Провадження № 1-КП/522/1111/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2015 року
Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі
Судді ОСОБА_1
За участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чойбалсан, Монголія, громадянина України, освіта вища, одруженого, старшого офіцера відділу замовлень морської зброї РТО та навігаційної техніки управління кораблебудування Командування ВМС ЗС України, підполковника, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 413 ч. 2 КК України.
ОСОБА_5 будучи підполковником, старшим офіцером відділу замовлень морської зброї РТО та навігаційної техніки управління кораблебудування ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 82-84, 96 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1.3, 1.5, 4.4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року №359, зобов`язаний додержуватись вимог Конституції України, Законів України, Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження ним військової служби, не допускати вчинення злочинів, дбайливо використовувати військове майно, не допускати його втрати, знищення чи розкрадання, а також є відповідальним за збереження і правильну експлуатацію наданої йому у тимчасове службове користування і закріпленої за ним зброї та бойових припасів, не допускати ганебних вчинків, бути взірцем належної поведінки, виконуючи службові обов`язки, постійно мати зброю при собі.
24 вересня 2015 року ОСОБА_5 на потягу №092 сполученням «Костянтинівка-Одеса» повертався з району проведення антитерористичної операції із м. Костянтинівка Донецької області до м. Одеса.
Близько 05 години ранку 25 вересня 2015 року, підполковник ОСОБА_5 , рухаючись у вагоні №10 поїзду №092 сполученням «Костянтинівка-Одеса», на порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 4.4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року №359, не забезпечив збереження зброї та боєприпасів ввіреної йому для користування, поклавши їх на нижню праву полицю у рюкзак, внаслідок чого втратив ввірену йому для службового користування зброю - 9 мм пістолет Макарова ПМ серія НОМЕР_1 вартістю 1039 грн. 21 коп. та бойові припаси - патрони до вказаної зброї калібру 9 мм в кількості 16 шт. вартістю 9 грн. 25 коп., а всього озброєння загальною вартістю 1048 грн. 43 коп., внаслідок порушення правил їх зберігання, в умовах особливого періоду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 413 КК України за ознаками втрати ввіреної для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненого в умовах особливого періоду.
23 жовтня 2015 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 413 ч. 2 КК України. Сторони дійшли згоди щодо можливого застосування ст.ст. 69, 58 КК України та призначення підозрюваному ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 413 КК України, більш м`якого покарання ніж зазначено санкцією статті Особливої частини КК України, у виді службового обмеження на строк - 2 (два) роки, із відрахуванням 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення підозрюваного в дохід держави. Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, передбачених ст. 413 ч. 2 КК України та підтримав вищезазначену угоду. При цьому пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
Згідно вимог ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Дослідивши угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд переконавшись що, укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_5 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. А також перевіривши її на відповідність вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України та закону. Дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 413 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, очевидна неможливість визнання взятих на себе умов угоди відсутня, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст. 314, 468-470, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 413 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 58 КК України у вигляді службового обмеження на строк 2 /два/ роки, із відрахуванням 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення засудженого в дохід держави.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 491 гривень 04 копійки.
На вирок може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя місцевого Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .