Справа № 740/3297/15
Провадження № 1-кп/740/203/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника - адвоката ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження №0000201 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Плоске Носівського району Чернігівської області, громадянки України, вдови, не працюючої, не судимої маючої базову середню освіту, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15 травня 2015 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись у будинку за адресою АДРЕСА_3 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою умисного вбивства нанесла ОСОБА_7 один удар ножем в область грудної клітки зліва, чим спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді одного колото-різаного ушкодження грудної клітки зліва, проникаючого в ліву плевральну порожнину з ушкодженням перикарду і правого шлуночка серця з гемі перикардом і кардіогенним шоком ІІ-ІІІ ст., ускладненого посттравматичним перикардом та лівобічним плевритом і пневмонією, анемією ІІ ст., які згідно висновку судово-медичної експертизи №164 від 25.06.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, довівши свій злочинний умисел до кінця, але смерть ОСОБА_7 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 , тому що потерпілій було надано невідкладну медичну допомогу.
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_9 вину не визнала, але пояснила, що знаходячись в будинку за місцем свого проживання АДРЕСА_3 15 травня 2015 року близько 13 години, до неї прийшла колишня дружина її чоловіка ОСОБА_7 , і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт. Вона сиділа на дивані з дитиною на руках, а ОСОБА_7 наносила їй удари по тілу. Злякавшись, що ОСОБА_7 може нанеси удар і дитині, вона піднялась з дивану і почала відступати. Опершись в стіл, який був між диваном і кріслом, вона рукою попала на ніж, який там лежав, взяла його і нанесла ОСОБА_7 удар ножем в грудну клітку, після чого ОСОБА_7 пішла з будинку. Їх конфлікт тривав хвилин 10-15, а з моменту, коли вона взяла ніж і нанесла удар ним, пройшло секунд 5-10. В момент нанесення удару ножем, вона не усвідомлювала своїх дій, так як боялась за дитину.
І хоча ОСОБА_9 вину не визнала її вина підтверджується слідуючими доказами: так потерпіла ОСОБА_7 в суді пояснила, що 15 травня 2015 року близько 13.00 год. вона прийшла до ОСОБА_9 , на АДРЕСА_3 щоб вияснити, коли вони з чоловіком будуть переселятись з квартири, так як вона домовилась з власником квартири, що переїде у дану квартиру для проживання. Зайшовши в першу кімнату, а потім у другу її побачила ОСОБА_9 , нічого не відповідаючи пішла на кухню і повернувшись підійшла до неї та вдарила її у грудну клітку ножем, а сама після цього пішла та сіла на диван у кімнаті. Вона мала наміри стягнути з дивана ОСОБА_9 та забрати ніж, але її покидали сили і вона пішла на вулицю. На вулиці їй стало погано і вона втратила свідомість.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він проживав з ОСОБА_9 з якою вони мають дитину по АДРЕСА_3 і вирішили переїхати проживати до його матері по цій же АДРЕСА_4 . З його матір`ю проживала його колишня дружина з сином - ОСОБА_7 , яка мала намір переїхати на квартиру де вони проживали. 15 травня 2015 року вони вирішили переїхати, але йшов дощ, тому чекали поки він стихне. Біля 13.00 год. він йшов до матері і бачив ОСОБА_7 яка трималась за бік і розмовляла по телефону. Йому вона нічого не сказала і уже до будинку його матері прийшла кума і сказала, щоб він викликав «швидку», так як ОСОБА_7 лежить під забором. Він викликав «швидку» і бачив у ОСОБА_7 рану.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 15 травня 2015 року його попросила ОСОБА_7 щоб він допоміг їй перенести речі на іншу квартиру і вони чекали її по місцю проживання. В цей час, близько 13.00 год. прибіг син ОСОБА_7 - ОСОБА_15 і повідомив, що мати лежить під забором. Він побіг до ОСОБА_7 і побачив у неї рану. ОСОБА_7 йому повідомила, що її ударила ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він 15 травня 2015 року близько 13 години йшов по вул..Польова м.Носівка і бачив ОСОБА_7 яка йшла по вулиці і розмовляла по телефону. В розмові вона говорила, що все одно її вб*є, при цьому йшла у сторону будинку де проживала ОСОБА_9 ..
Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що 15 травня 2015 року його попросив ОСОБА_13 допомогти перевезти речі з квартири до місця проживання його матері на АДРЕСА_4 .. Він прийшов до місця проживання матері ОСОБА_13 і разом з ним знаходився в хаті, так як йшов дощ. Близько обіду з роботи прийшла ОСОБА_7 забрала малолітнього сина ОСОБА_18 і пішла. Через деякий час прийшов в будинок ОСОБА_15 і плакав. Вийшовши на вулицю він побачив, як ОСОБА_7 трималась рукою за бік, говорила по телефону, а потім упала біля огорожі.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 15 травня 2015 року по місцю проживання ОСОБА_9 АДРЕСА_3 органами досудового слідства був вилучений ніж. В ході проведення слідчого експерименту 16 травня 2015 року ОСОБА_9 підтвердила, що вона і нанесла ножем ОСОБА_7 удар у ліву частину грудної клітки.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №164 від 22 червня 2015 року, ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
В момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_9 виходячи з протоколу №37 медичного огляду поліклінічного відділення Носівської ЦРЛ від 15 травня 2015 року не знаходилась в стані наркотичного чи алкогольного сп*яніння. А довідка Носівської ЦРЛ свідчить, що ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувала.
Висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 363/371 від 17 червня 2015 року підтверджує, що у ОСОБА_9 не простежується клінічних ознак психічного захворювання і вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчинені якого вона підозрюється.
У ОСОБА_9 не простежується клінічні ознаки психічного захворювання і вона може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру їй не показані.
На період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , клініко-психологічних ознак фізіологічного афекту не виявлено, вона могла перебувати у стані емоційної напруги, при цьому даний стан не міг суттєво вплинути на її поведінку.
Висновком судово-медичної експертизи №123 від 01 червня 2015 року встановлено, що на момент огляду 20.05.2015 року на тілі гр.. ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_5 будь яких тілесних ушкоджень не виявлено, чим спростовуються пояснення обвинуваченої ОСОБА_9 про можливість нанесення її дитині ОСОБА_12 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..
Тому, вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_9 , суд виходить з того, що відповідно до вимог діючого законодавства відповідальність за ст.15 ч.2, ст.115 ч.1 КК України наступає тоді, коли діяння винного було безпосередньо спрямоване на позбавлення життя іншої людини, але злочинний наслідок (смерть) не настав з причин, що не залежали від волі винної особи. При цьому зазначено, що до дій, безпосередньо спрямованих на позбавлення життя, відноситься нанесення жертві удару ножем в життєво важливі органи, та ін.
Замах на вбивство в таких випадках може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» від 07.02.2003 року №2 передбачено, що прямий умисел має місце у випадках, коли винний усвідомлював, що внаслідок його дій з невідворотністю настане смерть іншої людини. Нанесення ушкоджень у життєво важливі органи тіла, котрі, як правило, спричиняють смерть потерпілого, але не призвели до смертельного наслідку лише в силу випадкового збігу обставин, не залежних від волі винного, належить кваліфікувати не за наслідками, що сталися, а як замах на умисне вбивство.
Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що ОСОБА_9 своїми умисними діями скоїла злочин передбачений ст.15 ч.2, ст.115 ч.1 КК України закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 .
При призначенні виду і міри покарання суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів.
Враховує суд обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_9 - позитивно характеризуючи дані, має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Враховує суд відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій.
Тому вважає за можливим призначити їй покарання пов`язане з позбавленням волі.
Прокурор Носівського району звернувся з позовом в інтересах держави в особі фінансового управління Носівської районної державної адміністрації до ОСОБА_9 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 в сумі 3589 грн. 09 коп. Обвинувачена позов не визнала, але дана сума витрат підтверджується довідкою Носівської центральної районної лікарні, та розрахунком стосовно витрат. Суд вважає, що позовні вимоги доведені і сума витрат підляга стягненню.
ОСОБА_7 в зв*язку з отриманими тілесними ушкодженнями знаходилась на лікуванні у Носівській ЦРЛ і понесла витрати на купівлю ліків. Нею було закуплено ліків на суму 3560 грн. 48 коп. , тому в поданій до суду позовній заяві ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_9 дану суму витрат. Обвинувачена позовні вимоги не визнала. Сума витрат підтверджена чеками на закупівлю ліків, тому суд вважає за можливим задовольнити позов..
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною по ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1 КК України і призначити покарання по даній статті 7(сім) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту її фактичного затримання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 залишити у виді домашнього арешту.
Речові докази одяг ОСОБА_7 (куртка, спортивна куртка, майка, бюстгальтер) передати потерпілій ОСОБА_7 , кухонний ніж, жіночий халат, нігтьові зрізи з рук ОСОБА_9 , зразки крові на марлі потерпілої ОСОБА_7 , змиви з ножа на марлі, що знаходяться в камері речових доказів Носівського ВП знищити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь фінансового управління Носівської районної державної адміністрації р/р 0361 в ГУДКСУ в Чернігівській області код 37382880, МФО (три тисячі п*ятсот вісімдесят дев*ять) грн.. 09 коп. за лікування потерпілої ОСОБА_7 , та на корить ОСОБА_7 3560(три тисячі п*ятсот шістдесят)грн.. понесених нею витрат на своє лікування.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3