Ухвала

іменем України 22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14.,

суддів ОСОБА_15., ОСОБА_16.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000993,

встановила:

вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя: АДРЕСА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 10 років позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Вказаним вироком засуджено також ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року цей вирок змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції, як на доказ вини обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - протокол одночасного допиту підозрюваних від 25 жовтня 2015 року, визнано його недопустимим.

Пом'якшено покарання засудженому ОСОБА_1, ухвалено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України на 9 років позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

Судові рішення, щодо ОСОБА_2 в касаційному порядку не оскаржуються.

ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України за наступних обставин.

16 жовтня 2013 року приблизно о 22 год. 30 хв. після сумісного вживання спиртних напоїв ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебували у стані алкогольного сп'яніння. Знаходячись на подвір'ї домоволодіння АДРЕСА_3, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла сварка під час якої ОСОБА_3 вийшов за територію цього домоволодіння, однак ОСОБА_2 і ОСОБА_1 наздогнали його. Після чого ОСОБА_2, діючи умисно, наніс ОСОБА_3 руками два удари по обличчю, від яких останній впав на землю, а ОСОБА_2 наніс удар правою ногою по тулубу потерпілого, правою рукою взяв ОСОБА_3 за волосся та головою вдарив об дерев'яний паркан. Далі ОСОБА_2, діючи умисно, в присутності ОСОБА_1, який усвідомлював протиправний характер його дій, взяв дерев'яну палицю, якою умисно наніс не менше двох ударів по тулубу потерпілого. ОСОБА_3 бажаючи уникнути подальшого побиття, направився по вул. Тельманана в бік вул. Будьоного. ОСОБА_1 діючи умисно, сумісно з ОСОБА_2, наздогнали потерпілого біля будинку АДРЕСА_4, де ОСОБА_2 наніс удар правою рукою по голові в область носу ОСОБА_3, а ОСОБА_1 знаходячись позаду потерпілого наніс один удар кулаком правої руки в область голови справа. Від таких дій потерпілий впав на узбіччя дороги на спину. Далі ОСОБА_2 продовжуючи свої злочинні дії скориставшись безпорадністю ОСОБА_3, який лежав на землі правою ногою наніс останньому удар по тулубу з лівої сторони та правою рукою по обличчю не менше 4 разів. Після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бажаючи приховати сліди скоєного злочину сумісно взяли потерпілого за ноги та стягли його з дороги на узбіччя, де ОСОБА_2 із значною силою правої руки наніс лежачому на землі потерпілому не менше 3-х ударів по голові в область правого вуха.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження у виді чисельних синців та саден на обличчі, крововиливів в м'які покрови голови, крововиливів під тверду та м'які мозкові оболонки, у речовину головного мозку, набряк мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть потерпілого настала від внутрішньо-черепної травми з крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилаючись при цьому на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення кримінального процесуального закону, неналежну, на його думку, оцінку доказів. Вважає показання свідків суперечливими. Вказує, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, а тому підлягає скасуванню і його ухвала.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна, на думку засудженого, оцінка доказів у провадженні, не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі засуджений, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який зазначив про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в районному суді. Тому, при розгляді касаційної скарги, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Як убачається з вироку, свої висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за викладених у вироку обставин, доведено об'єктивними доказами, які зібрані у передбаченому законом порядку, є допустимими.

Зокрема, висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання засудженого ОСОБА_1, який вину не визнав, зазначив, що тілесні ушкодження ОСОБА_3 не спричиняв, лише допомагав ОСОБА_2 стягнути потерпілого з дороги до узбіччя.

Проаналізовано судом і показання іншого засудженого ОСОБА_2, який визнав, що спричиняв удари потерпілому, зазначив, що не пам'ятає чи наносив ОСОБА_3 удари ОСОБА_1 Правильно взято судом до уваги протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_2, під час якого, в присутності захисника ОСОБА_4, засуджений стверджувально вказував про нанесення ним та ОСОБА_1 ударів потерпілому.

Правильно суд поклав в основу вироку і покази свідків: ОСОБА_5, яка повідомила, що бачила як ОСОБА_1 наніс 3-4 удари кулаком в ділянку голови потерпілому, а ОСОБА_2 бив ногами по тулубу останнього, після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 потягли потерпілого за ноги на узбіччя дороги, де ОСОБА_1 наніс ще два удари потерпілому; ОСОБА_6, яка зазначила, що бачила як ОСОБА_1 наніс близько 5 ударів потерпілому; ОСОБА_7 який вказав, що бачив, як двоє хлопців один високий на зріст другий менший стягнули людину на узбіччя дороги і пішли; ОСОБА_8, яка повідомила, що зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 дізналася про побиття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 невідомого їй ОСОБА_2.

Проаналізовано і досліджено судом рапорт оперативного чергового Васильківського РВ ГУМВС України Дніпропетровської області від 17.10.2013 року про надходження до чергової частини райвідділу повідомлення про те, що на узбіччі дороги знаходиться труп невідомого чоловіка з тілесними ушкодженнями характерними для ДТП.

Також судом дано належну оцінку протоколу огляду місця події від 17.10.2013 року з фототаблицею; протоколу огляду трупа від 17.10.2013 року з фототаблицею; лікарському свідоцтву про смерть № 137 від 18.10.2013 року, згідно якого смерть потерпілого настала від крововиливу під оболонку та в речовину головного мозку, внутрішньо-черепної травми.

Взято судом до уваги и висновок судово-медичного експерта № 137-2013 року, згідно якого тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету або при ударі об такий предмет та у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Проаналізовано судом и протокол огляду речей від 18.10.2013 року, згідно якого мати ОСОБА_10 - ОСОБА_11 в присутності понятих надала одяг та взуття ОСОБА_1, в якому останній був одягнутий 16.10.2013 року, під час огляду на правому рукаві куртки виявлена речовина темно-коричневого кольору, також пляму коричневого кольору виявлено на передній верхній частині представлених джинсів. А згідно висновку судово-медичного експерта-імунолога № 893 від 6 листопада 2013 року та висновку судово-медичної молекулярної генетичної експертизи № 364 від 27 листопада 2013 року на досліджених брюках обвинуваченого ОСОБА_1 знайдена кров людини, яка походить від потерпілого ОСОБА_3 з ймовірністю не менше 99,99979%.

Правильно здійснено судом і посилання на протокол проведення слідчого експерименту від 17.10.2013 року, згідно якого свідок ОСОБА_5 в присутності педагога та судово-медичного експерта чітко заявляла сама про нанесення ударів потерпілому в ділянку голови ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Крім того досліджено і протокол проведення слідчого експерименту від 21.10.2013 року, який проводився за участю ОСОБА_1, його захисника ОСОБА_12 і судово-медичного експерта. ОСОБА_1 вказував на місця біля паркану будинку АДРЕСА_3 та біля будинку АДРЕСА_4, де ОСОБА_2 наносив удари потерпілому руками по обличчю у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Взято судом до уваги висновки експерта № 19/137-2013р./2013р «Е» Дод, № 20/137-2013р./2013р «Е» Дод, № 21/137-2013р./2013р «Е» Дод, № 22/137-2013р./2013р «Е» Дод, № 226-2013р. «Е»;

Судом досліджено рапорт начальника СВ Васильківського РВ від 18.10.2013року, згідно якого під час проведення оперативно-розшукових заходів за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_3, в ході перевірки встановлено, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до їх затримання був намір виїхати за межі району з метою переховування від слідства та суду.

Взято до уваги постанову про визнання речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження від 28.11.2013 року куртку, джинси та кросівки ОСОБА_1; два фрагменти дерев'яного паркану; куртку, джинси, кофту, футболку та кросівки ОСОБА_2

У вироку суд дав належну оцінку всім зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому доводи про незаконність засудження безпідставні. Критичну оцінку окремих доказів суд належним чином вмотивував.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд обґрунтовано змінив вирок суду в частині призначеного ОСОБА_13 покарання, в бік його пом'якшення та правильно виключив посилання на доказ вини обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - протокол одночасного допиту підозрюваних від 25 жовтня 2015 року і визнав його недопустимим.

Всі доводи апеляцій, в тому числі і засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_12 належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано змістовні відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16