Номер провадження: 11-сс/785/1606/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника апелянтів - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2015 року про задоволення клопотання прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_6 та накладення арешту на нерухоме майно приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 13924, 3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

27.10.2015 р. слідчому судді Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_6 про накладення арешту на нерухоме майно єдиний об`єкт нерухомості приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу «Оріон», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке є об`єктом злочину у кримінальному провадженні № 0000048 від 25.03.2014 р., яке розслідується за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч. 2, 191 ч. 5, 388 ч. 1, 191 ч. 5, 190 ч. 4, 191 ч. 3 КК України, по факту щодо неправомірності відчуження майна ПАТ МВО «Оріон» 13.11.2013 р.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2015 р. клопотання прокурора задоволено, накладено арешт на зазначене майно із забороною ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ЗАТ «Гарцинія» (іпотекодержателю) розпоряджатися цим майном, без заборони його використання, виходячи з того, що прийняте рішення є найменш обтяжливим способом для власників арештованого майна, а незастосування такої заборони може призвести до повторного відчуження майна, його зникнення або пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, власниками якого є апелянти, та постановити окрему ухвалу на адресу прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_6 , посилаючись на те, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки їм не оголошено підозру, вони не є цивільними відповідачами у кримінальному провадженні, тому прийняте рішення слідчого судді порушує їхнє право приватної власності, набуте правомірним чином, а дії прокурора є протиправними.

Заслухавши доповідача, представника апелянтів, який підтримав вимоги апеляції, прокурора, який заперечував проти апеляції, розглянувши матеріали судового провадження, дослідивши матеріали, представлені сторонами в ході апеляційного розгляду та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту у встановленому цим кодексом порядку.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних чи юридичних осіб.

Саме така позиція про можливість накладення арешту на майно підозрюваного чи обвинуваченого, а також осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, викладена в листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» (п. 2.6), а також викладена в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 р., де зазначено, що щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, не може бути прийнято рішення про арешт майна, в тому числі і тоді, коли у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, проте ця особа не є підозрюваною.

Проте, як зазначено в клопотанні прокурора про накладення арешту на майно, - приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу «Оріон», розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13 924,3 кв.м., на даний час знаходиться у власності апелянтів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які придбали його по ? частині кожний відповідно до договору купівлі-продажу від 21.10.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 , у ЗАТ «Гарцинія». В свою чергу ЗАТ «Гарцинія» придбала це майно за договором купівлі-продажу у ТОВ «САФАР» 13.11.2013 р.

При цьому відповідно до клопотання, матеріалів судового провадження, пояснень прокурора в судовому засіданні апеляційного суду, теперішні власники вказаної нерухомості не є підозрюваними, з приводу вчинених ними дій відсутнє кримінальне провадження. Кримінальне провадження відсутнє і стосовно посадових осіб продавця ЗАТ «Гарцинія» та також нікому із них не оголошено про підозру з приводу незаконного придбання та продажу майна.

Вказаним обставинам не дав оцінку слідчий суддя та прийняв незаконне рішення про накладення арешту на майно, яке на праві власності належить особам, що не мають відношення до даного кримінального провадження, не є підозрюваними, обвинуваченими, і які не несуть в силу закону цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Більше того, слідчий суддя не взяв до уваги ту обставину, що по даному кримінальному провадженню взагалі відсутні підозрювані особи.

Відповідно до клопотання прокурора, розслідування по даному кримінальному провадженню проводиться за ст.ст. 191 ч. 2, 191 ч. 5, 388 ч. 1, 191 ч. 5, 190 ч. 4, 191 ч. 3 КК України, проте в клопотанні не викладені встановлені в ході розслідування обставини вказаних кримінальних правопорушень, в тому числі по відчуженню майна ПАТ МВО «Оріон» 13.11.2013 р., а зазначено тільки про неправомірність відчуження цього майна за договором купівлі-продажу від 13.11.2013 р., по якому ТОВ «САФАР» продало вказане нерухоме майно ЗАТ «Гарцинія», яке належало продавцю на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 07.09.2010 р. про затвердження мирової угоди з ТОВ «Офісно-промисловий термінал», який в свою чергу придбав це майно у ТОВ «Укрінвестенерго» 21.09.2007 р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , реєстраційний номер 3143, приймаючи до уваги, що вказаний договір судовими рішеннями визнаний недійсним, а також скасована зазначена вище ухвала суду про затвердження мирової угоди.

Проте неправомірність відчуження майна відповідно до діючого законодавства тягне за собою як цивільну правову відповідальність, так і може тягнути кримінальну відповідальність в разі встановлення складу злочину в діях тих чи інших осіб.

В даному випадку із клопотання прокурора не вбачається, що в ході розслідування були встановлені обставини вчинення злочину посадовими особами при відчужені майна 13.11.2013 р. (ст.191 ч.5 КК України) та відчуження цього ж майна невстановленими особами за фактом продажу ЛОК «Оріон» невідомо коли (ст.190 ч.4 КК України), відомості про які були внесені в ЄРДР 13.10.2014 р. (а.п.7, 8).

При таких обставинах, коли в ході розслідування не встановлені обставини, які б давали підстави стверджувати про вчинення злочину, твердження прокурора в клопотанні, що вказане майно є об`єктом злочину і тому на нього має бути накладений арешт відповідно до ст.170 ч.2 КПК України - є необґрунтованими.

Слідчий суддя в ухвалі про накладення арешту вказаній обставині оцінки також не дав, не зазначив обставини вчиненого кримінального правопорушення, а обмежився перерахунком статей Кримінального Кодексу, за ознаками яких проводиться розслідування, а тому висновок про те, що вказана нерухомість є предметом злочину (невідомо якого) - є передчасним. Крім того, в поданні мова йде про об`єкт, а не предмет злочину.

В матеріалах судового провадження (а.п.51-52) наявна постанова автора клопотання від 06.03.2014 р. про закриття матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000181 ще від 21.08.2013 р. за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.1 ст.388, ч.2 ст.364 КК України, в тому числі за фактами відчуження посадовими особами ТОВ «Офісно-промисловий термінал» - об`єкта нерухомості приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу «Оріон», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Літературна, 10, загальною площею 13 924,3 кв.м. (відчужили шляхом укладення мирової угоди, право власності на яке було скасоване судом), на тій підставі, що в ході досудового розслідування не встановлено скоєння злочинів, передбачених ст.190 ч.4, ст. 191 ч.5 КПК України щодо відчуження нерухомого майна по вул. Літературна 10 в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

При цьому прокурор, в порушення вимог ч.3 ст.174 КПК України, не скасував арешт вказаного майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Малиновського райсуду 24.12.2013 р.

Даний арешт був знятий ухвалою слідчого судді цього ж суду від 19.10.2015 р. за клопотанням ЗАТ «Гарцинія». Відповідно до вказаної ухвали в судовому засіданні прокурор підтвердив факт того, що на час розгляду клопотання кримінальне провадження є закритим.

Таким чином розслідування за фактом незаконного відчуження даної нерухомості проводилось з 21.08.2013 р. та майно знаходилось під арештом з грудня 2013 р. по жовтень 2015 р. і за цей час органи досудового розслідування не спромоглись встановити ні обставини вчиненого злочину, якщо він мав місце, ні осіб, які його вчинили, хоч всі посадові особи відомі, та не оголосили нікому про підозру.

Більше того, в ході апеляційного розгляду також встановлено, що за фактом незаконного заволодіння даною нерухомістю та її незаконним відчуженням, розслідування проводиться різними підрозділами правоохоронних органів.

Так, наполягаючи на тому, що після закриття кримінального провадження 06.03.2014 р. в подальшому розслідування проводилось на законних підставах, так як закрите провадження було відновлено, прокурор надав апеляційному суду копію постанови прокурора прокуратури Київського району м. Одеси від 10.10.2014 р. про скасування вказаної вище постанови про закриття матеріалів досудового розслідування. Рішення мотивоване необхідністю виділення матеріалів кримінального провадження в цій частині в окреме провадження, чому перешкоджає постанова про закриття кримінального провадження. Як видно зі змісту постанови в ній відсутнє будь-яке обґрунтування незаконності постанови, яка скасовується, та відсутнє посилання на повноваження посадової особи для прийняття такого рішення.

Однак представлена прокурором постанова від 10.10.2014 р. не підтверджує зазначені вище доводи прокурора про законність проведення розслідування, оскільки постанова про закриття матеріалів досудового розслідування скасована неповноважним прокурором - прокурором того ж рівня прокуратури іншого району, до повноважень якого не входить перевірка законності прийнятого рішення, він не є вищестоящим прокурором.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність ухвали слідчого судді, який не встановив, предметом якого злочину є дана нерухомість, та наклав арешт на майно, яке належить особам, що не мають відношення до кримінального правопорушення, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а також про необхідність відмови у задоволенні клопотання прокурора, так як не встановлено підстав для його задоволення.

Із клопотання прокурора вбачається, що на даний момент з метою захисту інтересів держави прокуратурою Одеської області подано позов до ЗАТ «Гарцинія» про витребування нерухомого майна, розгляд якого призначено на 26.11.2015 р. В рамках даної справи позивач може доповнити свої позивні вимоги та залучити до участі у справі нових власників, при наявності до того підстав, а також може заявити клопотання про арешт предмету спору для запобігання подальшого його відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задовольнити, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2015 року про задоволення клопотання прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_6 та накладення арешту на нерухоме майно приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу «Оріон», загальною площею 13924, 3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_6 про накладення арешту на нерухоме майно приміщення будівлі лікувально-оздоровчого комплексу «Оріон», загальною площею 13924, 3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4