Провадження № 1-кп/742/253/15
Єдиний унікальний № 742/3846/15-к
ВИРОК
Іменем України
30 жовтня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001405 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, українця, громадянина України, освіта середньоо- спеціальна , розлученого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.11.2007 р. Прилуцьким міськрайонним судом за ст.ст. 190 ч.2, 304 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік; 28.07.2008 р. Прилуцьким міськрайонним судом за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;12.09.2011 р. Прилуцьким міськрайонним судом за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки (звільнений з місць позбавлення умовно- достроково в порядку ст.81 КК України 14.03.2014 р. на 6 місяців та 6 днів),
за ч.2 ст.186,ч.2 ст.190 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 ,-
ВСТАНОВИВ:
18.08.2015 р., близько 17:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи у кімнаті квартири за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , у присутності своєї матері - ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливим мотивом, спрямованим на викрадення чужого майна, повторно, відкрито викрав зі столу у кімнаті мобільний телефон «Lenovo 369І", вартістю 1516,5 грн., який належав ОСОБА_6 , у який була вставлена сім-картка мобільного оператора "МТС" вартістю 20,0 грн., та сім-картка мобільного оператора "Лайф", вартістю 20,0 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, всього викравши майна ОСОБА_6 на загальну суму 1556,5 грн.
30.08.2015 р., близько 20:00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Ю.Коптєва в м. Прилуки, біля магазину "Радуга", при розмові з ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливим мотивом, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомивши останньому неправдиві відомості про необхідність викупу та повернення належного ОСОБА_8 телевізора "DEX LЕ 2490", достовірно знаючи, що не зможе цього зробити, схилив ОСОБА_8 до передачі йому грошових коштів в сумі 1700,0 грн., після чого, повторно, заволодів даними грошовими коштами та з місця вчинення злочину зник.
В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованих йому злочинах визнав та показав, що дійсно 18.08.2015 року він збирався їхати в м.Харків на день народження дочки. Оскільки грошей у нього на поїздку не вистачало то він зайшов в кімнату своєї матері і попросив у неї грошей. Мати сказала, що грошей немає після чого він розізлився та забрав мобільний телефон, який лежав на столі. Мати просила віддати телефон, оскільки він був не її, але він вийшов з квартири з телефоном. Після чого випив бутилу пива та зі злості розбив телефон.
Щодо заволодіння грошовими коштами у громадянина ОСОБА_8 повідомив, що його знайомий попросив його здати в ломбард на свої документи телевізор, через деякий час він дізнався, що телевізор належить не його знайомому, а ОСОБА_8 та оскільки даний телевізор був викуплений з ломбарду іншою особою, яку він знав то запропонував ОСОБА_8 надати йому кошти в розмірі 1700,00 гривень , що викупити телевізор. Останній надав кошти в розмірі 1700,00 гривень, але вечором до нього приїхали працівники міліції і він показав їм в кого знаходиться телевізор, який належить ОСОБА_8 .. Працівники міліції вилучили телевізор і повернули його ОСОБА_8 , а кошти, які ОСОБА_8 передав йому для викупу телевізора він потратив на власні потреби та не повернув їх ОСОБА_8 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 18 чи 19 серпня точної дати він не пам`ятає він знаходився на роботі в м.Київ. До нього зателефонувала донька його знайомої ОСОБА_7 . ОСОБА_9 і повідомила, що їй телефонувала її мама та сказала, що її брат ОСОБА_10 забрав телефон, який належить йому і який він надав в користування ОСОБА_11 . Після роботи він приїхав в м.Прилуки та намагався знайти ОСОБА_10 , але йому це не вдалося і він звернувся до міліції. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що її син веде антигромадський спосіб життя, викрадає речі і здає в ломбард. 18 серпня він ввірвався до її кімнати і вимагав від неї гроші , але вона йому відмовила. Після чого він взяв телефон, який знаходився на столі і намагався вийти з квартири. Вона намагалася забрати телефон пояснюючи йому, що він належить не їй, але останній вибіг з телефоном з квартири. Після чого вона повідомила своїй дочці про подію, щоб вона повідомила власника телефону ОСОБА_6 . Після того як приїхав ОСОБА_6 вони намагалися знайти її сине, але не змогли і тому звернулися до міліції.
Свідок ОСОБА_9 показала, що 18 чи 19 серпня їй зателефонувала її мама та попросила повідомити ОСОБА_6 про те, що її брат ОСОБА_10 заволодів належним йому телефоном. Що вона ї зробила. Крім того зазначила, що її брат веде антигромадський спосіб життя в будинку не можливо залишати речі, оскільки він викрадає все, що може.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується наступними доказами:
по епізоду заволодіння мобільним телефоном «Lenovo 369І":
заявою потерпілого ОСОБА_6 до Прилуцького МВ УМВС від 18.08.2015 року якою останній повідомив про заволодіння його телефоном громадянином ОСОБА_3 (а.с.27);
висновком судово-товарознавчої експертизи від 11 вересня 2015 року, відповідно до якої вартість телефону «Lenovo 369І" складає 1516гивень 50 копійок(а.с.32);
довідками ТОВ «АЛЛО» та ТОВ «Гараж мобайл груп» відповідно до яких вартість стартового пакету «LIFE» та МТС становить 20 гривень кожного(а.с.33,34);
показами обвинуваченого, які суд визнає достовірними, оскільки повністю підтверджуються і узгоджуються з показами наданими в судовому засіданні свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 .
Оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що вони є послідовними, логічними та такими, що доповнюють один одного , а з точки зору достатності достатніми, що дає можливість суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого по даному епізоду.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого, ОСОБА_3 слід кваліфікувати :
в частині заволодіння мобільним телефоном, який належить ОСОБА_6 - за ч.2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно;
по епізоду заволодіння грошовими коштами належними громадянину ОСОБА_8 вина ОСОБА_3 доводиться:
заявою потерпілого ОСОБА_8 до Прилуцького МВ УМВС від 01.09.2015 року якою останній повідомив про заволодіння ОСОБА_3 шахрайським шляхом належних йому коштів в розмірі 1700 гривень( а.с.35);
показами обвинуваченого, які суд визнає достовірними, оскільки являються логічними, послідовними і повністю відтворюють обставини скоєного ним злочину.
Оцінюючи докази в сукупності, суд вважає, що вони є послідовними, логічними та такими, що доповнюють один одного, що дає можливість суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого по даному епізоду.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого, ОСОБА_3 слід кваліфікувати :
в частині заволодіння мобільним телефоном, який належить ОСОБА_6 - за ч.2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує визнання вини і щире каяття у вчинених ним злочинів і визнає дані обставини такими, що пом`якшують покарання. Обставин які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочину. Також суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, конкретні обставини скоєння злочину, а саме щодо заволодіння мобільним телефоном , останній заволодів телефоном після сварки зі своєю матір`ю, яка відмовила надати йому гроші. Суд враховує відомості про особу винного, який, за місцем проживання характеризується позитивно ( а.с.36 ), має постійне місце проживання, на обліку в психо-неврологічному відділенні поліклініки та наркологічному диспансері не перебуває ( а.с.37,38), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності ( а.с.40 ) .
Крім того, стаття 17 Закону від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Як у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливо при застосуванні до нього покарання в межах санкцій ч.2 ст.186 КК України та ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі, та на підставі ст..70 КК України за сукупністю злочинів, призначенні покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з встановленням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Cаме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Питання про речові докази по справі, повинно бути вирішено за правилами ст.100 КПК України.
Потерпілим ОСОБА_6 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 1500 гривень та 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Оскільки обвинувачений визнав цивільний позов повністю, то він підлягає до задоволенню.
Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання :
за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири)роки;
за ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1( один) рік.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4( чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_3 статтю 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції ;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1500 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Речові докази по справі , а саме: документи про придбання мобільного телефону «Lenovo 369І"- залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1