02.11.2015 Єдиний унікальний номер 422/5239/12
Провадження № 1/205/2/15
В И Р О К
Іменем України
02 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого директором ПП «Універсал ДС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурором, в порядку ст. 277 КПК України (ред. 1960 р.), змінено пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення в частині дати скоєння інкримінованих йому діянь.

ОСОБА_5 вчинив умисний злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_5 , 07 серпня 2006 року, близько 22.00 годин, перебуваючи за кермом належного йому на праві приватної власності автомобіля «Фольксваген-Туарег», державний номер НОМЕР_1 , слідував по пішохідній зоні, поблизу будинку № 4 по вул. Шелгунова у м.Дніпропетровську, де в цей час проходили раніше йому незнайомі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які слідували по пішохідній зоні і після зроблених ОСОБА_5 звукових сигналів клаксоном автомобіля, відійшовши в сторону, поступилися йому дорогою. Незважаючи на це, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з мотивів явної неповаги до суспільства, що виявилися у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил, нормам поведінки і моралі в суспільстві. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_5 , використовуючи незначний привід, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, перебуваючи в громадському місці, знову посигналив їм клаксоном свого автомобіля, став висловлюватися грубою нецензурною лайкою на адресу потерпілого ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_5 , зупинивши автомобіль в безпосередній близькості від потерпілого, чим перегородив йому дорогу і на виконання свого злочинного наміру, продовжуючи свої хуліганські дії, висловлюючись на його адресу грубою нецензурною лайкою, вийшов з салону автомобіля, дістав з багажника автомобіля, що належить йому на праві приватної власності мисливську рушницю «Сайга 20 С» № НОМЕР_2 , чим підшукав знаряддя злочину, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуване особливою зухвалістю, що виразилися у заподіянні тілесних ушкоджень, із застосуванням вогнепальної зброї, перебуваючи в громадському місці, зробив три постріли з рушниці в напрямку потерпілого ОСОБА_6 , який при виді зброї, реально сприймаючи загрозу своєму життю і здоров`ю, яка надходила від ОСОБА_5 , став рятуватися від нього втечею. Незважаючи на це, одним з пострілів ОСОБА_5 влучив потерпілому ОСОБА_6 в ліву ногу, чим заподіяв йому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3997 - е від 09.09.2008 року, тілесні ушкодження у вигляді наскрізного, сліпого дробового вогнепального поранення пальців лівої ступні з дробленням 2-го пальця, з наявністю вхідних вогнепальних поранень на тильній поверхні пальців ступні, вхідного на підошовної поверхні ступні в області третьої плеснової кістки, численні дробини (близько 24) в м`яких тканинах лівої ступні на момент проведення експертизи, що спричинило порушення функції опори ступні і призначенням 3 групи інвалідності. Виявлені пошкодження заподіяні від компактної дії дробового заряду вогнепальної зброї. За своїм характером ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, як спричинило тривалий розлад здоров`я, і ??знач ну втрату загальної працездатності менш ніж на 35 відсотків, тобто на одну третину. Реалізувавши свій умисел на хуліганство, супроводжуване особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, а також на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , побоюючись бути затриманим, ОСОБА_5 припинив свої хуліганські дії і з місця злочину втік.

У судовому засіданні ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому злочинах не визнав та суду пояснив, що 07.08.2006 року, він разом з дружиною перебував на відпочинку у м. Судак, Автономної Республіки Крим. Вважає, що свідки і потерпілий його оговорюють, при цьому самі плутаючись у свідченнях. Протягом усього літа 2006 року, він нікому в користування не передавав свій автомобіль марки «Volkswagen Touareg», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і вказаний автомобіль знаходився в його володінні аж до моменту продажу, У м. Судак він разом з родиною проживав у приватному готелі, який належить ОСОБА_8 , але ніяких документів, що підтверджують цей факт, а саме: путівки, санаторні книжки, у нього немає. Факт його відпочинку в м. Судак в той період часу може підтвердити його дружина ОСОБА_9 . За все літо 2006 року, він разом з дружиною повертався з АР Крим у м. Дніпропетровськ всього 2 рази, останній раз в 20-х числах серпня. Після Дня Незалежності України, тобто після 24 серпня 2006 року, він разом з родиною остаточно повернувся з АР Крим.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини, вина ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 07.08.2006 року він проводив час у центрі міста Дніпропетровськ, де разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 вживав алкогольні напої, а саме пиво. Потім вони приїхали на ж/м Парус в м. Дніпропетровську де також продовжили вживати пиво. В цей день вони випили в загальній кількості приблизно п`ять літрів пива. Близько 21:30 години вони, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поверталися додому. Проходячи неподалік від дитячого майданчика у дворі будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, він почув, як ззаду до них під`їхав автомобіль, а потім побачив, що це автомобіль марки «Volkswagen Touareg», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого (як пізніше йому стало відомо, ним виявився підсудний ОСОБА_5 ) став ним сигналити, вимагаючи, щоб вони відійшли. Вони, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зробили водію зазначеного автомобіля зауваження з приводу того, що він надто швидко рухається на автомобілі по пішохідній зоні. Одночасно з цим останній, опустивши скло водійських дверей, став голосно висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою. Відійшовши в сторону, він ( ОСОБА_6 ) сказав водієві, що той веде себе по-хамськи, після чого ОСОБА_5 вийшов з автомобіля і, перебуваючи на відстані близько 3-4 метрів від нього, відкривши багажник, дістав звідти рушницю, яку направив йому ( ОСОБА_6 ) в область грудної клітини. У цей момент світловолоса дівчина, яка перебувала в автомобілі на передньому пасажирському сидінні, звертаючись до водія, крикнула у вікно: «Геннадію, не роби цього!», але останній став цілитися і зробив в його бік три постріли із зазначеного рушниці, потрапивши йому останнім пострілом в ліву стопу. Після цього ОСОБА_5 поклав рушницю в багажник свого автомобіля і поїхав на ньому у бік ж/м Комунар.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що 07.08.2006 року близько 21:40 години він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 перебували у центрі міста Дніпропетровська де вживали пиво, а потім приїхали до ж/м Парус в м. Дніпропетровську, де ще випили по одному бокалу пива кожний, а потім пішли з боку ж/м Парус в сторону ж/м Комунар у м. Дніпропетровську. Проходячи неподалік від дитячого майданчика, розташованого поруч з будинком №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, вони побачили, що позаду них рухається позашляховик чорного кольору іноземного виробництва, марки та моделі не запам`ятав, але реєстраційні номери автомобіля мали цифри 1177 або в схожій комбінації. ОСОБА_6 почав висловлювати претензії водію зазначеного автомобіля, з приводу того, що останній рухається по пішохідній зоні. Оскільки ОСОБА_6 був напідпитку, він висловлювався на підвищених тонах та у нецензурній формі. Внаслідок цього між ними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та водієм автомобіля (як йому потім стало відомо в ході досудового слідства, ним виявився підсудний ОСОБА_5 ) виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_5 вийшов із автомобіля, а ОСОБА_6 , передав ОСОБА_7 на зберігання свій мобільний телефон та документи і став наближатися до ОСОБА_5 , демонструючи агресивність поведінки. При цьому, він, ОСОБА_10 продовжував стояти у стороні та спостерігати за ситуацією. Після цього, між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникла перепалка і вони почали штовхати один одного, в ході бійки, ОСОБА_5 відкрив багажник автомобіля, звідки дістав рушницю, і направив його на ОСОБА_6 . У цей момент дівчина, що сиділа на передньому пасажирському сидінні, вийшла з автомобіля і крикнула водієві: «Геннадію, не треба!». Не дивлячись на це, ОСОБА_5 прицілився в ОСОБА_6 і зробив два постріли в область ніг, від яких останній намагався ухилитися. Після цього ОСОБА_5 ще раз вистрілив у ОСОБА_6 , потрапивши йому в ліву ступню, від чого останній впав на землю і став кричати від болю. Потім, ОСОБА_5 спитав його ( ОСОБА_7 ), чи він теж хоче отримати вогнепальні ушкодження, на що він відповів, що не хоче. Після цього підсудний поклав рушницю назад в багажник, і поїхав у бік ж/м Комунар.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що 07.08.2006 року близько 21:35 години вона перебувала у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вона проживає. У цей час вона побачила, що біля гаражів, розташованих у вказаному дворі, по ґрунтовій доріжці проходили два хлопці. Слідом за ними по цій же доріжці рухався чорний позашляховик, який зупинився на невеликій відстані від зазначених хлопців, і його водій (у подальшому їй стало відомо, що ним був підсудний ОСОБА_5 ) став ним сигналити щоб ті відійшли з дороги. Хлопці відійшли і у відповідь, також щось сказали водієві позашляховика. Проїхавши кілька метрів вперед, автомобіль зупинився, і водій, вийшовши з салону автомобіля. Потім, між ними виникла сварка, яка перейшла у конфлікт, в ході якого чоловіки почали штовхати один одного, а після цього водій відкрив багажник свого автомобіля і дістав з нього рушницю, яку направив у бік одного з хлопців. У цей момент з автомобіля вийшла дівчина, яка стала кричати щось водієві, просила його заспокоїтися. Однак той лише накричав на дівчину, і після цього зробив два постріли в область ніг (як стало відомо їй пізніше - потерпілому ОСОБА_6 ), від яких останній став ухилятися. У цей момент водій ще раз вистрілив у бік потерпілого і потрапив йому в ногу, через що той впав на землю і став кричати. Після зазначених подій водій позашляховика сів у свій автомобіль і поїхав у бік ж/м Комунар, а хтось із людей, що знаходилися поряд, та бачили все, що відбулося, викликав швидку допомогу і міліцію. Хто був ініціатором конфлікту вона пояснити не може.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 прямо вказала на підсудного ОСОБА_5 як на особу яка здійснювала постріли з рушниці, за вищевикладених нею обставин.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що 07.08.2013 року близько 21:00 години вона проходила по двору будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, де побачила двох хлопців, які йшли їй назустріч по ґрунтовій дорозі. Позаду них їхав автомобіль марки «Volkswagen Touareg», чорного кольору, модель автомобіля вона добре запам`ятала, так як розбирається в них. Наскільки вона змогла запам`ятати, то реєстраційний номер автомобіля був - НОМЕР_1 , або в схожій комбінації цифр. Водій даного автомобіля (потім їй стало відомо, що це був підсудний ОСОБА_5 ), під`їхавши на близьку відстань до хлопців, став сигналити їм, щоб ті відійшли з дороги, на що пішоходи щось сказали водієві, що саме вона не почула, а після чого, водій автомобіля опустив скло водійських дверей, почав нецензурно виражатися в їх бік. На це пішоходи йому відповіли, потім, водій автомобілю проїхавши вперед, дуже близько біля ніг пішоходів, зупинивши свій автомобіль, вийшов з нього, і, підійшовши до пішоходів, і між ними почалася сварка, яка переросла у бійку. В ході конфлікту водій підійшов до багажника свого автомобіля, звідки дістав рушницю, яку направив до одного з хлопців (як їй стало відомо пізніше, ним виявився потерпілий ОСОБА_6 ). У цей момент з автомобіля вийшла дівчина, яка сказала підсудному: «Геннадію, не треба цього робити!», Але той на неї крикнув, і вона сіла назад в автомобіль. Потім водій зробив один за одним три постріли підряд в область ніг ОСОБА_6 , при цьому останнім пострілом влучив у ногу потерпілому, через що той упав і став кричати. Знаходилися поруч з місцем подій люди, почувши постріли, стали кричати від переляку і шоку. Після цього підсудний сів у свій автомобіль і поїхав у бік ж/м Комунар.

Крім того, свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що, перебуваючи на невеликій відстані від місця події, бачила чоловіка який стріляв і ззаду, і в профіль, тому й запам`ятала його за характерною осанкою. Чоловік який стріляв у потерпілого, був середнього зросту, міцної статури, з явно вираженою сутулістю. За зовнішніми ознаками, підсудний ОСОБА_5 дуже схожий на чоловіка, який керував автомобілем і потім стріляв у потерпілого.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що 07.08.2006 року, приблизно в 21.00 годині, вона перебувала у дворі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шелгунова, 4 де бачила конфлікт між незнайомими їй чоловіками. Спочатку між чоловіками відбувалася сварка, яка переросла у бійку, а потім, один з чоловіків дістав з багажника автомобілю рушницю та здійснив декілька (два-три) постріли у іншого чоловіка, а потім сів у автомобіль та залишив місце злочину. При цьому, свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні прямо вказала на підсудного ОСОБА_5 як на особу, яка 07.08.2006 року, за вищевказаних нею обставин, стріляла з рушниці у потерпілого.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- заявою ОСОБА_6 від 07.08.2006 року на ім`я начальника Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якій останній просив притягнути до кримінальної відповідальності невідомого чоловіка, який 07.08.2006 року, перебуваючи у дворі будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, заподіяв йому вогнепальне поранення ноги (т.1, а.с.3);

- протоколом огляду від 07.08.2006 року, відповідно до якого місцем події є ділянка місцевості в районі будинку №3 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, в ході якого було виявлено та вилучено 3 гільзи від патронів «Тако Патріот» (т.1 а.с.4);

- довідкою від 07.08.2006 року, виданої черговим лікарем міської клінічної лікарні №2, про те, що 07.08.2006 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 звернувся за медичною допомогою у зв`язку з вогнепальним пораненням лівої стопи (т.1, а.с.6);

- висновком експерта №67/07-208 від 13.09.2006 року з фото-таблицею до нього, відповідно до якого гільзи, представлені на дослідження і вилучені при огляді місця події 07.08.2006 року біля будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, боєприпасами не є; дані гільзи виготовлені заводським способом і застосовуються у гладкоствольної мисливської зброї 20-го калібру (т.1, а.с.34-35);

- постановою від 14.09.2006 року, відповідно до якої речовим доказом по кримінальній справі №67061684 було визнано гільзи в кількості трьох штук, які були здані на зберігання в камеру зберігання речових доказів при Ленінському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (т.1, а.с.38-39);

- протоколом вилучення зброї та боєприпасів від 06.02.2008 року, відповідно до якого у підсудного ОСОБА_5 було вилучено належну йому мисливську рушницю «Сайга-20С», К-20, № НОМЕР_2 (т.1, а.с.48);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2008 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 серед трьох пред`явлених для упізнання осіб, під №1 упізнав ОСОБА_5 , як особу, що заподіяла йому тілесні ушкодження 07.08.2006 року у дворі будинку АДРЕСА_2 ; потерпілий впізнав ОСОБА_5 по зросту і рисам обличчя (т.1, а.с.71);

- висновком експерта №70/07-178 від 27.03.2008 року, відповідно до якого гільзи, вилучені 07.08.2006 року поблизу будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, могли бути стріляними з рушниці «Сайга-20С», № НОМЕР_2 20-го калібру; вирішити питання в категоричній формі не представляється можливим з причини того, що поверхня слідоутворюючих частин та деталей рушниці (бойка, ударника, відбивача, зачепа і патронного упору) була піддана механічній обробці (т.1, а.с.81-84);

- висновком експерта №3997е від 09.09.2008 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлені ушкодження у вигляді наскрізного, сліпого дробового вогнепального поранення пальців лівої ступні з дробленням 2-го пальця, з наявністю вхідних вогнепальних поранень на тильній поверхні пальців ступні, вхідного поранення на підошовної поверхні ступні в області третього плеснової кістки, множинних дроблень (близько 24 -х) в м`яких тканинах ступні, що спричинило порушення функції опори ступні і призначення третьої групи інвалідності, що відноситься за своїм характером до середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також спричинили значну втрату загальної працездатності менш ніж на 35 відсотків (т.1, а.с.89-90);

- постановою від 29.06.2008 року, відповідно до якої речовим доказом по кримінальній справі №67061684 було визнано мисливську рушницю «Сайга-20С», К-20, № НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору, яке здано в камеру зберігання речових доказів ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (т.1, а.с.94).

- протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 11.09.2008 року і фото-таблиці до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 розповів і показав місце, спосіб та механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень підсудним ОСОБА_5 а саме, що 07.08.2006 року у період часу з 21-00 години до 22-00 години він разом з гр. ОСОБА_7 рухались по дорозі у дворі будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, потім потерпілий ОСОБА_6 указав місце, де їх наздогнав автомобіль марки «Volkswagen», чорного кольору, реєстраційний номер автомобіля був - НОМЕР_1 , водій якого почав сигналити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щоб вони зійшли з дороги, що вони і зробили. Потім, коли автомобіль наздогнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , водій зазначеного автомобіля, якого зовуть ОСОБА_5 , почав висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою, потім вийшов із автомобіля, обійшов його та дістав з багажника предмет схожий на рушницю, та продовжуючи нецензурно висловлюватись направив рушницю на потерпілого ОСОБА_6 , на відстані приблизно п`яти метрів від нього і зробив три або чотири постріли в його бік, потерпілий ОСОБА_6 показав куди у нього влучив ОСОБА_14 та місце, де він упав. (т.1, а.с.104-107);

- протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 11.09.2008 року і фото-таблиці до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 розповів і показав місце, спосіб та механізм заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень підсудним ОСОБА_5 , а саме, що він 07.08.2006 року у період часу з 21-00 години до 22-00 години він разом з гр. ОСОБА_6 рухались по дорозі у дворі будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, потім свідок ОСОБА_7 указав місце, де їх наздогнав автомобіль марки «Volkswagen», чорного кольору, реєстраційний номер автомобіля був - НОМЕР_1 , водій якого почав сигналити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , щоб вони зійшли з дороги, що вони і зробили. Потім, коли автомобіль наздогнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , водій зазначеного автомобіля, почав висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою, потім вийшов із автомобіля, обійшов його та дістав з багажника рушницю, та продовжуючи нецензурно висловлюватись направив рушницю на потерпілого ОСОБА_6 , в цей час ОСОБА_7 перебував на відстані приблизно двох метрів від потерпілого ОСОБА_6 , та на відстані приблизно п`яти метрів від ОСОБА_5 і зробив три або чотири постріли в бік, потерпілого ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 показав місце, де він знаходився під час пострілів. (т.1, а.с.108-111);
- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 22.09.2006 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_7 були пред`явлені 3 фотознімки громадян, з яких на фотознімку №2 він упізнав підсудного ОСОБА_5 , який 07.08.2006 року близько 21:40 годин, перебуваючи у дворі будинку №4 по вул. Шелгунова у м. Дніпропетровську, із застосуванням вогнепальної зброї заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження; при цьому свідок ОСОБА_7 упізнав ОСОБА_5 за формою обличчя (лобу, носу, губах) (т.1, а.с.116);

У судовому засіданні оглянутий та досліджений речовий доказ мисливська рушниця «Сайга 20 С К 20» № НОМЕР_2 , яка належить підсудному ОСОБА_5 .

В ході огляду та дослідження речового доказу у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 підтвердив, що йому належала така сама мисливська рушниця моделі «Сайга-20С», яка була вилучена у нього у 2008 році працівниками міліції. У зв`язку з тим, що він не пам`ятає серійного номеру рушниці, він не може однозначно підтвердити, що представлена у судовому засідання рушниця належить саме йому.

Потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під час огляду у судовому засіданні речового доказу мисливської рушниці «Сайга 20 С К 20» № НОМЕР_2 пояснили, що підсудний ОСОБА_5 07.08.2006 року, за викладених вище обставин, здійснював постріли саме з такої рушниці, яку вони впізнали за розміром, формою, особливістю конструкції та чорним кольором.

В судовому засіданні досліджена інформація з бази даних «Автомобіль» УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області станом на 06.12.2006 року (т. 1, а.с. 24-29), відповідно до якої, автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 є іншої марки ніж «Volkswagen Touareg», а саме «Lexus IS 250», який зареєстрований під держаним номером НОМЕР_1 з 09.11.2006 року на ім`я ОСОБА_15 . Разом з тим, інформація місить відомості щодо реєстрації автомобілів зі схожими номерними знаками, а саме, автомобілів «Volkswagen Touareg» д/н НОМЕР_3 за гр. ОСОБА_16 , «Opel Omega» д/н НОМЕР_4 , за гр. ОСОБА_17 , «Toyota Rav 4» за гр. ОСОБА_18 .

Підсудний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що дійсно, у 2006 році, в тому числі й у серпні 2006 року, у нього перебував у власності автомобіль «Volkswagen Touareg» чорного кольору д/н НОМЕР_1 , який він використовував особисто і нікому не передавав його керування. Натомість, наприкінці 2006 року він його продав, у зв`язку з чим зняв з реєстрації зі свого імені. Кому саме він його продав, він не пам`ятає.

Таким чином, досліджена інформація з бази даних «Автомобіль» УДАІ УМВС України у Дніпропетровській області, з урахуванням показань підсудного ОСОБА_5 не спростовує доводи обвинувачення в частині перебування підсудного ОСОБА_5 на місці злочину саме на належному йому автомобілі «Volkswagen Touareg» д/н НОМЕР_1 , а також не може підтвердити позиції захисту щодо імовірного перебування на місці злочину іншої особи та іншого автомобіля з номерами, схожими на номер автомобіля ОСОБА_5 .

Суд вважає, що протиріччя у показаннях потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 даних ними на досудовому слідстві та у судовому засіданні викликані ненавмисною помилкою, пов`язаною з тим, що у них не було достатньо часу та можливості повністю запам`ятати номерний знак автомобілю, яким керувала особа, що 07.08.2006 року стріляла у потерпілого.

Натомість, суд враховує показання потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 які у судовому засіданні, кожний окремо, впевнено та однозначно вказали на підсудного ОСОБА_5 як на особу, яка 07.08.2006 року була учасником конфлікту за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шелгунова, 4, в ході якого, дістав з багажника чорного автомобіля, класу позашляховик, мисливську рушницю та здійснив три вистріли в потерпілого ОСОБА_6 , а потім, сів за кермо зазначеного автомобіля та залишив місце події.

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона перебуває з підсудним ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Все літо 2006 року, в тому числі й серпень 2006 року вона разом з чоловіком відпочивала у місті Судак Автономної Республіки Крим, де вони знімали номер у приватному готелі, власником якого являється ОСОБА_19 . Протягом літа 2006 року вони декілька разів поверталися до м. Дніпропетровська у зв`язку з робочими справами її чоловіка підсудного ОСОБА_5 , на декілька днів, а потім поверталися до м. Судак, де продовжували відпочинок. Проте, вона достеменно пам`ятає, що 07.08.2006 року вона разом з чоловіком ОСОБА_5 знаходилася саме у місті Судак у приватному готелі. Вважає, що інші свідки оговорюють її чоловіка, проти він не причетний до інкримінованому йому діяння.

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_9 , та відноситься до них критично, оскільки вони суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, в тому числі й показанням потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , сумніватися у достовірності яких у суду відсутні підстави. Суд вважає, що дані показання свідка ОСОБА_9 можуть бути результатом її помилки у сприйнятті часу, або бажанням допомогти своєму чоловікові ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності за скоєне діяння, в якому він обвинувачується.

У судове засідання неодноразово викликався свідок ОСОБА_20 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Натомість, у зв`язку з його неявкою, а також у рахуванням ст. ст. 3, 4, 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», за згодою усіх учасників судового розгляду, у судовому засіданні оголошений протокол судового засідання від 14.04.2011 року в частині показань ОСОБА_20 , даних ним у судовому засіданні 14.04.2011 року при попередньому розгляді справи (т. 2 а.с. 110).
Так, допитаний в якості свідка у судовому засіданні 14.04.2011 року ОСОБА_20 пояснив, що з підсудним ОСОБА_5 знайомий з 2004 року та знає його як постійного клієнта який приїздив на відпочинок кожного серпня з 2004 по 2008 роки. У 2006 році він приїхав у м. Судак на початку серпня у перших числах місяця, а з 01 серпня 2006 року у нього була постійна броня. Проживав він у його приватному готелі до 24 серпня 2006 року і нікуди не виїжджав, оскільки його автомобіль весь час стояв у дворі готелю заблокований. Записи обліку поселення відсутні.

Натомість, суд критично відноситься до показань ОСОБА_20 , даних у судовому засіданні 14.04.2011 року і не бере їх до уваги, оскільки вони суперечать іншим дослідженим доказам у справі, зокрема, показанням потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , які чітко вказали на підсудного ОСОБА_21 як на особу, яка 07.08.2006 року була на місці злочину, а саме у м. Дніпропетровську, вул. Шелгунова, біля будинку № 4.

А крім того, свідчення ОСОБА_20 суперечать свідченням самого підсудного ОСОБА_5 та його дружини свідка ОСОБА_9 , в тій частині, що ОСОБА_20 стверджував, що підсудний ОСОБА_5 разом зі своєю дружиною перебували у нього в готелі на відпочинку приблизно з перших чисел серпня до 24 серпня 2006 року включно, при цьому його автомобіль весь час знаходився заблокований у дворі готелю. Натомість, свідок ОСОБА_9 у свої показаннях в судовому засіданні зазначала, що на відпочинку в м. Судак вона разом з чоловіком перебувала все літо 2006 року, за виключенням декількох днів, коли вони поверталися на автомобілі до м. Дніпропетровська у справах, а потім знову поверталися на відпочинок до м. Судак.

Підсудний ОСОБА_9 у судовому засіданні також зазначав, що все літо 2006 року він разом з дружиною відпочивав у місті Судак, куди приїздив на належному йому автомобілі «Volkswagen Touareg» та на ньому ж декілька разів повертався до м. Дніпропетровська на один-два дні у справах, а потім знову повертався до м. Судак.

Таким чином, суд приходить до висновку, що свідчення ОСОБА_20 не можуть бути взяті до уваги в якості алібі підсудного ОСОБА_5 , тобто підтвердження його відсутності 07.08.2006 року на місці злочину, у зв`язку з перебуванням у цей час у місті Судак Автономної Республіки Крим.

Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності та відповідності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового слідства, а його умисні дії, що виразилися:

- в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України;
- у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені з використанням вогнепальної зброї, правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступіть тяжкості вчинених ним діянь, які відноситься до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який судимості не має, хронічними захворюваннями не страждає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, займається суспільно-корисною працею, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, вину свою не визнав, у скоєному не розкаявся, заподіяну шкоду потерпілому не відшкодував.

При цьому, при вирішенні питання про призначення підсудному ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, крім вищевикладених обставин, суд враховує, що події, які інкримінуються ОСОБА_5 як злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України мали місце 07 серпня 2006 року, у зв`язку з чим, на день розгляду кримінальної справи в суді минуло більше дев`яти років, тобто закінчився строк давності, передбачений ч. 3 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим, суд вважає, що ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, звільнивши його він призначеного покарання, відповідно до положень ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Вирішуючи питання по вид та міру покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України, суд, крім вищевикладених обставини, враховує поведінку підсудного ОСОБА_5 , який протягом періоду розгляду справи, протиправної поведінки не проявляв, інших злочинів не вчиняв, до адміністративної відповідальності не притягувався, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства та без реального відбуття покарання, у зв`язку з чим, суд вважає, що достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, підсудному ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк, у межах санкцій статті обвинувачення, звільнивши його від покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У кримінальній справі заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 до підсудного ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 335 096 грн. (т. 1, а.с. 132).

Натомість, ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 02.06.2015 року (т.3, а.с. 183). Підстави для залучення в якості потерпілих близьких родичів ОСОБА_6 , відповідно до ч. 5 ст. 49 КПК України (ред. 1960 року) відсутні, у в`язку з чим, суд приходить до висновку про те, що заявлений цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України (1960 р.), суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 122 КК України два роки позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 296 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку закінченням строків давності.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за ч. 4 ст. 296 КК України, встановивши йому іспитовий строк у три роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.
До набрання вироком законної сили, залишити ОСОБА_5 запобіжний захід підписка про невиїзд.
Речові докази:
-Один пакет з гільзами в кількості трьох штук, які знаходять в камері зберігання речових доказів при Ленінському РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 38, 39) знищити.
-Чохол чорного кольору, в якому знаходиться рушниця Сайга 20 С К-20 № НОМЕР_2 20 калібру, передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпропетровського міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області конфіскувати.
Вирок суду може бути оскаржено прокурором, підсудним, його захисником, протягом п`ятнадцяті діб з моменту проголошення в судову палату по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1