Справа № 539/4085/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним в кримінальному провадженні №0001425 від 25.11.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше судимого:

29.09.2014 року Сребнянським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 213 КК україни до 150 год. громадських робіт. 31.12.2014 року знятий з обліку по відбуттю покарання;

30.09.2015 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 1700 грн., який на час розгляду справи не сплатив.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
1 листопада 2015 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи поблизу ЗОШ №4 , що в м. Лубнах по вул. Л.Толстого, 72, вирішив шахрайським шляхом заволодіти мобільним телефоном Samsung GT-S 5660 у свого занйомого ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 , повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , під приводом здійснення дзвінка, заволодів мобільним телефоном останнього Samsung GT-S 5660, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи від 17.11.2015 року 460 грн. 00 коп., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчиненому повторно.

25.11.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому діяння. Угодою передбачено, що на день її підписання матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована повністю. Також в угоді констатовано факт примирення між потерпілим та підозрюваним, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік, покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду від 30.09.2015 року у виді штрафу у розмірі 1700 грн. виконувати окремо. При призначенні покарання враховано, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується позитивно, добровільно відшкодував заподіяні збитки.

Судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України, а потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди. Укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони дійсно примирились, що підтверджено ними в судовому засіданні, та погодили вид і розмір покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст.314, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи.

Вирок Лубенського міськрайонного суду від 30.09.2015 року у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. виконувати окремо.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон Samsung GT-S 5660 що знаходиться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1