печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,-

В С Т А Н О В И В :

05.10.2015 захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, в обґрунтування якої зазначив наступне.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2015 у справі № 757/31257/15-к скасовано постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 18.08.2015 та зобов`язано уповноваженого прокурора у відповідності до ст. 220 КПК України розглянути клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 10.08.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_7 складу злочину, не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді.

Як зазначено в описово мотивувальній частині даної ухвали, постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання захисника є недостатньо вмотивована. Так, прокурор, відхиливши клопотання захисника, залишив поза увагою посилання останнього на те, що розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_7 слід обраховувати з дати направлення листа Генеральної прокуратури України від 03.03.2014р. № 14/1/1-38 вих.14 на адресу Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки ОСОБА_8 про те, що станом на 03.03.2014 правоохоронними органами України розпочато кримінальні провадження за фактами вчинення злочинів колишніми високопосадовцями, у т.ч. ОСОБА_9 , у ході розслідування яких встановлено факти привласнення значних сум державних активів та їх подальше протиправне переведення за межі України. Крім того, за твердженням Генеральної прокуратури України розслідуванням перевірялася причетність й інших високопосадовців до вчинення того ж злочину, зокрема ОСОБА_10 , «яким найближчим часом планується оголосити повідомлення про підозру».

Натомість, постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 25.09.2015 повторно відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 10.08.2015, як заявленого без достатніх підстав.

Зазначена постанова прокурора є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з грубими порушеннями норм матеріального і кримінального процесуального права України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, а також обставинам, встановлених згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2015 у справі № 757/31257/15-к.

Враховуючи загальні строки досудового розслідування, встановлені ч.2 ст. 219 КПК України, а також ч. 2 ст.8 КПК України та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» захист вважає, що розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обраховується з дати направлення листа ГПУ від 03.03.2014 №14/1/1-38вих-14. Цей строк не може становити більше дванадцяти місяців, а отже він сплинув 03 березня 2015 року. Така думка захисту підтверджується вищевказаною ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 757/31257/15-к.

Посилаючись на вищевказані обставини, необґрунтованість висунутої ОСОБА_5 підозри та положення ст.ст. 42, 46, 303, 304, 307 КПК України захисник просить:

- визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у нездійсненні уповноваженим прокурором Генеральної прокуратури України процесуальних дій з своєчасного закриття кримінального провадження № 0000368 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за відсутності в їх діяннях складу кримінального правопорушення, через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк.

- скасувати постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 25.09.2015 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000368;

- зобов`язати уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000368 вчинити дії, визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п.2. ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України.

Слідчий суддя заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3 в обґрунтування доводів та вимог скарги, прокурора ОСОБА_4 , який заперечував проти її задоволення, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, які полягає у нездійсненні процесуальних дій з своєчасного закриття кримінального провадження, яке він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк до закінчення строків досудового розслідування.

Судовим розглядом встановлено, що Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.09.2015 у справі № 757/31257/15-к скасовано постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 18.08.2015 про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 від 10.08.2015 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, за відсутністю в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_7 складу злочину, не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді.

Згідно описово мотивувальної частини вказаної ухвали, прокурор, відхиливши клопотання захисника ОСОБА_3 від 10.08.2015, залишив поза увагою посилання останнього на те, що розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_7 слід обраховувати з дати направлення листа Генеральної прокуратури України від 03.03.2014р. № 14/1/1-38 вих.14 на адресу Верховного представника Європейського Союзу з питань закордонних справ і політики безпеки ОСОБА_8 , тобто з часу застосування санкцій до вказаних осіб. З огляду на викладене слідчий суддя зобов`язав уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України в кримінальному провадженні № 0000368 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_5 від 10.08.2015 у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.

Згідно зі ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005р). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Проте, зміст оскаржуваної постанови беззаперечно вказує на те, що при розгляді клопотання захисника ОСОБА_3 від 10.08.2015 прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 всупереч вищевказаним положенням закону та уставленої практики Європейського суду з прав людини не були враховані обставини, викладенні в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 757/31257/15-к, а відтак доводи скарги захисника в цій частині заслуговують на увагу.

Натомість, статтею 307 КПК України визначений вичерпний перелік процесуальних рішень слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, при цьому правом визнавати бездіяльність чи дії прокурора та/або слідчого неправомірними слідчий суддя не наділений.

Не будучи наділеним правом щодо визнання дій слідчого неправомірними, слідчий суддя вважає недоцільним скасування оскаржуваної постанови, враховуючи, що обставини, на які посилається захисник ОСОБА_3 були предметом оцінки слідчого судді та отримали відповідну правову оцінку, а розгляд вказаного клопотання органом досудового розслідування втретє призведе лише до порушення розумних строків вчинення процесуальних дій.

Що стосується вимог скарги про зобов`язання уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000368 вчинити дії, визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п.2. ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, то не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності для прийняття відповідного процесуального рішення, а відтак і зобов`язати орган досудового розслідування вчинити дії, визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п.2. ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 308, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
в задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1