Справа №305/1857/15-к
Провадження по справі 1-кс/305/194/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015 року. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області

ОСОБА_1 , з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника скаржника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_6 від 20.09.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000859 від 05.10.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2015 року ОСОБА_8 звернулася до суду із скаргою в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_6 від 20.09.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000859 від 05.10.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що 20 вересня 2015 року старшим слідчим СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000859 від 05.10.2014 року на підставі п.2 ч.1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_7 , 04 жовтня 2014 року близько 20.00 години навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , керуючи автомобідлем марки "ИЖ", моделі 412 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, не впорався з керуванням автомобіля та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 . Основним доводом для закриття кримінального провадження для органу досудового розслідування являлося те, що на підставі отриманих при проведенні слідчого експерименту висновків авто-технічної експертизи, водій автомобіля марки «ИЖ», моделі 412 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з моменту виявлення небезпеки був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду шляхом своєчасного екстреного гальмування. Погодитися із такою правовою позицією органу досудового розслідування категорично не може, так як вважає, що розслідування взагалі проведено поверхнево, не об`єктивно, не повно, з порушенням всіх розумних строків досудового розслідування, у зв`язку із чим фактично з боку органу досудового розслідування скривається вчинення особою кримінального правопорушення. Обґрунтуванням цьому являються наступні об`єктивні обставини. Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 517 від 26 грудня 2014 року в мене, як потерпілої особи, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого уламкового перелому ключиці із зміщенням уламків, забійної рваної рани лобно-тім`яної ділянки голови та носо-губного трикутника, обширно-рваної рани латеральної поверхні лівого стегна та н/3 гомілки, забійної рани правого колінного суглоба, які згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Органом досудового розслідування в постанові зазначено, що в ході проведення слідчого експерименту було встановлено, що потерпіла рухалася на велосипеді в напрямку села Лазещина на відстані 0,3 метра від правого краю проїзної частини дороги. Під час слідчого експерименту було встановлено, що потерпіла долала відрізок 10 метрів з приблизною швидкістю: ( t=5,0 сек, t=4,8 сек, t=6,0 сек). Наїзд на велосипедиста відбувся на правому краю проїзної частини узбіччя по напрямку руху автомобіля, так як велосипедист рухався в попутному напрямку автомобіля. Згідно показів водія ОСОБА_7 , він керуючи автомобілем марки «ИЖ», моделі 412, рухаючись зі швидкістю 65 км/год. в напрямку центру селища Ясіня, був засліплений світлом фар невстановленого зустрічного автомобіля, який рухався позаду вантажного автомобіля типу автопоїзд, що першим рухався в зустрічному напрямку. Після цього водію було запропоновано показати, на якій відстані від місця наїзду знаходився автомобіль типу автопоїзд, який на його думку рухався зі швидкістю 65 км/год., та яка була відстань між зазначеним автомобілем та автомобілем, який його осліпив. Вимірами встановлено, що зазначена відстань становила 15 метрів, а відстань від місця наїзду до його автомобіля в момент, коли він був осліплений зустрічним автомобілем, становила 14 метрів. Органом досудового розслідування на підстав цих даних встановлено, що водій марки «ИЖ2, моделі 412 з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 з моменту виявлення небезпеки був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним вищевказаний транспортний засіб до місця наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. У зв`язку із наведеним, органом досудового розслідування вчинено висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. Даний висновок органу досудового розслідування є хибним, злочинно незаконним, упередженим, винесеним в користь особи, яка скоїла кримінальне правопорушення, таким чином, щоб остання могла уникнути відповідальності за скоєне. Диспозиція частини 1 статті 286 Кримінального колеус України передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ці порушення Правил дорожнього руху не обмежуються лише технічною можливістю особи, яка керує транспортним засобом, зупинити керований ним вищевказаний транспортний засіб до місця наїзду шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, як зазначено в постанові. Диспозиція даної статті Кримінального кодексу України передбачає більш широке поняття дотримання Правил, ніж дотримання швидкісного режиму. Так, відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила), останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Аналізуючи матеріали справи та постанову, якою закрито кримінальне провадження, вважає, що громадянином ОСОБА_7 допущено ряд порушень Правил дорожнього руху, які є в безпосередньому причинному зв`язку із настанням ДТП, отже, вчинено ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. Таким чином, крім порушень Правил дорожнього руху, а саме п.12.3, про які зазначено у Висновку № 98 судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000859 від 15 квітня 2015 року, громадянином ОСОБА_7 допущено порушень Правил дорожнього руху, а саме пунктів 2.3., 12.1., 12.2., 12.3., 12.4., 12.9., 19.3., які є у безпосередньому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, згідно матеріалів справи не встановлено вантажний автомобіль типу автопоїзд та зустрічний автомобіль, яким, за словами ОСОБА_7 , його було засліплено, не встановлено взагалі наявності таких автомобілів, оскільки, ОСОБА_7 , згідно своїх показів спочатку вказував, що зустрічних автомобілів не було. Органом досудового розслідування не перевірено та не проведено слідчого експерименту, чи взагалі міг бути осліпленим ОСОБА_7 світлом зустрічного автомобіля, який рухався йому назустріч за вантажним автопоїздом, оскільки в такому випадку, водій того невстановленого автомобіля повинен був рухатися із ввімкненими фарами ближнього світла, що взагалі не допускає засліплення водіїв зустрічного транспорту. Згідно матеріалів справи, водій невстановленого транспортного засобу, світлом фар якого було засліплено ОСОБА_7 , за вантажним автопоїздом на відстані 1 (одного) метра, у зв`язку із чим радіус зони осліплення, в тому числі, водія ОСОБА_7 значно зменшився, ніж би цей автомобіль рухався назустріч, не маючи перед собою вантажного автопоїзда. Дана версія органом досудового розслідування не перевірялася. Згідно Висновку № 98 судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000859 від 15 квітня 2015 року, на вирішення експертизи органом досудового розслідування були поставлені наступні питання: як повинен був діяти в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «ИЖ-412» д.н. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_7 згідно вимог Правил дорожнього руху України? Як повинна була діяти в даній дорожній ситуації велосипедист гр. ОСОБА_5 згідно вимог Правил дорожнього руху України? Чи була технічна можливість у водія автомобіля марки «ИЖ-412» д.н. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_7 уникнути даної пригоди? Що з технічної точки зору стало причиною даної ДПТ? Як убачається із матеріалів провадження, постанови про закриття кримінального провадження, велосипедистом не були порушені положення Правил дорожнього руху України, а саме Велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду білого кольору, по боках оранжевого, позаду червоного. Для руху в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара).

11.14. Рух по проїзній частині на велосипедах, мопедах, гужових возах (санях) і вершникам дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд. Поворот ліворуч та розворот дозволяється на дорогах з однією смугою для руху в кожному напрямку і без трамвайної колії посередині. Дозволяється рух по узбіччю, якщо це не створить перешкод пішоходам. Згідно матеріалів справи велосипедист ОСОБА_5 рухалася на велосипеді в напрямку села Лазещина, Рахівського району, Закрпатської області на відстані 0,3 метра від правого краю проїзної частини дороги. Наїзд на велосипедиста відбувся на правому краю проїзної частини узбіччя по напрямку руху автомобіля. Разом з тим, враховуючи те, що згідно вихідних даних, водій ОСОБА_7 рухався зі швидкістю 65 км/год., органом досудового розслідування експерту не було поставлено питання: чи мав би технічну можливість водій автомобіля марки «ИЖ-412» д.н. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_7 уникнути даної пригоди, якби врахувавши дорожню обстановку: (мокра проїзна частина дороги, умови недостатньої видимості (сутінки)), рухався б із дозволеною швидкістю руху, передбачену пунктом 12.4. Правил ДРУ (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.), або з меншою швидкістю, тобто, враховуючи, що швидкість руху автомобіля під керування ОСОБА_7 перевищувала встановлені обмеження - 60 км/год. в населених пунктах, то чи мав ОСОБА_7 технічну можливість уникнути контакту з перешкодою - велосипедистом, якщо ця швидкість не перевищувала припустиму? Чи відповідали дії водія ОСОБА_7 технічним вимогам Правил дорожнього руху? Органом досудового розслідування не взято до уваги те, що ОСОБА_7 при технічно справному автомобілі не застосовував екстреного гальмування взагалі. Таким чином, внаслідок упередженого, неповного, необ`єктивного проведення досудового розслідування, вчинення висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи, та неповноти досудового розслідування, кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрите незаконно, а сам ОСОБА_7 набув можливості уникнути відповідного кримінального покарання.

В судовому засіданні представник скаржника, ОСОБА_4 скаргу підтримав за викладених у ній обставин. З наведених обставин просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 скаргу заперечив, вважає її безпідставною, просить відмовити у задоволенні скарги. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена старшим слідчим ОСОБА_6 20.09.2015 року є законною, обгрунтованою, та такою що винесена на підставі зібраних належних доказів відсутності складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в діях громадянина ОСОБА_7 .

Старший слідчий ОСОБА_6 в судове засідання, на розгляд скарги, будучи належним чином повідомленим не з`явився. Про причини своєї неявки не повідомив суд.

Заслухавши представника скаржника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження внесеного 05.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000859, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України , вважаю, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов"язок доказування вказаних обставин за вимогами статті 92 згаданого Кодексу, за винятком доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. В даному випадку такий обов`язок покладався на старшого слідчого СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 , який у відповідності до ст. 99 КПК України мав зібрати необхідні докази шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій і в тому числі шляхом допиту свідків, потерпілої та надати їм відповідну правову оцінку з тим, щоб встановити істину у кримінальному провадженні та з метою притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, старший слідчий, ОСОБА_6 не надав відповідної належної оцінки отриманим у провадженні доказам з приводу спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, не усунув наявних в отриманих доказах суперечностей.

Окрім того, органом досудового розслідування не перевірено та не проведено слідчого експерименту, чи взагалі міг бути осліпленим ОСОБА_7 світлом зустрічного автомобіля, який рухався йому назустріч за вантажним автопоїздом, оскільки в такому випадку, водій того невстановленого автомобіля повинен був рухатися із ввімкненими фарами ближнього світла, що взагалі не допускає засліплення водіїв зустрічного транспорту.

Викладене вказує на однобічність проведеного досудового розслідування, обставини кримінального провадження, передбачені ст.91 КПК України, залишаються бути нез`ясованими у повному обсязі, а тому оскаржувана постанова не може вважатися законною та підлягає скасуванню і що узгоджується з положеннями ст.307 КПК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження органу досудового слідства необхідно більш вимогливо поставитися до виконання вимог ст.ст. 91, 92, 99 КПК України щодо збирання та послідуючої оцінки отриманих у кримінальному провадженні доказів з дотриманням вимог статті 94 вказаного Кодексу (Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.) з огляду на викладені у даній постанові виявлені порушення при провадженні досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 9, 89, 91-93, 95, 98, 225, 303, 306, 307 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 на постанову органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_6 від 20.09.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000859 від 05.10.2014 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановлення відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Копію постанови направити до відома та проведення досудового розслідування прокурору Рахівського району Закарпатської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1