по 23.10.1996 року.

При цьому, на виконання ухвали слідчого судді від 21.07.2015 року та доводів ОСОБА_5 на цей рахунок, органом досудового розслідування здійснено запити та проведено дослідження матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 / та інших осіб / та встановлено, що факт застосування / чи не застосування / фізичного насильства до ОСОБА_5 , порушення права на захист вже неодноразово перевірявся органами розслідування та за їх результатами виносились відповідні процесуальні рішення , які на теперішній час не скасовані та є чинними.

Органом досудового розслідування зроблені копії цих процесуальних рішень органів розслідування за різний період часу, а також зроблено копії інших документів, які в тій чи іншій мірі мають безпосереднє відношення обставин скарги ОСОБА_5 щодо піднятих ним питань це дані про порушення кримінальних справ / постанови / , протокол затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину - № Е 015032 від 20.10.1996 року, протокол особистого обшуку затриманого , перші письмові заяви затриманого, в тому числі і щодо участі адвоката, явки з повинною від 21.10.1996 року , заключення експерта, тощо.

Слід зазначити , що органом досудового розслідування прямо вказано про ці процесуальні рішення у постанові про закриття кримінального провадження від 30.09.2015 року.

Так, орган досудового розслідування вказує, що вже 24.10.1996 року у ході розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_5 а також інших осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_8 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом застосування фізичного насильства стосовно ОСОБА_5 з боку працівників Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області.

Крім того, вказується , що 08.10.2013 року Смілянською міжрайонною прокуратурою винесено постанову про закриття кримінального провадження за скаргою ОСОБА_5 за фактом незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності шляхом спонукання його до визнання вини у вчиненні інкримінованих злочинів, здійсненого із застосуванням фізичного насильства.

Вказане рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13.08.2014 року.

За обставинами справи , також встановлено , що органом досудового розслідування перевірено доводи ОСОБА_5 за вказаний ним період, починаючи з часу затримання його співробітниками Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області та встановлено , що ці доводи заявника мали перевірку неодноразово - як органом розслідування , так і в судовому порядку , починаючи з винесенням вказаної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом застосування фізичного насильства стосовно ОСОБА_5 від 24.10.1996 року та в послідуючому за вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 року, та за ухвалою Верховного Суду України , яким вирок обласного суду залишено без змін, а крім того, постановою про закриття кримінального провадження за скаргою ОСОБА_5 за фактом незаконного притягнення до кримінальної відповідальності від 8.10.2013 року, ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13.08.2014 року.

Таким чином , встановлено та підтверджено документально , що за статтями 373 та 374 КК України по фактах, повідомлених ОСОБА_5 у заяві від 07.07.2015 року - вже проводилося досудове розслідування та приймалися процесуальні рішення про відмову у порушенні кримінальної справи та/або про закриття кримінальних справ / проваджень / .

Під час проведення досудового розслідування за вказаними статтями КК України слідчий не позбавлений права враховувати висновки Черкаського обласного суду у вироку від 19.12.1997 року та апеляційного суду Черкаської області в ухвалі від 13.08.2014 року, які набрали законної сили, а також положення КК України про дію закону про кримінальну відповідальність у часі.

Також, наявність не скасованих постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та постанови про закриття кримінального провадження , позбавляє особу, за повідомленням якої винесена вказана постанова / постанови / права на подання повторної заяви / повідомлення / за таким же фактом, що вказується у роз`ясненнях , наданих Верховним Судом України.

Узагальнюючи вищенаведене, встановлено , що доводи ОСОБА_5 були перевірені належним чином , з 21.10.1996 року йому був призначений захисник, який був присутнім на всіх слідчих діях , які проводились з ним.

Разом з тим, суд має зазначити , що відповідно до ст..93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим , у порядку, передбаченому чинним КПК України.

Сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, актів перевірок, ініціювання, проведення слідчих дій / розшукових / , а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. / ст..93 КПК України. /

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих / розшукових / дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст..220 КПК України.

Постанова слідчого чи прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих / розшукових / дій , негласних слідчих / розшукових / дій може бути оскаржена слідчому судді.

Встановлено , що таких клопотань ОСОБА_5 до слідчого та прокурора в рамках даного кримінального провадження - не писав та не подавав, а сам він детально допитний та його доводи перевірені слідчим яким витребувано із кримінальної справи відносно ОСОБА_5 відповідні процесуальні документи , які долучені до даного кримінального провадження як доказ обґрунтованості .

А тому , оскільки з матеріалів кримінального провадження не витікала необхідність у якійсь повторній перевірці наданих показів ОСОБА_5 , слідчий прокуратури ОСОБА_4 діяв у відповідності до чинного КПК України та не допустив їх порушення.

У ст..223 КПК України викладено загальні умови проведення слідчих / розшукових / дій , які є обов`язковою складовою процесуальної форми.

Сукупність вимог щодо допустимих джерел доказів, мети слідчої дії, належності до предмета доказування певного обсягу і характеру відомостей, які необхідно отримати як достатню підставу для логічного висновку про можливість досягнення мети, становлять специфічну програму прийняття суб`єктом доказування самостійного рішення щодо обрання найефективнішої слідчої дії й науково технічних засобів, що за своїми цілями та механізмом проведення найбільш придатні для максимально повного і достовірного отримання потрібної інформації.

А тому , сторона обвинувачення / слідчий, прокурор / у конкретному кримінальному провадженні керуючись КПК України, самостійно вирішує та приймає рішення щодо конкретних заявлених клопотань з точки зору їх допустимості, належності необхідності, якості , ефективності, законності і таке інше.

У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином , встановлено , що юридична / правова / оцінка доводів ОСОБА_5 про застосування до нього фізичного насильства та позбавлення права на захист надана як слідчими під час розслідування кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та інших осіб в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.10.1996 року та в постанові про закриття кримінального провадження від 8.10.2013 року, так і судом апеляційним судом Черкаської області при перевірці останнього рішення, при постановленні Черкаським обласним судом вироку від 19.12.1997 року та Верховним Судом України, яким вирок суду залишено без змін.

Що стосується посилань в судовому засіданні ОСОБА_5 на рішення Європейського Суду з прав людини , то слід зазначити , що судами першої та апеляційної інстанції враховуються загальні правові позиції ЄСПЛ щодо офіційного тлумачення ст.3 Конвенції у матеріальному та процесуальному аспектах у кримінальному судочинстві, які обумовлені законодавчим положенням щодо застосування Конвенції та практики ЄСПЛ при розгляді справ у якості джерела права.

У випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те , що вона була піддана неналежному поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст.3 Конвенції, це положення , якщо його тлумачити як загальний обов`язок держави відповідно до ст.1 Конвенції вимагає, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування, метою якого є виявлення і покарання відповідальних осіб.

При цьому , розслідування за такими скаргами та твердженнями про неналежне поводження має бути ретельним і ефективним. Це означає, що органи влади мають завжди намагатись встановити події та не покладатися на поспішні або безпідставні висновки для закінчення розслідування чи для обґрунтування своїх рішень / рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії»/ .

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 30.09.2015 року про закриття кримінального провадження є законною, обґрунтованою і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.. 303, 304, 306,307, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_5 щодо скасування постанови слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 від 30 вересня 2015 року про закриття кримінального провадження № 000253 від 30.07.2015 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1