АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-167/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст.82 КК ОСОБА_1
України Доповідач в апеляційній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року судова палата у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ятченка М.О.

суддів Неділька М.І., Євтушенка В.Г.

за участю :

прокурора Свищ Л.А.

розглянула справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 7 липня 2009 року., якою в задоволенні подання адміністрації ВК-62 та спостережної комісії Придніпровського райвиконкому м.Черкаси відносно засудженого ОСОБА_3, стосовно вирішення можливості заміни не відбутої частини строку покарання більш м'яким у вигляді виправних робіт -відмовлено.

З матеріалів справи та постанови суду вбачається, що Черкаською ВК-62 та спостережною комісією Придніпровського райвиконкому м.Черкаси до Придніпровського районного суду м. Черкаси направлено подання про вирішення можливості заміни засудженому не відбутої частини покарання більш м'яким у вигляді виправних робіт відносно засудженого : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше судимого 18.04.2007 року Жашківський районним судом Черкаської області за ст.185 ч.3, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

По даній справі засуджений : 26.06.2007 р. Жашківський районним судом Черкаської області за ст.186 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2007 року вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 26.06.2007 року в частині кваліфікації ст.186 ч.3 КК України змінено та визначено за ст.185 ч.3 - 4 роки позбавлення волі.

Відмовляючи в задоволенні вищезазначеного подання суд послався на те, що засуджений ОСОБА_3 в установі ВК - 62 перебуває з 07.02.2007 року, хоча стягнень і не мав, але на початковому етапі відбуття покарання не проявляв себе з позитивного боку, перебуваючи в СІЗО він також заохочень не мав. Заохочення він почав отримувати лише тоді, коли наблизився термін заміни не відбутої частини строку покарання більш м'яким у вигляді виправних робіт. Враховуючи, що засудженому давалась можливість проявити сумлінне ставлення до законодавства України, шляхом застосування до нього умовного покарання, яке він не використав, та повторно став на злочинний шлях, та те, що під час відбуття покарання ОСОБА_3 тривалий час своє сумлінне ставлення до роботи не проявляв, а став проявляти добросовісне ставлення до праці, лише безпосередньо перед тим, як пройшло достатньо часу для заміни не відбутої частини строку покарання більш м'яким у вигляді виправних робіт, суд оцінює його поведінку не як підтвердження виправлення та перевиховання засудженого, а як намагання уникнення ним повного відбуття покарання.

За таких обставин суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, протягом всього строку відбування покарання, що він твердо став на шлях виправлення, а тому подання адміністрації ВК - 62 та спостережної комісії Придніпровського райвиконкому м.Черкаси не підлягає задоволенню.

В апеляції засуджений ОСОБА_3, посилаючись на незаконність винесеної судом постанови, просить її скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Заслухавши доповідача та прокурора, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції судова палата вважає, що апеляція підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із наступних підстав.

Висновок про те, що засуджений не став на шлях виправлення, суд обґрунтовує тим, що він намагається уникнути повного відбуття покарання, оскільки, - як зазначено у постанові, - засуджений, перебуваючи в СІЗО та на початковому етапі відбуття покарання не мав заохочень, не проявляв себе з позитивного боку та не проявляв сумлінного ставлення до праці, а почав отримувати заохочення лише коли наблизився термін заміни не відбутої частини строку покарання більш м'яким у вигляді виправних робіт, а також, що засуджений не використав надану йому можливість «умовного покарання» (застосування щодо нього звільнення від відбування згідно ст.75 КК України) і повторно «став на злочинний шлях». Такі висновки є не припустимими, оскільки суперечать загальним принципам виконання кримінальних покарань, законності, справедливості, гуманізму, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки засудженого, гарантій захисту прав засудженого та його законних інтересів.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м'яким » у п.18 звертає увагу судів на те, що в постанові про заміну не відбутої частини покарання більш м'яким, необхідно обов'язково викладати суть подання органу, який відає виконанням покарання і спостережної комісії, мотиви прийнятого рішення й дані, що були підставою для задоволення клопотання або відмови в цьому.

В оскаржуваній постанові фактично не зазначено конкретно суть подання, його мотиви і обґрунтування, яким судом не дано належної оцінки при постановленні рішення про відмову в його задоволенні. Це свідчить про те, що подання розглянуто неналежно, а рішення постановлено поспішно, без врахування всіх обставин справи.

Разом з тим, у поданні адміністрації ВК - 62 та спостережної комісії Придніпровського райвиконкому м.Черкаси про заміну не відбутої частини покарання більш м'яким у виді виправних робіт на підставі ст.82 КК України щодо ОСОБА_3 зазначається, що він відбув більше 1/2 частини строку покарання, зарекомендував себе позитивно, стягнень не мав, не допускав порушень режиму утримання та відбування покарання, до суспільно корисної праці відносився сумлінно за що 3 рази заохочувався, дотримувався встановлених правил поведінки та розкладу дня установи, провину визнає, став на шлях виправлення, працездатний і йому ПОП «Деркачів Хутір» с.Тетерівка Жашківського району Черкаської області гарантував працевлаштування.

За таких обставин постанова судді підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого, при вирішенні подання і зокрема питання, чи став засуджений на шлях виправлення, слід враховувати дані про особу і поведінку засудженого, його ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не лише на початковому етапі відбуття покарання.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Придніпровського районного суду м.Черкаси від 7 липня 2009 року, якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації ВК - 62 та спостереженої комісії Придніпровського райвиконкому м.Черкаси відносно засудженого ОСОБА_3, стосовно вирішення можливості заміни не відбутої частини строку покарання більш м'яким у вигляді виправних робіт - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Головуючий:

Судді: