Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/190/15-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження № 0000080 від 17.01.2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рудня-Бистра Олевського району Житомирської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, інваліда другої групи загального захворювання, пенсіонера, не працюючого, не депутата, судимого: 08.05.2012 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
16 серпня 2012 року, об 09 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, які забороняють водія керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мопедом, марки «Альфа Спарк», моделі «SP-50 С-1А» без державного номерного знаку, який знаходився в технічно справному стані, і перевозячи пасажира - свою дружину ОСОБА_6 та рухаючись по правій частині проїзної смуги дорожнього руху автодороги, сполученням с.Радовель Рудня Радовельська Олевського району, в напрямку с.Радовель Олевського району Житомирської області, на відстані, близько 1.5 км., від с.Радовель Олевського району Житомирської області, в порушення вимог п.п.1.10; та п.12.1 Правил дорожнього руху України (дорожня обстановка, дорожні умови), які зобов`язують водія в установлених межах обирати швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки (стан поверхні проїзної частини), щоб мати змогу постійно контролювати свій рух та безпечно керувати транспортним засобом, через понижену швидкість реакції і уваги, яка виникла в наслідок алкогольного сп`яніння, де ОСОБА_3 , не вибравши безпечної швидкості руху та завчасно не помітивши вибоїни на правій частині проїзної смуги дорожнього руху зазначеної автодороги, в результаті чого вчасно не зманеврував, з метою уникнення в`їзду у вказану вибоїну, і не впоравшись з керуванням в`їхав у останню та допустив падіння керованого ним мопеду марки «Альфа Спарк», моделі «SP-50 С-1А» без державного номерного знаку.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда,марки «Альфа Спарк», моделі «SP-50 С-1А» без державного номерного знаку, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лівої тім`яно-скроневої ділянки голови; садна обличчя, лівої руки та ноги; підшкірної гематоми лоба; лінійного перелому тім`яно-скроневої кістки зліва; забою головного мозку, які відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи за № 70 від 18.04.2013 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення вимог п.2.9 «а»; пп.1.10; п.12.1 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_3 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні з участю захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю. Та надав суду показання по суті вчиненого ним кримінального правопорушення, підтвердивши те, що він дійсно 16.08.2012 року, вживши разом із своєю дружиною (потерпілою) ОСОБА_6 , алкогольних напоїв, об 09.00 годині, цього ж дня керував мопедом, марки «Альфа Спарк», моделі «SP-50 С-1А» без державного номерного знаку, який знаходився в технічно справному стані, перевозячи як пасажира ОСОБА_6 Рухаючись по правій частині проїзної смуги дорожнього руху автодороги, сполученням с.Радовель - Рудня Радовельська Олевського району, в напрямку с.Радовель Олевського району Житомирської області, на відстані, близько 1.5 км., від с.Радовель Олевського району Житомирської області, не вибравши безпечної швидкості руху, він не помітив вибоїни, яка була на правій частині проїзної смуги дорожнього руху зазначеної автодороги, і не зміг вчасно зманеврувати, щоб уникнути в`їзду у вказану вибоїну, не впорався з керуванням та в`їхав у вибоїну і допустив падіння керованого ним мопеду марки «Альфа Спарк», моделі «SP-50 С-1А» без державного номерного знаку. В результаті ДТП, що виникла він та його дружина ОСОБА_6 , отримали тілесні ушкодження. Сам особисто він викликав швидку медичну допомогу, викликав працівників міліції та проводив оплату за лікування своєї дружини ОСОБА_6 , і у повному обсязі відшкодував потерпілій моральну (немайнову) шкоду, завдану своїми необережними діями та добровільно відшкодував витрати держави на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Посвідчення на право керування транспортними засобами він не має. Погоджується на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх необережних дій, що були ним вчинені, запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, стан здоров`я, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, добровільне відшкодування шкоди, як потерпілій так і державі, застосувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання і надати можливість виправитися без ізоляції від суспільства.

Потерпіла ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явилася подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження, по обвинуваченню ОСОБА_3 , у її відсутність. (а.с.11). Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої ОСОБА_6 , що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він своїми необережними діями вчинив необережне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, вчинене проти безпеки руху та експлуатації транспорту, що виразилося в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій ОСОБА_6 , тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Разом із тим, при визначенні міри і виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує і те, що він раніше судимий, вчинив необережне кримінальне правопорушення під час іспитового строку із необережності, перебуває у цивільному шлюбі, не працюючий, хворіє на хронічне захворювання (діагноз: В 90.9), і потребує постійного лікування та догляду в умовах Житомирського обласного протитуберкульозного диспансеру (а.с.49), є інвалідом ІІ-ї групи загального захворювання, внаслідок якого ОСОБА_3 , протипоказане фізичне та нервово-психічне навантаження, переохолодження (а.с.50), по місцю проживання характеризується посередньо, його вік та його ставлення до вчиненого, а також з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та повне, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій, і державі, яка понесла витрати на лікування потерпілої від цього злочину, повне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, надання показань в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незмінними, сам отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок ДТП. Враховується, судом і та обставина, що потерпіла претензій як матеріального так і морального характеру до обвинуваченого не має, у зв`язку з відшкодуванням завданих збитків, що свідчить про його не байдужість щодо наслідків від вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений порушень порядку та умов відбування покарання за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.05.2012 року не допускав, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, його прохання та клопотання захисника обвинуваченого щодо можливості призначення кримінального покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, думки прокурора, суд приходить до висновку, що зазначені дані в їх сукупності дають можливість прийти до висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 , основного покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України і призначення більш м`якого покарання ніж передбачене ч.2 ст.286 КК України, призначивши його у порядку ст.ст.71, 72 КК України, у виді штрафу без застосування додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_3 , посвідчення на право керування транспортними засобами не має.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_7 , та попередження вчинення нових злочинів.

Крім того, приймаючи до уваги, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.05.2012 року (а.с.36-42), ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки та покладенням на ОСОБА_3 , обов`язків, передбачених ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України, а також того, що ОСОБА_3 , в період іспитового строку вчинив необережне кримінальне правопорушення, суд на підставі ч.3 ст.72 КК України вважає, що дані вироки слід виконувати самостійно.

Оскільки приписами ч.3 ст.72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

За таких обставин, вирок Олевського районного суду Житомирської області від 08.05.2012 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки та покладенням на ОСОБА_3 , обов`язків, передбачених ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України, підлягає самостійному виконанню, оскільки складанню не підлягає.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню витрати на користь держави за проведення експертиз, в розмірі 685.40 грн.(а.с.28, 29).

Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.100, 124, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50-53, 63, 65-67, 69, 71, 72, 75, 76, ч.2 ст.286 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за ч.2 ст.286 КК України покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком приєднати повністю невідбуте покарання за попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.05.2012 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_3 , у виді трьох років позбавлення волі та штрафом у розмірі двісті п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн., 00 коп., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання, з випробуванням із встановленням йому двох років іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_3 за цим вироком, та покарання у виді позбавлення волі, призначене ОСОБА_3 , згідно вироку Олевського районного суду Житомирської області від 08 травня 2012 року виконувати самостійно.

Призначений штраф, відповідно до ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити у місячний строк, після набрання вироком законної сили, про що повідомити відповідний суд шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню: мопед, марки «Альфа Спарк», моделі «SP-50 С-1А» без державного номерного знаку, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 повернути власнику - ОСОБА_6 .

Матеріали кримінального провадження № 0000080 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/190/15-к.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь держави кошти в сумі 685 (шістсот вісімдесят п`ять) грн., 40 коп., витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити без змін особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1