Справа №11-541/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня «07» дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ

Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів - Крамаренка В.І., Захарченка О.П.,

з участю прокурора - Кононенко К.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_3 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 02 вересня 2010 року, яким,-

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, житель

м. Путивль, вул. Кірова, 26/88, раніше не судимий, -

засуджений за ст. 189 ч. 2 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення такого злочину.

27 вересня 2009 року, близько 14 години, ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, перебуваючи в с. Лінове Путивльського району, зупинили автомобіль «Мерседес-Бенз - 312», державний номер НОМЕР_1, який належить потерпілій ОСОБА_5, під управлінням її чоловіка потерпілого ОСОБА_6, , мешканців м. Ясинувата Донецької області, і вважаючи, що водій та пасажири вказаного автобусу закупають картоплю, з корисливих мотивів почали незаконно вимагати у потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передати їм гроші в сумі 500 грн. за те, що вони приїхали закупати в район картоплю, а в разі невиконання їх вимог - ОСОБА_4 почав погрожувати, що вони застосують до них фізичну силу, пошкодять автомобіль, поріжуть колеса або спалять його. Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сприймаючи дані погрози як реальну небезпеку для них та побоюючись за своє життя , здоровя та автомобіль почали відїжджати від них, на що ті, в свою чергу, почали кидати в автомобіль каміння, при цьому розбили заднє скло автомобіля, спричинивши матеріальну шкоду на суму 697 грн. Почувши дзвін розбитого скла, потерпілий ОСОБА_6 зупинив автомобіль, а потерпіла ОСОБА_5 зателефонувала зі свого мобільного телефону до райвідділу та викликала міліцію. Після чого ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа покинули місце події.

Повторно, 15 жовтня 2009 року, близько 10 години, ОСОБА_4, побачивши біля магазину «Каштан» по вул. Свердлова у м. Путивль, вантажний автомобіль «Газель», з вивішеним оголошенням про закупівлю картоплі, підійшов до нього, та з корисливих мотивів почав незаконно вимагати у потерпілого ОСОБА_7 100 грн. за те, що нібито він забезпечить йому безперебійну закупівлю картоплі і його захист від посягання інших осіб, а в разі невиконання його вимог - почав погрожувати застосуванням перешкоди в закупівлі картоплі та пошкодженням автомобіля - розібє скло, поріже покришки або спалить автомобіль. Потерпілий ОСОБА_7 сприймаючи такі погрози як реальні, побоюючись за своє життя та майно, передав ОСОБА_4 100 грн. однією купюрою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з поверненням кримінальної справи прокурору Путивльського району на додаткове розслідування, з підстав однобічності, неповноти дізнання, досудового та судового слідства, а також істотного порушення кримінального-процесуального закону. Зазначає, що в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 було відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України в звязку з відсутністю в його діях складу злочину, де в матеріалах дослідчої перевірки, в тому числі в заяві потерпілих і поясненнях про вимагання грошей взагалі не йдеться, копія постанови про відмову в порушенні кримінальної справи була направлена заявникам і в передбаченому порядку ними не оскаржувалася. Вказана постанова була скасована постановою Путивльського району від 21 жовтня 2009 року, тобто вже після порушення кримінальної справи РВ УМВС 16 жовтня 2009 року за другим фактом який мав місце біля магазину «Каштан» 15 жовтня 2009 року. Вказує, що ОСОБА_4 з моменту його затримання і при розгляді справи в суді стверджував, що він у невідомого йому чоловіка біля магазину «Каштан» в м. Путивль гроші не вимагав, а лише пропонував платну послугу за посередництво в придбанні картоплі. Також вказує, що потерпілий ОСОБА_7 не є тією особою з ким він вів про це розмову і передав записку, а суд розцінив показання ОСОБА_4 як такі, що суперечать матеріалам кримінальної справи, не прийнявши до уваги і не давши оцінки показанням свідка ОСОБА_9, яка в судовому засіданні категорично заявила : «Я наполягаю, що потерпілий ОСОБА_7 не та людина з яким підсудний сидів за столиком, той був ростом нижчий і з волоссям». Також вказує, що суд хибно вважає 16 жовтня 2009 року моментом затримання ОСОБА_4, тобто день складання відповідного протоколу, хоча з матеріалів кримінальної справи вбачається, що він був затриманий, закований в наручники і доставлений в Глухівський райвідділ міліції де утримувався до наступного дня, що явилось актом фізичного та психічного насильства під дією якого і вимушений був написати явку з повинною. Також наголошує на тому, що грубим порушенням кримінально-процесуального закону явилось те, що ОСОБА_4 не мав можливості скористатися послугами захисника з моменту його затримання, а також навмисно був позбавлений можливості використати своє право на захист під час впізнання по фотографіях та на очних ставках на досудовому слідстві, хоча він на цьому наполягав. Крім того, в матеріалах справи на аркуші 213 знаходиться протокол допиту свідка ОСОБА_10 датований 29 січня 2010 року, текст якого дослівно перенесений в обвинувальний висновок на а.с. 225, затверджений прокурором 30 січня 2010 року. При ознайомленні з матеріалами кримінальної справи в порядку ст. 218 КПК України такого протоколу в матеріалах справи адвокат ОСОБА_8 не знаходив, не було посилань на цей документ і в обвинувальному висновку, затвердженому тією ж датою, що і останній, копія якого була вручена підсудному ОСОБА_4 Вважає, що наведене свідчить про те, що суд в порушення вимог ст.ст. 246, 249 КПК України повертав справу прокурору, без винесення відповідної постанови, яка відсутня в матеріалах кримінальної справи, а прокурор організувавши проведення слідчих дій, змінивши текст обвинувального висновку (тільки в екземплярі який знаходиться в матеріалах справи) не виконавши повторно вимог ст. 218 КПК України, знову направив справу до суду. Зазначає, що суд не вмотивував зміну запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту засудженого ОСОБА_4 прохає, в ході слідчих дій дослідити обставини які б підтверджували або спростовували знаходження ОСОБА_7 в м. Путивль у вказаний в матеріалах справи час та обґрунтованість визнання його потерпілим. Встановити місцезнаходження та допитати свідка ОСОБА_11 та провести очну ставку його з засудженим ОСОБА_4, а також провести інші слідчі дії необхідні для усунення вказаних порушень закону.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і грунтується на розглянутих у судовому засіданні доказах, які зібрані у передбаченому законом порядку і яким судом дана належна оцінка. Зокрема - показами потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які підтвердили дійсність обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінуємих йому дій, протоколами предявлення потерпілим ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 фотознімків для впізнання, в результаті чого кожен з потерпілих вказав на фотознімок ОСОБА_4С, як особи, що вчинила щодо них вимагання, протоколами очних ставок ОСОБА_4 з потерпілими, протоколами огляду місць подій, показами свідка ОСОБА_12, яка підтвердила факт конфлікту 27 вересня 2009 року в с. Ліново Путивльського району Сумської області між особами, що знаходилися біля мікроавтобуса білого кольору і легкового автомобіля чорного кольору, з приводу розбиття скла в мікроавтобусі та заборони у придбанні картоплі, показами свідка ОСОБА_13, який показав, що 27 вересня 2009 року ним, як начальником Путивльського підрозділу ДАІ, спільно з інспектором ДАІ при перевірці надійшовшого повідомлення був затриманий автомобіль ВАЗ «Пріора» чорного кольору для перевірки на причетність осіб, що знаходились в салоні автомобіля, в тому числі - ОСОБА_4, до вимагання грошей та пошкодження транспортного засобу в с. Ліново Путивльського району, показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, які показали, що 15 жовтня 2009 року у їх присутності, як понятих, працівниками міліції були вилучені у ОСОБА_4 купюру номіналом 100 грн., протоколом огляду місця події від 27 вересня 2009 року в с. Ліново Путивського району Сумської області, в ході якого встановлено факт пошкодження скла перебувавшого на автодорозі автомобіля «Мерседес-Бенз-312», протоколом огляду та вилучення грошових коштів, з якого вбачається, що 15 жовтня 2009 року працівниками міліції у присутності понятих вилучено у ОСОБА_4 купюру номіналом 100 грн. з серійним номером купюри, яка, як вбачається з відповідного протоколу, попередньо була вручена потерпілому ОСОБА_7 працівниками міліції у зв»язку із зверненням даного потерпілого про факт вимагання від нього незнайомою йому особою грошей в сумі 100 грн. з погрозами пошкодження автомобіля, на якому потерпілий приїзджав до м. Путивль для придбання картоплі, та іншими доказами по справі. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності вчинених злочинних дій та з урахуванням даних про особу винного.

Порушень вимог кримінально-процесуального законодавства України, на які посилається апелянт і які могли б істотно вплинути на законність вироку, по справі не вбачається, зокрема, підозрюваному ОСОБА_4 16 жовтня 2009 року - в день порушення кримінальної справи розяснювалося слідчим його право на захист, після чого він заявив про свою відмову від послуг захисника (а.с. 62-63), а 19 жовтня 2009 року на задоволення заяви ОСОБА_4 до участі у справі безвідкладно був допущений захисник (а.с. 69-72).

У справі відсутні підтвердження зазначених за змістом апеляції фактів порушення судом першої інстанції вимог ст. 246 і ст. 249 КПК України та направлення прокурором справи до суду без виконання вимог ст. 218 КПК України.

Доводи захисника стосовно того, що під час досудового слідства при виконанні вимог ст. 218 КПК України та затвердженні обвинувального висновку були порушені вимоги закону, є необгрунтованими. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, вимоги ст. 218 КПК України по справі виконані 30 січня 2010 року і в цей же день був складений обвинувальний висновок по справі, який і був затверджений прокурором 30 січня 2010 року, що не суперечить вимогам закону.

Також, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 343 КПК України змінив обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід з підписки про невиїзд на взяття під варту, належно обґрунтувавши за змістом вироку таке рішення, а тому доводи захисника про неправильність такого рішення є необгрунтованими.

Колегія суддів не може погодитись з доводами захисника про те, що в ході досудового слідства по справі прокурором була скасована постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_4 за іншим епізодом його дій, адже скасування прокурором Путивльського району постанови органу дізнання від 05 жовтня 2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи за результатами перевірки звернення ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 227 КПК України, якою передбачені повноваження прокурора по здійсненню нагляду за виконанням законів органами дізнання.

Вироком суду першої інстанції в строк відбуття ОСОБА_4 покарання зараховано строк тримання його під вартою в ході досудового слідства з 16 по 26 жовтня 2009 року.

В той же час, колегія суддів звернула увагу на те, що у справі маються дані про затримання ОСОБА_4 працівниками міліції 15 жовтня 2009 року у звязку з його незаконним вимаганням від ОСОБА_7 грошей в сумі 100 грн.

Разом з цим, відповідно до ст. 411 КПК України, питання про зарахування одного дня, а саме - 15 жовтня 2009 року в строк відбуття ОСОБА_4 покарання повинно вирішуватися судом, який постановив вирок, в порядку виконання вироку (а.с. 11).

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність законних підстав для задоволення апеляції та скасування вироку суду.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 02 вересня 2010 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляцію захисника ОСОБА_16 - без задоволення.

Запропонувати суду першої інстанції розглянути питання в порядку ст. 409, ст. 411 КПК України щодо можливості зарахування в строк відбуття ОСОБА_4 покарання 1 дня, а саме - 15 жовтня 2009 року.

Судді

В.А. ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_1