Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 січня 2016 року кримінальну справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 та потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2014 року.

За вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2012 року засуджено:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк шість років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 зазначеного Кодексу на строк п`ять років десять місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно на строк шість років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, такого, що має судимість за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2007 року (з урахуванням ухвали апеляційного суду Запорізької області від 20 червня 2007 року), яким його засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю три роки,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк шість років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на строк п`ять років одинадцять місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів на строк шість років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Руставі Республіки Грузії, мешканця АДРЕСА_3 , громадянина Республіки Грузія, такого, що має судимість за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2006 року, яким його засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК, із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю три роки,

до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк п`ять років один місяць із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК на строк п`ять років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів на строк п`ять років один місяць із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років сім місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кірса Кіровської області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, такого, що не має судимості,

за ч. 5 ст. 185 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в солідарному порядку в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_16 9398 грн, ОСОБА_17 9280 грн, ОСОБА_18 135 763,28 грн, ОСОБА_19 13 959 грн, ОСОБА_20 11 252 грн, ОСОБА_21 394 150 грн, ОСОБА_22 26 255 грн, ОСОБА_23 3069 грн, ОСОБА_24 1400 грн, ОСОБА_25 7600 грн, ОСОБА_26 5000 грн, ОСОБА_12 300 000 грн, ОСОБА_27 1400 грн, ОСОБА_28 58 846 грн, ОСОБА_29 13 000 грн, ОСОБА_30 41 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_31 15 300 грн, ОСОБА_32 15 700 грн, ОСОБА_33 14 000 грн, ОСОБА_34 25 000 грн, ОСОБА_35 37 000 грн, ОСОБА_36 7415 грн, ОСОБА_37 6506,50 грн, ОСОБА_38 14 250 грн, ОСОБА_39 2399 грн, ОСОБА_40 160 911 грн, ОСОБА_41 20 150 грн, ОСОБА_42 62 000 грн, ОСОБА_43 25 150 грн, ОСОБА_44 30 562,44 грн, ОСОБА_45 20 000 грн, ОСОБА_46 15 000 грн, ОСОБА_11 10 000 грн, ОСОБА_47 49 200 грн, ОСОБА_48 12 000 грн, ОСОБА_49 39 360 грн, ОСОБА_50 5250 грн, ОСОБА_51 800 грн, ОСОБА_52 4200 грн, ОСОБА_53 17 810 грн, ОСОБА_54 800 грн, ОСОБА_55 21 784 грн, ОСОБА_56 1600 грн, ОСОБА_57 8000 грн, ОСОБА_58 26 367 грн, ОСОБА_59 8360 грн.

Апеляційний суд Харківської області 11 липня 2013 року скасував вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання, а також у частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_35 і постановив свій вирок, яким призначив покарання у виді позбавлення волі:

- ОСОБА_14 : за ч. 5 ст. 185 КК на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів остаточно на строк вісім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- ОСОБА_7 : за ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років три місяці із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів на строк сім років три місяці із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- ОСОБА_8 : за ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років три місяці із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а на підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів на строк сім років три місяці із конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк сім років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Стягнуто із засуджених ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_35 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 959,08 грн, а також моральної 120 000 грн.

У решті вирок щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та у повному обсязі щодо ОСОБА_9 залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ 22 квітня 2014 року скасував вирок апеляційного суду у зв`язку з м`якістю призначеного усім засудженим покарання та безпідставністю звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК і направив справу на новий апеляційний розгляд.

Той же апеляційний суд 01 вересня 2014 року скасував вирок місцевого суду в частині призначеного засудженим покарання і постановив свій вирок, яким призначив покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є їх власністю:

- ОСОБА_14 : за ч. 5 ст. 185 КК на строк одинадцять років; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК на строк сім, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів остаточно на строк одинадцять років. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_14 звільнено від відбування призначеного покарання;
- ОСОБА_7 : за ч. 5 ст. 185 КК на строк дев`ять років шість місяців; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років, а на підставі ст. 70 зазначеного Кодексу за сукупністю злочинів на строк дев`ять років шість місяців. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років три місяці із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- ОСОБА_8 : за ч. 5 ст. 185 КК на строк дев`ять років шість місяців; за ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років, а на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів на строк дев`ять років шість місяців. Відповідно до ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_8 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
- ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 185 КК на строк сім років шість місяців.
Постановлено задовольнити цивільний позов ОСОБА_35 частково і стягнути на користь потерпілого з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 959,085 грн та моральної 40 000 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_60 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 2500 грн, а також із ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_61 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 100 000 грн.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні у м. Харкові протягом 02 березня 10 червня 2009 року таких крадіжок із проникненням у житло у складі організованої групи ( ОСОБА_14 організатор):

1) 31 березня із квартири АДРЕСА_5 майна потерпілої ОСОБА_62 на суму 15 000 грн;

2) у той же день із квартири АДРЕСА_6 майна потерпілої ОСОБА_33 на суму 15 106 грн;

3) 01 квітня із квартири АДРЕСА_7 майна потерпілого ОСОБА_47 на суму 17 200 грн;

4) у той же день із квартири АДРЕСА_8 майна потерпілої ОСОБА_48 на суму 12 000 грн;

5) 02 квітня у період із 12.00 до 19.00 год. із квартири АДРЕСА_9 майна потерпілої ОСОБА_55 на суму 21 751,75 грн, майна потерпілої ОСОБА_63 на суму 1450 грн;

6) 03 квітня у період із 07.00 до 19.20 год. із квартири АДРЕСА_10 майна потерпілої ОСОБА_32 на суму 16 510 грн;

7) в період із 13.00 год. 30 квітня до 16.45 год. 01 травня із квартири АДРЕСА_11 майна потерпілої ОСОБА_58 на суму 28 320,76 грн;

8) 05 травня у період із 08.50 до 16.30 год. із кв. АДРЕСА_12 майна потерпілої ОСОБА_13 на суму 90 430 грн;

9) у той же день у період із 08.50 до 16.00 год. із квартири АДРЕСА_13 в тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_46 на суму 15 800 грн;

10) 06 травня у період із 07.15 до 16.00 год. із квартири АДРЕСА_14 майна потерпілого ОСОБА_42 на суму 59 762 грн;

11) 07 травня у період із 09.30 до 17.00 год. із квартири АДРЕСА_15 майна потерпілої ОСОБА_64 на суму 6907,50 грн;

12) в той же день у період із 08.30 до 16.45 год. із квартири АДРЕСА_16 майна потерпілого ОСОБА_65 на суму 1600 грн;

13) у той же день у період із 08.15 до 15.30 год. із квартири АДРЕСА_17 в тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_57 на суму 8000 грн;

14) 14 травня у період із 10.00 до 12.30 год. із квартири АДРЕСА_18 майна потерпілої ОСОБА_43 на суму 25 612 грн;

15) у той же день у період із 08.15 до 17.00 год. із квартири АДРЕСА_19 майна потерпілого ОСОБА_66 на суму 2399 грн;

16) у той же день у період із 10.00 до 15.00 год. із квартири АДРЕСА_20 в тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_67 на суму 142 450 грн;

17) 20 травня близько 11.00 год. із кв. АДРЕСА_21 майна потерпілої ОСОБА_68 на суму 11 278,40 грн;

18) у той же день у період із 13.30 до 17.00 год. із квартири АДРЕСА_22 майна потерпілого ОСОБА_59 на суму 8748 грн;

19) 21 травня у період із 08.45 до 16.00 год. із квартири АДРЕСА_23 майна потерпілої ОСОБА_49 на суму 41 510 грн;

20) у той же день у період із 11.00 до 15.40 год. із квартири АДРЕСА_24 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_50 на суму 4750 грн;

21) у той же день у період із 11.00 до 15.40 год. із квартири АДРЕСА_25 майна потерпілого ОСОБА_40 на суму 160 911 грн;

22) 28 травня у період із 08.00 до 17.25 год. із квартири АДРЕСА_26 майна потерпілої ОСОБА_41 на суму 20 641 грн;

23) у той же день у період із 08.00 до 17.25 год. із квартири АДРЕСА_27 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_41 на суму 20 641 грн;

24) у той же день в період із 07.30 до 15.30 год. із квартири АДРЕСА_28 майна потерпілої ОСОБА_35 на суму 52 959,08 грн, майна потерпілої ОСОБА_36 на суму 7415 грн;

25) у той же день із квартири АДРЕСА_29 майна потерпілого ОСОБА_44 на суму 30 562,44 грн;

26) 29 травня у період із 08.00 до 13.00 год. із квартири АДРЕСА_30 майна потерпілої ОСОБА_52 на суму 4280 грн;

27) у той же день у період із 08.30 до 13.00 год. із квартири АДРЕСА_31 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_53 на суму 17 780,68 грн;

28) у той же день у період із 09.15 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_32 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_54 на суму 1190 грн;

29) у той же день у період із 07.30 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_33 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_69 на суму 7000 грн;

30) 09 червня у період із 09.00 до 13.35 год. із квартири АДРЕСА_34 майна потерпілої ОСОБА_45 на суму 5240 грн, майна потерпілої ОСОБА_70 на суму 7920,92 грн.

Ці ж троє у складі організованої групи, до якої увійшов ОСОБА_9 , вчинили у м. Харкові у той же спосіб такі крадіжки:

1) 02 березня у період із 08.30 до 13.15 год. із квартири АДРЕСА_35 майна потерпілого ОСОБА_16 на суму 9385 грн;

2) у той же день у період із 12.30 до 13.15 год. із квартири АДРЕСА_36 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_71 на суму 110 480 грн;

3) 13 квітня у період із 07.15 до 17.30 год. із квартири АДРЕСА_37 майна потерпілого ОСОБА_17 на суму 6580 грн;

4) у той же день у період із 07.40 до17.05 год. із квартири АДРЕСА_38 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_18 на суму 107 912,36 грн;

5) 14 квітня у період із 08.00 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_39 майна потерпілої ОСОБА_19 на суму 13 959 грн;

6) у той же день у період із 11.30 до 13.30 год. із квартири АДРЕСА_40 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_20 на суму 11 162 грн;

7) 15 квітня у період із 08.00 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_41 майна потерпілої ОСОБА_21 на суму 381 395 грн;

8) у той же день у період із 13.00 до 15.00 год. із квартири АДРЕСА_42 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_22 на суму 26 458,85 грн;

9) 22 травня у період із 09.00 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_43 майна потерпілого ОСОБА_23 на суму 3062,10 грн;

10) у той же день у період із 09.00 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_44 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_24 на суму 1610 грн;

11) у той же день у період із 09.00 до 13.15 год. із квартири АДРЕСА_45 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_12 на суму 423 582,15 грн;

12) у той же день у період із 09.00 до 14.00 год. із квартири АДРЕСА_40 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_25 на суму 6146,44 грн, майна потерпілої ОСОБА_26 на суму 5000 грн;

13) 29 травня у період із 08.30 до 17.00 год. із квартири АДРЕСА_46 майна потерпілої ОСОБА_27 на суму 1520 грн;

14) у той же день у період із 13.00 до 14.30 год. із квартири АДРЕСА_47 у тому ж будинку майна потерпілої ОСОБА_28 на суму 58 322,02 грн;

15) 10 червня у період із 07.45 до 13.30 год. із квартири АДРЕСА_48 майна потерпілої ОСОБА_29 на суму 4194,68 грн;

16) у той же день у період із 08.30 до 13.45 год. із квартири АДРЕСА_49 у тому ж будинку майна потерпілого ОСОБА_72 на суму 21 308,40 грн.

Крім того, 20 травня близько 11.30 год. ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили замах на таємне викрадення чужого майна із квартири АДРЕСА_50 , але не довели злочину до кінця, оскільки не змогли відчинити вхідні двері квартири шляхом зламу замка і залишили місце злочину.

У касаційних скаргах потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 просять змінити вирок апеляційного суду в частині вирішення їх цивільних позовів та долі речових доказів (автомобілів) і покласти на державу обов`язок з відшкодування їм матеріальної шкоди від злочинів засуджених, які свого майна та доходів не мають, стягнути із засуджених суму відшкодування моральної шкоди, завданої злочином потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , у дольовому порядку.
Засуджений ОСОБА_9 у скарзі просить змінити вирок апеляційного суду та пом`якшити призначене йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК до п`яти років і звільнити від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, посилаючись при цьому на позитивні дані про свою особу, матеріальне та сімейне становище й обставини, які, на його думку, пом`якшують покарання і яких належно не врахував апеляційний суд.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на аналогічні доводи, просить змінити вирок апеляційного суду і пом`якшити призначене за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі до семи років шести місяців.
Захисник ОСОБА_10 та засуджений ОСОБА_8 у скаргах просять змінити вирок апеляційного суду та пом`якшити призначене ОСОБА_8 за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі до семи років шести місяців, посилаючись на доводи, аналогічні тим, на які послались інші скаржники.

Крім того, захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 звернувся до касаційного суду з клопотанням про звільнення його підзахисного з-під варти, оскільки з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) засуджений на час касаційного розгляду справи вже відбув призначене апеляційним судом покарання, адже більше 8 років знаходиться у місцях попереднього ув`язнення.

З аналогічним клопотанням щодо себе звернувся й засуджений ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та засуджених, які підтримали касаційні скарги сторони захисту і заперечували проти скарг потерпілих, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення усіх касаційних скарг, обговоривши доводи, викладені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а інші скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.
Події злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК відповідно до вимог ст. 395 КПК 1960 року колегією суддів не перевірялись, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувалися.

Доводи захисника ОСОБА_10 , засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про суворість призначеного покарання і про можливість його пом`якшення із застосуванням ст. 69 КК, на думку колегії суддів, є безпідставними, тому що покарання відповідає вимогам ст. 65 цього Кодексу, тяжкості вчинених злочинів, особам засуджених, воно є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

Суд апеляційної інстанції при цьому врахував усі пом`якшуючі покарання обставини та дані про осіб засуджених, з якими вони та захисник пов`язують свої касаційні вимоги, адже призначив покарання не в максимальному розмірі санкції ч. 5 ст. 185 КК.

Врахував апеляційний суд і обставини, що пом`якшують покарання: визнання вини, часткове відшкодування завданих збитків, наявність у ОСОБА_8 певних хвороб, роль кожного із засуджених у вчиненні злочинів та кількість злочинних епізодів.

Крім того, вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 399 КПК 1960 року, адже цей суд був зобов`язаний виконати вказівки касаційного суду, який раніше вже розглядав справу в касаційному порядку.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2014 року було скасовано вирок Апеляційного суду Харківської області від 11 липня 2013 року в цій справі, яку направлено на новий апеляційний розгляд.

Підставами такого рішення була м`якість призначеного засудженим покарання.

При цьому касаційний суд указав і на те, що апеляційний суд не мотивував необхідності призначення засудженим покарання, наближеного до мінімального.

Тому за таких обставин слід визнати, що підстави для пом`якшення засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 призначеного покарання відсутні.

Що стосується прохання засудженого ОСОБА_9 про пом`якшення йому покарання, то воно підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання, апеляційний суд правильно врахував ступінь тяжкості злочину, кількість злочинних епізодів, особу засудженого, котрий має двох неповнолітніх дітей, такі пом`якшуючі покарання обставини, як: визнання вини, часткове відшкодування завданої злочином шкоди, і дійшов обґрунтованого висновку що підстави для звільнення вищевказаного засудженого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК відсутні. Цей висновок відповідає вказівкам касаційного суду, який 22 квітня 2014 року скасував попередній вирок апеляційного суду, і які в силу ст. 399 КПК 1960 року були обов`язковими при повторному апеляційному розгляді справи.
Разом із тим, суд апеляційної інстанції при призначенні покарання безпідставно врахував те, що ОСОБА_9 разом з іншими засудженими вчинив 46 квартирних крадіжок та замах на таку крадіжку (арк. 12, 13 вироку), хоча у дійсності цей засуджений визнаний винуватим у 16 таких крадіжках, а в замаху на крадіжку участі не брав.
Крім того, вищевказаний суд не врахував того, що на час постановлення ним вироку двоє дітей 10 ОСОБА_73 були малолітніми (мали вік 3 та 4 роки), що він уперше вчинив злочин, позитивно характеризується, працював, вживав заходів до відшкодування шкоди потерпілим, тобто дієво покаявся. Крім того, за додатковими даними, малолітні діти засудженого мають певні хвороби, що потребують лікування.
Отже, на думку колегії суддів, усі вищевказані пом`якшуючі покарання обставини й дані про особу ОСОБА_9 (з урахуванням додаткових) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для пом`якшення покарання шляхом застосування ст. 69 КК.
Усі цивільні позови потерпілих вирішено у справі з дотриманням процесуального та матеріального права, про що у судових рішеннях наведено відповідні мотиви.
Прохання потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди з держави замість засуджених, звернення стягнення на автомобілі не можуть розглядатися касаційним судом з урахуванням його повноважень, передбачених КПК 1960 року.

До того ж відповідно до ч. 5 ст. 93 КПК 1960 року на рахунок держави приймаються лише судові витрати (з чого вони складаються, вказано у ст. 91 КПК 1960 року) у разі неспроможності особи, з якої вони мають бути стягнуті. Прийняття на рахунок держави матеріальної шкоди, завданої злочином, у КПК 1960 року не передбачено. Це також підтверджується положеннями ч. 1 ст. 28 КПК 1960 року, згідно з якими особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі у кримінальній справі пред`явити цивільний позов лише до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого.
Питання про звернення стягнення на майно, на яке накладено арешт, зокрема на транспортні засоби, підлягає вирішенню під час виконання вироку згідно зі статтями 409, 411 КПК 1960 року.
Прохання потерпілих направити за підсумками касаційного розгляду справи у різні установи копію вироку та повідомлення стосовно ОСОБА_8 не стосується касаційного перегляду справи і не входить до кола повноважень касаційного суду, передбачених главою 31 «Касаційне провадження» КПК 1960 року, а тому не може бути задоволено.
Що стосується клопотань засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 про звільнення вказаних засуджених з-під варти, оскільки з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) вони на час касаційного розгляду справи вже відбули призначене апеляційним судом покарання, то вони підлягають задоволенню як обґрунтовані.

Так, із вироку місцевого суду від 09 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_8 протягом провадження у справі знаходиться у місцях попереднього ув`язнення з 25 червня 2009 року по теперішній час (більше шести років шести місяців), не відбував покарання у місцях позбавлення волі у цій справі, оскільки обвинувальні вироки (місцевого та апеляційного судів) щодо нього скасовувалися за м`якістю покарання і жодний із них не набрав законної сили у частині призначеного покарання. Крім того, за вищевказаним вироком місцевого суду в остаточний строк покарання, призначеного ОСОБА_8 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК, також зараховано час знаходження засудженого у місцях попереднього ув`язнення з 16 квітня 2005 року по 22 грудня 2006 року (більше одного року восьми місяців). Такі ж обставини убачаються з матеріалів справи і щодо ОСОБА_7 , котрий, як установлено у вироку місцевого суду, знаходиться у місцях попереднього ув`язнення з 26 червня 2009 року по теперішній час (більше шести років шести місяців).
Згідно з ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув чинності 24 грудня 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення, крім іншого, включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК вищевказаний закон про кримінальну відповідальність як такий, що її пом`якшує та поліпшує становище засуджених до позбавлення волі, має зворотну дію в часі, а отже, підлягає застосуванню до засуджених у цій справі.
У місцях попереднього ув`язнення ОСОБА_8 знаходився більше восьми років, а ОСОБА_7 більше шести років шести місяців. Тобто з урахуванням того, що вироком апеляційного суду їх було засуджено до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк десять років шість місяців та десять років три місяці відповідно, вони відбули це покарання на час касаційного перегляду справи (вісім років попереднього ув`язнення дорівнює шістнадцяти рокам позбавлення волі, а шість років шість місяців тринадцяти рокам).
Таким чином, на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають звільненню з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Керуючись статтями 395, 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Касаційні скарги засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , а також потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Харківської області від 01 вересня 2014 року щодо ОСОБА_9 змінити, пом`якшити призначене за ч. 5 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до шести років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
У решті цей вирок щодо ОСОБА_9 та у повному обсязі щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 залишити без зміни.
На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_7 та ОСОБА_15 звільнити з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3