Справа № 1-31/11
Провадження № 1/352/5/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2013 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк-Кавецької Л.В.,

з участю прокурора Бояна І.П.,

потерпілого ОСОБА_1,

представника потерпілого ОСОБА_2,

обвинуваченого ОСОБА_3,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Івано-Франківську кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_3 органами досудового слідства обвинувачується у вчиненні неправомірного діяння, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, а саме в тому, що 11 травня 2010 року приблизно о 21 годині 45 хвилин у темну пору доби, суху погоду, він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою Н-09 Мукачеве Львів. Підїзд до м.Івано-Франківська у напрямку м.Івано-Франківська, у с.Драгомирчани Тисменицького району вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля. Водій ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість руху, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, маючи обєктивну можливість заздалегідь виявити велосипедиста, що рухається в напрямку його смуги, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, аж до його зупинки, унаслідок чого вчинив наїзд на ОСОБА_5 При цьому водій ОСОБА_3 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме : п. 1.3.., 1.5., 1.10., 2.3. Б, 12.1., 12.3., 13.3., в результаті чого сталася ДТП, внаслідок якої ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді спинального шоку як наслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом другого шийного хребця, розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями та повним розривом спинного мозку на цьому рівні, крововиливами під мяку мозкову оболонку та речовину головного мозку, крововиливами в мязи шиї, від яких наступила її смерть.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні заявив клопотання про призначення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи та додаткової комісійної судової автотехнічної експертизи. Своє клопотання мотивував тим, що згідно висновків експерта від 29 березня 2013 року № 544 та висновку від 04 вересня 2013 року № 2816 експертного транспортно-трасологічного дослідження, який доданий до клопотання, встановлено, що місце наїзду автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 на велосипедиста ОСОБА_5 розташоване повністю в межах смуги правої сторони проїзної частини в с. Драгомирчани Тисменицького району, в напрямку руху до м. Івано-Франківська на ділянці, що розташована на відстані 3,4 м від початку району осипу частин автомобіля та велосипеда. Відповідно, висновок експерта від 15.06.2010 № 09/17-93, на думку представника потерпілого, викликає сумніви в його правильності. Призначення додаткової комісійної судової автотехнічної експертизи представник потерпілого мотивував тим, висновки комісійних експертиз від 05.01.2012 № 4844 та від 30.11.2012 № 2289, які є в матеріалах справи, потребують дачі додаткових висновків у звязку з тим, що неправильно визначено момент виникнення небезпеки для руху та час реакції водія.

Вислухавши думку прокурора який підтримав заявлене клопотання, пояснення потерпілого та його представника, які клопотання про призначення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи та додаткової комісійної судової автотехнічної експертизи підтримали, а також думку підсудного та його захисника, які заперечили проти задоволення даного клопотання, суд вважає, що посилання представника потерпілого на те, що висновок судової транспортно-трасологічної експертизи від 15.06.2010 № 09/17-93 викликає сумніви в його правильності, є безпідставними, а проведення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи не буде мати жодного доказового значення.

По-перше, посилання на висновок експертного дослідження від 29.03.2013 № 544 (яке представник потерпілого неправильно назвав висновком експерта) як на обґрунтування проведення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи є безпідставними, оскільки, як зазначено в постанові суду від 25 червня 2013 року, це дослідження є необґрунтованим та незаконним.

По-друге, у клопотанні представника потерпілого міститься посилання на висновок від 04.09.2013 № 2816 експертного дослідження, проведеного експертом Львівського НДІСЕ ОСОБА_6, який викликає у суду сумніви з наступних підстав:

Так, у даному висновку відсутній належний аналіз інформації, опрацьованої експертом, який лише перераховує встановлені досудовим слідством факти, після чого відразу робляться певні висновки.

Крім цього, експерт у дослідженні визначає, що елементи зруйнованих під час контактування автомобіля та велосипеда обєктів були відкинуті по напрямку руху автомобіля та дещо праворуч. Вказана обставина може свідчити про те, що автомобіль в момент наїзду на велосипедиста саме таким чином і рухався, тобто зміщуючись зліва дещо направо. А отже, в момент виникнення небезпеки для руху автомобіль НОМЕР_2 міг знаходитись на крайній лівій смузі по напрямку до м. Івано-Франківська, що підтверджується матеріалами справи в їх сукупності. В той же час на масштабній схемі, доданій до експертного дослідження, в якості найбільш вірогідного розташування учасників під час наїзду експерт необґрунтовано вказує крайню праву смугу руху, при цьому автомобіль розташовує паралельно осі дороги.

Слід зазначити, що при визначенні місця наїзду експерт підходить вибірково до встановлених даних і зазначає, що обєкти, які зафіксовані на схемі до протоколу огляду місця події під №№ 1-4,8 (уламок пластмаси чорного кольору, світловідбивач червоний, частини частини світлоповертача червоні, осип пластмаси і світлоповертачів), інформації про місце наїзду автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 на велосипедиста ОСОБА_5 нести не можуть, оскільки були відкинуті на проїзну частину дороги після їх руйнування внаслідок деформації деталей велосипеда та відкидання велосипеда з його розвертанням. Однак експертом жодним чином не пояснюється розташування зафіксованих на схемі до протоколу огляду місця події під №№ 1-4, 8 обєктів, які знаходяться на подвійній суцільній лінії розмітки та частково на смузі зустрічного руху. Тут же експертом робиться хибний висновок про місце наїзду на велосипедиста ОСОБА_5 знаходиться повністю на правій смузі правої сторони проїзної частини дороги, з урахуванням розташування зафіксованих слідових даних на ділянці ДТП: розташування транспортних засобів, великого осипу частин автомобіля та велосипеда,… частини ковпака, які також були відкинуті на проїзну частину дороги після їх руйнування внаслідок деформації деталей.

Таким чином, при проведенні транспортно-трасологічного експертного дослідження № 2816 експерт ОСОБА_6 порушив п. 2.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.01.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), згідно якого, на експерта покладається обов'язок дати обґрунтований та об'єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності розяснити його.

По-третє, представник потерпілого адвокат ОСОБА_2 у своєму клопотанні в черговий раз пропонує переглянути момент виникнення небезпеки для руху і час реакції водія. Однак, питання щодо визначення моменту небезпеки для руху та часу реакції водія неодноразово розглядалися експертами, висновки яких від 05.01.2012 № 4844 та від 30.11.2012 № 2289 є в матеріалах справи. Так, при відповіді на питання № 3 у висновку повторної комісійної судової автотехнічної експертизи від 05 січня 2012 року № 4844 комісією експертів детально обґрунтовано момент виникнення небезпеки водію автомобіля ОСОБА_3, який наступає з моменту перетину велосипедистом дорожньої розмітки, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

У судовому засіданні було допитано експерта - автотехніка ОСОБА_7, який надав вичерпні відповіді на усі питання як сторони обвинувачення так і сторони захисту, зокрема, і на ті питання, що стосувалися моменту виникнення небезпеки для руху і часу реакції водія. Тому у суду не виникає сумнівів щодо повноти та обґрунтованості вищевказаних судових автотехнічних експертиз, в тому числі відносно моменту виникнення небезпеки для руху і часу реакції водія.

На підставі наведеного, керуючись ст. 273 КПК України (1960 р.), суд,

п о с т а н о в и в :

У клопотанні представника потерпілого адвоката ОСОБА_2 про призначення повторної судової транспортно-трасологічної експертизи та додаткової комісійної судової автотехнічної експертизи відмовити.

Суддя Р.Р. Струтинський