В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого Шияна В.М.

при секретарі Хмелюк Т.В.

за участю прокурора Цирфи К.А.,

та захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Приблизно 10 вересня 2009 року близько 13 години ОСОБА_2 перебуваючи в Павленківському парку м. Полтави, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, ввійшовши у довіру до громадянки ОСОБА_3, під приводом ворожіння та зняття порчі, шахрайським шляхом заволоділа особистими речами останньої, а саме: грошима в сумі 274 грн., золотим ланцюжком вагою 6,95 г. 585 проби вартістю 2000 грн., золотою каблучкою вагою 2 г. 585 проби вартістю 500 грн., золотим жіночим браслетом вагою 3,84г. 585 проби вартістю 1000 грн., золотою каблучкою вагою 1 г. 585 проби з камінням цирконій вартістю 200 грн., брошкою з чеського скла вартістю 50 грн., золотими сережками вагою 6,86 г. 585 проби з камінням цирконій вартістю 1900 грн., переконавши при цьому ОСОБА_3 в тому, що поверне дані речі після обряду ворожіння. Після чого, ОСОБА_2 залишила місце скоєння злочину та розпорядилась майном ОСОБА_3 на власний розсуд завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5924 грн.

Крім того, 12 жовтня 2009 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_2 перебуваючи поблизу готелю «Турист», що розташований в м. Полтаві по вул. Миру, 10, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, використовуючи безпорадний стан громадянки ОСОБА_4, повторно, таємно заволоділа особистими речами останньої, а саме: золотою каблучкою вагою 3,37 г. 585 проби з камінням цирконій вартістю 600 грн., золотою каблучкою вагою 3,75 г. 585 проби з камінням цирконій вартістю 800 грн., золотою каблучкою вагою 2,45 г. 585 проби з камінням цирконій вартістю 500 грн., золотими сережками вагою 2,3 г. 585 проби вартістю 600 грн., золотим ланцюжком довжиною 55 см 585 проби вартістю 590 грн., а також грошима в сумі 100 грн. Після чого, ОСОБА_2 з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд завдавши потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3190 грн.

Допитана в суді підсудна ОСОБА_2 вину свою у вчинені злочинів по епізодах щодо потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнала частково та пояснила, що вона дійсно на початку вересня 2009 року поблизу Павленківського парку познайомилася з ОСОБА_3 та намагалася їй допомогти шляхом ворожіння. Зустрічалися вони тричі. ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_3 золотий ланцюжок та тоненьку золоту обручку, які в подальшому збула на ринку, а також брошку. Будь-яких інших виробів із золота вона у ОСОБА_3 не брала. Також у жовтні 2009 року біля готелю «Турист» вона познайомилася із ОСОБА_4, якій також намагалася допомогти шляхом ворожіння. Для чого ОСОБА_4 дала її 20 грн. та косинку. Ніяких виробів із золота вона у неї не забирала і не викрадала. Просить суворо її не карати та не позбавляти волі.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 вину свою у вчиненні злочинів визнала лише частково, її вина підтверджується показаннями допитаних в суді потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які як на протязі всього досудового слідства так і в суді давали чіткі та стабільні показання в частині обставин вчинених злочинів та обсягу речей та коштів, якими в результаті злочинних дій заволоділа у них ОСОБА_2

Так, допитана в суді потерпіла ОСОБА_3 розповіла, що на початку вересня 2009 року зранку, коли вона поверталася додому з Полтавської міської лікарні № 5, де працює, її покликала ОСОБА_2, яка представилась як ОСОБА_6. Вони стала разом іти і спілкуватися. В ході розмови жінка сказала, що їй нанесена порча, стала наполягати її відробити. Тоді вони домовилися про зустріч на наступний день. Для того, щоб ця жінка поставити їй «захист» вона дала їй 274 грн., які жінка мала повернути по закінченню сеансу відроблення порчі. Через день чи два вони знову зустрілися і ОСОБА_2 наказала їй шукати «підклад», тобто ту річ, через яку накладена порча. Під час другої зустрічі вона віддала їй золотий ланцюжок. На третю їх зустріч їй знову треба було шукати «підклад» і як пояснила ОСОБА_2, щоб визначити, яка річ є «підклад», треба взяти її в руки, і якщо вона коле, то значить на неї нанесена порча. На третю зустріч ОСОБА_3 взяла каблучку, браслет, каблучку з камінням, брошку, сережки, чорну кофту. На всіх речах вона відчувала порчу, яку треба було відробляти. Спочатку ці речі ОСОБА_2 не стала брати, сказавши, що їй потрібні гроші, але оскільки у ОСОБА_3 грошей більше не було, то вже на наступну зустріч ОСОБА_2 сама поросила дати їй всі ті речі, щоб вона могла зняти порчу, а вона їх поверне наступного дня. ОСОБА_3 віддала їй всі вироби із золота та скляну брошку, однак наступного дня на місце зустрічі ОСОБА_2 не зявилася. Вона зателефонувала ОСОБА_2, але спершу її дзвінок було скинуто, а потім телефон був відключено. Того ж дня ОСОБА_3 звернулась в правоохоронні органи. Приблизно в грудні місяці 2009 року вона їхала з донькою в Полтаву в маршрутці і на зупинці «Психіатрична лікарня» побачила як ОСОБА_2 сідала в автобус за маршрутом №14 «ОСОБА_7 Малобудищанський завод». Вона попросила доньку, щоб та простежила за ОСОБА_2, а сама зателефонувала працівникам міліції. Таким чином ОСОБА_2 було затримано. Завдана шкода їй не відшкодована. Позов підтримує в повному обсязі.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_5 розповіла, що вона працює в лікарні. 3 жовтня 2009 року до них в лікарню прийшла невідома їй на той час ОСОБА_2, яка її спинила на сходах та сказала, що може поворожити по очам, по руці. Почала її запевняти, що їй пороблено, нанесено порчу, яку необхідно відробляти. ОСОБА_5 залишила їй свій номер мобільного телефону. На протязі тижня ОСОБА_2 їй телефонувала та почала розпитувати про її здоровя. Потім вона зателефонувала 12 жовтня 2009 року та запропонувала зустрітися з нею неподалік готелю «Турист», щоб відробити порчу. Відразу після роботи ОСОБА_5 пішла на місце зустрічі. Людей поряд не було. Вони присіли на пеньок. ОСОБА_2 попросила її руку і почала щось розповідати, та раптом ОСОБА_5 нібито втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то зясувалося, що вона лежить на землі, а вироби із золота, що були на ній, а саме: три золоті каблучки, золотий ланцюжок та золоті сережки , а також грошові кошти в сумі 85 грн, зникли. ОСОБА_2 поряд вже не було, мобільний телефон її був відключений. 13.10.2009 року по даному факту ОСОБА_5 звернулася із заявою до міліції. Завдану шкоду ОСОБА_2 їй не відшкодувала.

Також вина ОСОБА_8 підтверджується дослідженими та оголошеними в суді:

даними протоколу предявлення осіб для впізнання від 07.12.2009 року, згідно яких ОСОБА_3 серед трьох осіб, предявлених для впізнання, вказала на ОСОБА_2 як на особу, яка шляхом зловживання довірою у вересні 2009 року заволоділа її грошима та виробами із золота (а.с.24-25);

даними протоколу предявлення осіб для впізнання від 08.12.2009 року, згідно яких ОСОБА_4 серед трьох осіб, предявлених для впізнання, вказала на ОСОБА_2 як на особу, яка злочинним шляхом в жовтні 2009 року заволоділа її грошима та виробами із золота (а.с.116-117;

іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Суд оцінює критично показання ОСОБА_8, як спосіб захисту від предявленого обвинувачення.

Судом дії ОСОБА_2, вчинені нею 10.09.2009 року кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство). При цьому, із обвинувачення необхідно виключити кваліфікуючу ознаку «повторність».

Дії ОСОБА_2 вчинені нею 12.10 2009 року суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, яка характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше, наявність обставин які помякшують та обтяжують покарання.

В силу ст. 66 КК України обставини, що помякшують покарання підсудної: зявлення із зізнанням.

В силу ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання підсудної відсутні.

Згідно медичного висновку підсудна лікування в примусовому порядку не потребує.

Хоча ОСОБА_2 характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягається вперше, але враховуючи те, що підсудна у вчиненому не розкаюється, завдану потерпілим шкоду не відшкодувала, суд приходить до висновку, що її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання:

за ч.1 ст.190 КК України один рік обмеження волі;

за ч.2 ст.185 КК України один рік позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70, 72 КК України шляхом повного складання призначених покарань, остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у одного року шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з 07.12.2009 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - 5924 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий Шиян В.М.