У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Тенюха В.П.

суддів Калиняк О.М., Урдюк Т.М.

з участю прокурора Ковальчука Т.О.

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за апеляцією ОСОБА_1 на вирок і постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець

м. Львова, проживає у м. Львові,

АДРЕСА_1,

засуджений за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід взяття під варту залишено засудженому без зміни.

Строк відбуття покарання засудженим постановлено рахувати з 02 жовтня 2008 року, тобто з часу його фактичного затримання.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 02 жовтня 2008 року близько 15 год. 40 хв. з метою вчинення крадіжки проник у будинок № 39 на території дачного кооперативу "Ветеран" дачного масиву "Підголоско" у м. Львові й повторно таємно намагався викрасти звідти майно ОСОБА_2, однак злочину до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину.

Постановою суду від 29 грудня 2009 року матеріали справи по епізодах вчинення крадіжок 22 січня 2008 року з кв.103 на вул. Масарика,2 у м. Львові у ОСОБА_3, 09 лютого 2008 року з кв.15 на вул. Грінченка,10б у м. Львові у ОСОБА_4, 11 вересня 2008 року з кв.70 на вул. Мазепи,13 у м. Львові у ОСОБА_5 виділено в окреме провадження та повернуто прокуророві Шевченківського р-ну м. Львова для проведення додаткового розслідування.

На вирок суду засуджений подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати й направити справу на новий судовий розгляд в зв'язку з істотним порушенням КПК. В обґрунтування апеляції покликається на такі доводи: суд засудив його лише зі слів потерпілої ОСОБА_2, свідків у судове засідання не викликали; понятими були працівники міліції, на відтворенні обстановки та обставин події він не показував нічого. Виділення матеріалів справи по окремих епізодах відбулося без його згоди; вирок не відповідає вимогам закону, побудований на припущеннях; суд взяв до уваги як обтяжуючі покарання обставини, не передбачені законом.

ОСОБА_1 оскаржив також постанову суду від 29 грудня 2009 року про повернення на додаткове розслідування матеріалів справи по епізодах вчинення решти інкримінованих йому крадіжок. Вважає постанову суду незаконною й просить її скасувати. Покликається на те, що виділення матеріалів справи не відповідає вимогам ч.2 ст. 26 КПК України; надалі це призведе до затягування розгляду справи та неправильного застосування кримінального закону, оскільки в разі визнання його винним покарання буде призначене на підставі ст. 71 КК України, а не ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку й постанови без зміни, а апеляції - без задоволення, обговоривши наведені в апеляції доводи й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у злочині, передбаченому ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Так, в судовому засіданні в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_2 показала, що 02 жовтня 2008 року близько 06 год. 30 хв. вона повернулася додому, в дачний будинок №39 у кооперативі "Ветеран", і виявила, що ОСОБА_6, який доглядає за її будинком, затримав на місці вчинення злочину і закрив у вольєрі ОСОБА_1 Останній намагався викрасти з її будинку дві сумки з належними їй речами, а також її мобільний телефон (т.3 а.с.47-48).

Обставини вчинення засудженим 02 жовтня 2008 року злочину підтверджуються також показаннями очевидця злочину - свідка ОСОБА_7, даними на досудовому слідстві й перевіреними в судовому засіданні, про те, що 02 жовтня 2008 року близько 15 год. 40 хв., в будинку ОСОБА_2 (за яким він доглядав) він виявив невідомого йому чоловіка (ОСОБА_1В.). В руках останнього знаходилися одяг та дві сумки з речами. Він затримав ОСОБА_1 і закрив його у вольєрі. ОСОБА_1 з кишені куртки витяг мобільний телефон і попросив його (ОСОБА_6В.) цей телефон викинути, щоб не показувати працівникам міліції. Коли він відмовився це зробити, ОСОБА_8 кинув телефон на землю за газовий балон (т.2 а.с.44-46).

На очній ставці з підозрюваним ОСОБА_1 свідок ОСОБА_7 дав аналогічні наведеним показання (т.2 а.с.47-48), а 06 жовтня 2008 року в ході відтворення обстановки та обставин події ОСОБА_1 детально розповів про обставини вчинення ним злочину (т.2 а.с.65-66).

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, а доводи засудженого про непричетність його до вчинення крадіжки чужого майна до уваги не бере як безпідставні.

З дотриманням вимог ст. 323 КПК України суд правильно обґрунтував вирок на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, в тому числі на показаннях потерпілої ОСОБА_2, даних в судовому засіданні, та показаннях свідка ОСОБА_7, даних на досудовому слідстві й перевірених в судовому засіданні відповідно до ст. 306 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи також встановлено, що будь-яких порушень вимог кримінально-процесуального закону при проведенні відтворення обстановки і обставин події 06 жовтня 2008 року допущено не було. Як вбачається з протоколу слідчої дії, остання була проведена з дотриманням вимог ст. 194 КПК України, з участю ОСОБА_1 і в присутності понятих. ОСОБА_1 підписав протокол слідчої дії й жодних зауважень при цьому не висловив (т.2 а.с.65-66). Таким чином даний доказ відповідає критерію допустимості.

Твердження апелянта про те, що вирок побудований на припущеннях і не відповідає вимогам закону, є надуманими і колегія суддів їх до уваги не бере.

Покарання засудженому призначене судом з дотриманням вимог ст. 65, ч.3 ст. 68 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та обране з врахуванням усіх даних про особу засудженого.

Дані про те, що підсудний раніше притягався до кримінальної відповідальності, вину не визнав і у вчиненому не розкаявся, наведені у вироку для характеристики підсудного і не враховані судом як обставини, що обтяжують покарання.

Навпаки, призначивши підсудному покарання, наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст. 185 КК України, суд врахував відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст.ст. 321-339 КПК України, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Колегія суддів вважає безпідставними і доводи апеляції щодо незаконності постанови суду про виділення в окреме провадження та повернення на додаткове розслідування матеріалів справи по епізодах вчинення крадіжок 22 січня 2008 року з кв.103 на вул. Масарика,2 у м. Львові, 09 лютого 2008 року з кв.15 на вул. Грінченка,10б у м. Львові, 11 вересня 2008 року з кв.70 на вул. Мазепи,13 у м. Львові.

За результатами розгляду усіх обставин справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неповноту досудового слідства, проведеного по цих епізодах; врахував неможливість її усунення в судовому засіданні, а також те, що виділення матеріалів справи не може негативно відбитися на всебічності, повноті і об'єктивності дослідження і вирішення справи.

Постанова суду винесена з дотриманням вимог ст.ст. 26, 281 КПК України і підстав для її скасування немає.

Побоювання засудженого про те, що повернення матеріалів справи на додаткове розслідування в подальшому може призвести до затягування розгляду справи і неправильності застосування кримінального закону, є надуманим, оскільки у разі визнання засудженого винним ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається саме за сукупністю злочинів відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляції засудженого.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року щодо ОСОБА_1 та постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 Урдюк