Справа № 11-1236/12 Головуючий у І інстанції Гумбатов
Провадження № 11/1090/6154/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 3 10.10.2012
УХВАЛА

Іменем України

10 жовтня 2012 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Миколюка О.В.

суддів Орла А.І., Зіміної В.Б.

з участю прокурора Стаховської Н.О.

захисника ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та захисника ОСОБА_2 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 21.06.2012 року, яким :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого водієм у селянсько-фермерському господарстві «Біла Береза» смт. Макарів Київської області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого в силу ст. 89 КК України, засуджено за ст. 115 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 15 849 грн. витрат на поховання та 50 000 грн. моральної шкоди.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів по справі.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

06.02.2011 року, у вечірній час, ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився поблизу власного домоволодіння № 9 по вул. Привокзальній в смт. Бородянка Бородянського району Київської області. Близько 20 години до подвіря його будинку приїхали ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, для того, щоб з'ясувати відносини. В ході розмови між ним, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли йому численні удари кулаками та ногами в обличчя, по голові та інших частинах тіла, в результаті чого заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді закритої рани носа і перелому кісток його спинки зліва, забитої рани лівої щоки, гематоми м'яких тканин щоки і нижньої повіки лівої ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 56 від 04.03.2011 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Будучи обуреним їх діями ОСОБА_4 розлютився і у нього виникла стійка неприязнь і злоба до нападаючих. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, злоби та внаслідок дії вжитого алкоголю у нього сформувався умисел на умисне протиправне заподіяння смерті нападаючим. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 забіг в літню кухню, розміщену на подвір'ї його домоволодіння, де взяв у руку кухонного ножа і повернувся на дорогу, де на нього знову напали ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_9 і почали наносити йому численні удари кулаками по голові та інших частинах тіла. Усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та нехтуючи цим, він умисно, з метою вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс ОСОБА_6 декілька ударів ножем в передню поверхню грудної клітки зліва, в праве передпліччя та кисті лівої руки, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних поранень (рани № 1, № 3) передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням по ходу раневих каналів хрящової тканини 4 ребра, серцевої сорочки і передньої стінки лівого шлуночка серця, з крововтратою близько 3 л крові в лівій плевральній порожнині, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3/47 від 07.04.11 року мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень у живих осіб, як небезпечні для життя на час їх заподіяння та легкі тілесні ушкодження, що викликають короткочасний розлад здоров'я у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення зовнішньої поверхні правого передпліччя у верхній третині: поверхневої рани тильної поверхні 3 пальця лівої кисті. 06.02.2011 року, внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки зліва з ушкодженням серця, які супроводжувались гострою крововтратою ОСОБА_6 помер в Бородянській ЦРЛ.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати в зв'язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його м'якості, постановити новий вирок, яким ОСОБА_4 засудити за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи апеляцію зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання, в порушення вимог ст. 65 КК України, не в повній мірі врахував характер та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину і його тяжкість, особу засудженого, який характеризуються посередньо, відсутність пом'якшуючих обставин, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не визнав та неодноразово змінював свої покази під час досудового та судового слідства з метою уникнення відповідальності.

В апеляції захисник ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_4 виправдати за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід ОСОБА_4 скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду, в задоволенні позову потерпілої ОСОБА_5 відмовити, винести окрему ухвалу, якою порушити питання про притягнення до кримінальної відповідальності за дачу завідомо неправдивих показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8. В обґрунтування зазначає, що суд безпідставно кваліфікувавши дії ОСОБА_4 як умисне вбивство. Апелянт вважає, що є достатньо доказів, досліджених судом, для того, щоб зробити висновок, що метою застосування ножа ОСОБА_4 було спричинення за його допомогою тілесних ушкоджень нападникам для зупинення протиправного нападу. Єдиним мотивом дій засудженого став захист від протиправного посягання на його життя з боку групи осіб. Крім того, аналіз усіх досліджених судом доказів свідчить про наявність в діях ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ст.296 КК України. У ОСОБА_4 були всі підстави для захисту від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. ОСОБА_4 захищався від нападу в межах необхідної оборони. Цей факт підтверджується тим, що після того, як у нього опинився ніж, до моменту його застосування, відносно нього особисто та відносно ОСОБА_10 продовжувалось вчинення злочину ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, тобто група осіб продовжила нанесення ОСОБА_4 і ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.5 ст.36 КК України не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів та предметів для захисту від нападу групи осіб, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто нападає. Іншим чином зупинити злочинні дії ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у ОСОБА_4 змоги не було, окрім спричинення комусь з нападників тілесних ушкоджень із застосуванням ножа, що підтверджуються показаннями всіх свідків в їх сукупності, детальному доповненні один одного та взаємозв'язку. А отже застосування ОСОБА_4 ножа для спричинення тілесних ушкоджень комусь з нападників в даній ситуації було саме тією шкодою, яка виявилась необхідною та достатньою для негайного припинення посягання. Умислу на заподіяння смерті ОСОБА_5, у ОСОБА_4 в момент завдання ударів ножем потерпілому не було. ОСОБА_4 застосував ніж для зупинення протиправного нападу, а не для вбивства. Саме застосування ножу врешті зупинило протиправні дії потерпілого та його товаришів. Дії ОСОБА_4 щодо завдання шкоди ОСОБА_5 підпадають під ознаки необхідної оборони, без перевищення її меж, оскільки ОСОБА_4 правомірно захищався від протиправного нападу групи осіб. А отже, виключається кримінальна відповідальність ОСОБА_4 за спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5, тобто у суду є всі підстави, оцінивши досліджені докази, постановити виправдувальний вирок, який буде обґрунтованим та справедливим.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та просить її задовольнити і залишити без задоволення апеляцію захисника, засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_11, які підтримали апеляцію захисника і просять вирок суду скасувати та постановити щодо ОСОБА_4 виправдувальний вирок, потерпілу ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_3, які підтримали апеляцію прокурора, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій, заслухавши виступи в дебатах учасників судового розгляду та виступ засудженого з останнім словом, колегія суддів вважає, що апеляції до задоволення не підлягають.

Зі змісту апеляції захисника вбачається, що на думку сторони захисту, ОСОБА_4 06.02.2011 року під час вчинення інкримінованих йому органами досудового слідства дій, внаслідок яких була заподіяна смерть потерпілому ОСОБА_6, перебував в стані необхідної оборони.

Колегія суддів з даними твердженнями апеляції захисника не погоджується. З матеріалів справи вбачається, що після того, як ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя та їх дії були припинені ОСОБА_12, остання завела ОСОБА_4 у двір його будинку, а потім в літню кухню, де обтерла йому кров на обличчі та залишивши його вийшла на дорогу. Тобто, ОСОБА_4 перебував у літній кухні на подвірї свого будинку і ніяких погроз його життю чи здоровю в цей час зі сторони потерпілого ОСОБА_6 не було.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт бійки поблизу подвіря ОСОБА_4, факт того, що ОСОБА_4 забрала та завела в подвіря ОСОБА_12. Удари ножем ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 після повернення зі свого подвіря на дорогу. Ці обставини не заперечував і сам ОСОБА_4.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що після його побиття, у ОСОБА_4 виник умисел на протиправне заподіяння смерті нападаючим. Про це свідчать всі його подальші дії. Зокрема, той факт, що удари ножем ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 після повернення з свого подвіря, коли бійка вже закінчилася та пройшло приблизно через 10 15 хвилин. Ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_14, що приймали участь в бійці та ОСОБА_13, який участі в бійці не приймав, а намагався її припинити. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляції захисника щодо перебування ОСОБА_4 в стані необхідної оборони під час заподіяння ударів ножем потерпілому ОСОБА_6.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності до цього певної підстави, яка характеризується наявністю двох елементів : вчинення особою суспільно-небезпечного посягання та необхідністю його негайного відвернення чи припинення. Лише за наявності цих елементів може йти мова про необхідну оборону. В разі, коли після вчинення суспільно-небезпечного посягання, яке вже закінчилося, пройшов певний проміжок часу, і особа щодо якої було застосоване протиправне насильство, заподіює нападнику шкоду, стан необхідної оборону у даної особи відсутній, поскільки відсутній елемент негайного відвернення або припинення суспільно-небезпечного посягання.

На момент заподіяння ударів ножем ОСОБА_6, пройшло приблизно 10 15 хвилин після бійки, підчас якої, в тому числі і ОСОБА_6, були заподіяні ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Зазначені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_4 під час заподіяння ударів ножем потерпілому ОСОБА_6 стану необхідної оборони. Його дії в даному випадку були умисними та спрямовані на умисне заподіяння смерті його кривдникам з метою помститися їм за побиття.

Безпідставними знаходить колегія суддів і доводи апеляції прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання : у межах санкції статті КК що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду, при постановленні вироку щодо ОСОБА_4 та призначенні йому покарання, судом першої інстанції належним чином виконані вимоги ст. 65 КК України. Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та фактичні обставини справи, зокрема те, що дії ОСОБА_4 були спровоковані неправомірною поведінкою щодо нього потерпілого. З врахуванням зазначених даних судом призначено покарання ОСОБА_4 в межах санкції статті, за якою його визнано винним. На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції засудженому ОСОБА_4 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає подані по справі апеляції безпідставними, а вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим і тому знаходить за необхідне апеляції залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 21.06.2012 року щодо ОСОБА_4, без змін.

С У Д Д І :