Справа № 369/9220/15-к
Провадження № 1-кс/369/2044/15
У Х В А Л А

іменем України

08.09.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про незаконне затримання, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням про незаконне затримання.
Відповідно до ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 75, 76 КПК України, було визначено головуючого слідчого суддю по даному клопотанню ОСОБА_1 .
ОСОБА_5 вимоги клопотання мотивував тим, що 19.08.2015 року об 17 год. 00 хв. його було взято під варту працівниками Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області та доставлено до Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області. ОСОБА_5 вважає, що тримання його під вартою є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, та таким що порушує його права та свободи закріплені в Конституції України, іншими підзаконними актами, тому просив суд визнати його затримання від 19.08.2015 року незаконним, негайним та звільнити з під варти.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив суд задовольнити клопотання та звільнити його з під варти.

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_5 з під варти.

Прокурор в судовому засіданні клопотання не визнав, заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області в судове засідання не з`явився про час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали клопотання та метеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
У провадженні СВ Києво-Святошинського РУ ГУ МВС України в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002918 від 25.04.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.04.2001 оголошено розшук відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та змінено міру запобіжного заходу ОСОБА_5 з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на утримання під вартою і утримувати його під вартою в Київському слідчому ізолятору Державного департаменту Управління з питань виконання покарань до розгляду справи в Києво-Святошинсткому районному суді.
15.08.2014 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0002918, внесеного до ЄРДР України від 25.04.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року).

19.08.2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взятий під варту на виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.04.2001 р.

Стаття 206 КПК України (в редакції 2012 року) визначає кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
З ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст.ст. 5 і 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, жодна особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом та судовим органом, створеним відповідно до закону.
Відповідно до чи. 1 ст. 208 уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
12.11.2014 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 . Ухвала діяла до 10.06.2015 року.
10.06.2015 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без розгляду, оскільки підозрюваний станом на 10.06.2015 року до суду був не доставлений.
Згідно ч. 4 ст. 190 КПК України слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно матеріалів кримінального провадження прокурор повторно про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 не звернувся до суду.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільненню з під-варти негайно.
Керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 190, 206, 208, 211, 369-372, 376 КПК України слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про незаконне затримання - задовольнити.
Визнати затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002918 за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року) незаконним, у зв`язку з чим звільнити останього з під-варти негайно.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1