Номер провадження 1-кп/521/52/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 і ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, за національністю - українця, офіційно непрацевлаштованого, із середньою освітою, неодруженого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, за національністю - українця, офіційно непрацевлаштованого, із середньою освітою, неодруженого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
21.03.2010 року, приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи умисел, на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля гаражів поблизу будинку № 31 по вул. Тираспольське шосе в м. Одесі, з корисливих мотивів, підійшли до сидячого біля гаражів і, розмовляючого по мобільному телефону, ОСОБА_6 . З метою здійснення грабіжу ОСОБА_7 правою ногою вдарив ОСОБА_6 в обличчя, в результаті чого останній впав на землю, і випустив з рук належний йому мобільний телефон марки «Nokia 7500 Prism», вартістю 700 гривень. ОСОБА_7 підняв з землі мобільний телефон марки «Nokia 7500 Prism». ОСОБА_8 в цей час спостерігав за оточуючою обстановкою, щоб забезпечити можливість ОСОБА_7 заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_6 . З викраденим телефоном ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , з місця скоєння злочину зникли.

Наступного дня, біля ринку «Привоз» у м. Одесі, під час продажу мобільного телефону марки «Nokia 7500 Prism», належного ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з ОСОБА_9 були затримані працівниками міліції.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнали повністю і підтвердили описані обставини вчинення ними злочину. ОСОБА_7 в своїх показах зробив застереження відносно нанесення ОСОБА_6 удару ногою, вказуючи, що точно не пам`ятає цієї обставини і вважає, що він штовхнув потерпілого. Обвинувачені у судовому засіданні виказали щире каяття у вчинені злочину, вибачились перед потерпілим.

Крім показань обвинувачених, обставини вчинення ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджені наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до яких 21.03.2010 року, приблизно о 22:00 годині, до нього, сидячого біля гаражів поблизу будинку № 31 по вул. Тираспольське шосе в м. Одесі, і розмовляючого по мобільному телефону, підійшли двоє хлопців. Один з них ногою вдарив його в обличчя, в результаті чого потерпілий впав на землю, і випустив з рук, належний йому мобільний телефон марки «Nokia 7500 Prism», вартістю 700 гривень. Один з них сказав, що забираємо телефон. Ці хлопці заволоділи телефоном і, незважаючи на його крик, з місця скоєння злочину убігли.

Наступного дня, працівники міліції повідомили його, що біля ринку «Привоз» у м. Одесі, під час продажу мобільного телефону марки «Nokia 7500 Prism», ОСОБА_7 з ОСОБА_9 були затримані.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , з яких вбачається, що 21.03.2010 року за пропозицією ОСОБА_7 вони з ОСОБА_9 біля ринку «Привоз» продавали мобільний телефон марки «Nokia» без документів. Телефон був у Кукурузи, який не повідомив ОСОБА_11 , що телефон викрадений. Їх затримали працівники міліції.
Обставини продажу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 біля ринку «Привоз» у м. Одесі мобільного телефону марки «Nokia 7500 Prism» без документів та їхнього затримання підтвердили свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які, будучи працівниками міліції, перевіряли правомірність продажу мобільного телефону.
Рапортом помічника о/у ОПС ОУРОГУ ОСОБА_14 від 22.03.2010 року про затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_15 під час продажу мобільного телефону марки «Nokia 7500 Prism». (т. 1 а.с.7)
Протоколом особистого огляду від 22.03.2010 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 знаходився мобільний телефон марки «Nokia 7500 Prism». (т. 1 а.с.19)
Виданими потерпілим ОСОБА_6 документами на мобільний телефон марки «Nokia 7500 Prism» у чорному корпусі (імей НОМЕР_1 ) та протоколом огляду речових доказів від 23.03.2010 року, яким визнаний вказаний мобільний телефон, вилучений у ОСОБА_7 ( т. 1 а.с. 12-13 та 87)
Про наявність попередньої змови між обвинуваченими свідчить їхні сумісні дії по викраденню мобільного телефону і подальшого його продажу.
Умисні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_15 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто вони вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, скоєний за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до Висновку судово-психіатричної експертизи № 149 КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 30.10.2014 року, ОСОБА_10 , на час до якого відноситься правопорушення (21.03.2010 року), не страждав будь-якими хронічними або тимчасовими хворобливим психічним розладом, природженим або набутим слабоумством, розладом зрілої особистості (психопатією), іншим хворобливим розладом і, тому він був здатний у повній мірі усвідомлювати фактичне значення дій, віддавати звіт своїм діям і керувати ними.
Відповідно до відомостей, наведених в поданій на дослідження медичної документації з КУ «ООМЦПЗ», після здійснення інкримінованого діяння, в період з 04.07.2012 по 2014 рік, ОСОБА_8 переніс ряд транзиторних гостро розвинутих хворобливих розладів психічної діяльності, розцінених фахівцями КУ «ООМЦПЗ» як «Психотичний розлад, внаслідок прийому канабіноїдів» у вигляді поліморфної і шизофреноподібної симптоматики, які розв`язалися з результатом в компенсацію, субкомпенсацию. При цьому, відповідно до результатів проведеної по справі амбулаторної судово-психіатричної експертизи і результатів цього стаціонарного судово-психіатричного обстеження, вищевказані хворобливі розлади психіки у ОСОБА_15 повністю вирішилися за період лікування в КУ «ООМЦПЗ», носили приходящий, екзогенно обумовлений, транзиторний і короткочасний характер, не спричинили за собою зниження його вольових і критичних функцій, зниження пам`яті та інтелекту, що в випадку утримання ОСОБА_15 від вживання наркотиків і психоактивних речовин може бути віднесено до практичного одужання.
В теперішній час ОСОБА_10 також не страждає яким-небудь хворобливим хронічним психічним розладом, природженим або набутим слабоумством, розладом зрілої особистості (психопатією), тому він здатний у повній мірі усвідомлювати фактичне (реальне) значення і зміст своїх дій, правильно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження, і давати пояснення, може представити перед слідством і судом.
У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
Рекомендовано динамічне спостереження нарколога і психіатра за місцем перебування. (т. 2 а.с. 194-204)
Під час проведення експертизи ОСОБА_10 визнавав, що був свідком, як його товариш відібрав мобільний телефон у хлопця. Даний висновок підтвердив в у судовому засіданні експерт-доповідач ОСОБА_16
ОСОБА_7 та ОСОБА_10 раніше не судимі, до кримінальної відповідальності не притягалися.

ОСОБА_7 за місцем навчання характеризувався позитивно, активно займався спортом. ( т. 1 а.с. 186-188)
ОСОБА_10 за місцем навчання характеризувався в основному задовільно, активно займався спортом. ( т. 1 а.с. 194-196)

При призначенні покарання, суд враховує загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, межі, установлені у санкції частин КК України, по яким суд визнає ОСОБА_7 та ОСОБА_15 винними, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, їхні особи, які на час злочину були неповнолітніми і думку прокурора і потерпілого, який зазначив, що шкода йому відшкодована, що до обвинувачених він претензій не має.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, вчинення злочину неповнолітніми, відшкодування шкоди потерпілому, що ОСОБА_10 виховувався без батька, що ОСОБА_7 проживає з матір`ю-інвалідом, а також, що з часу вчинення злочину минуло більше п`яти років.
Обидва обвинувачені мають постійне місце проживання.
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, не встановлені.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_15 та попередження нових злочинів має бути призначене покарання у виді позбавлення волі. Призначаючи покарання у виді позбавлення волі, суд враховує тяжкість злочинів, інші обставини, що пом`якшують покарання та дані, характеризуючи обвинувачених, і приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_15 без відбування покарання. Тому, відповідно до вимог ст. ст. 75, 103 і 104 КК України, звільняє ОСОБА_7 та ОСОБА_15 від відбування покарання з випробуванням і покладає на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
З урахуванням усіх обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, задля досягнення мети покарання, призначає ОСОБА_7 та ОСОБА_17 покарання по ст. 186 ч.2 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті.

Відповідно до ст. 100 КПК України, суд вирішує питання про речові докази.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, -
С У Д
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити із застосуванням ст. 69 КК України, покарання:
ОСОБА_7 - 3 (три) роки і 6 місяців позбавлення волі, ОСОБА_8 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76, 103 і 104 КК України, звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік і покласти на кожного з них обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись до реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia 7500 Prism» у чорному корпусі (імей НОМЕР_1 ) - залишити у власності ОСОБА_6 .
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С У Д Д Я: ОСОБА_1