Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1949/15
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
26.11.2015 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження №0005142 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2015, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, який має малолітню дитину, раніше судимий: - вироком Подільського районного суду м. Києва від 10.03.2009 за ст. 198 КК України на 1 рік позбавлення волі; - вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2009 за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі (вироком Апеляційного суду м. Києва від 26.06.2009 вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2009 - скасовано та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі), звільнений 26.08.2011 з Піщанської ВК №59 на підставі ЗУ «Про амністію у 2011 році»; - вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.07.2012 за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; - вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.10.2012 р. за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, на 3 роки позбавлення волі, звільнений 11.06.2014 з Бучанської ВК №85 на підставі ст. 81 КК України (невідбутний строк покарання - 11 місяців),
- визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_7 , будучи особою, раніше судимою, у якого судимість в установленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став, повторно вчинив таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

Як зазначено у вироку, 23.07.2015 у ОСОБА_7 виник умисел з корисливих мотивів, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна.
Цього ж дня, приблизно об 11 год. 07 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з кафе «Мафія», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 24, в салоні автомобіля марки Мітсубіші Грандіс, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, у якого вже було розбите заднє праве вікно, побачив чорну шкіряну сумку, яка знаходилась між сидіннями. В цей час у останнього виник злочинний умисел на таємне, повторне, викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_7 підійшов до вищезазначеного автомобіля, який належить ОСОБА_8 , та, потрапивши через розбите заднє праве вікно до салону зазначеного автомобіля, таємно, повторно викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: шкіряну сумку фірми GORAND чорного кольору, вартістю 816 гривень 66 копійок, в якій знаходився паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ключі від квартири та особисті документи, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився майном на власний розсуд.Безпосередньо після викрадення чужого майна, ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, та застосувати до нього ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував обставини, що пом`якшують покарання, такі, як щире каяття, характеристику з місця проживання, заяву потерпілого щодо відсутності претензій з його боку та надання згоди на підписання мирової угоди, а також наявність неповнолітньої дитини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції визнано недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують його особу, з урахуванням чого, на підставі ч.3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції обмежений оцінкою цих же положень.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність, відповідно до положень КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненогозлочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше неодноразово судимий, вчинив злочин більш аніж через рік після останнього звільнення з місць позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом`якшує його покарання - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів та прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції недостатньо враховані обставини, що пом`якшують покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції зазначені дані врахував, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі обвинуваченого, надав їм правову оцінку і призначив таке покарання, яке є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим ОСОБА_7 до апеляційного суду не надано, а відсутність з боку потерпілого претензій, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не є обставиною, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Що стосується прохання обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо скасування вироку суду, то колегія суддів вважає його необґрунтованим, оскільки при перевірці кримінальної справи, будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено, не зазначив їх і обвинувачений в апеляційній скарзі.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для застосування ст. 75 КК України, як про це ставить питання обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 ч.1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2015 щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді: