Справа № 1-42/2011 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року м.Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ясінського Ю.А.,

з участю: секретаря Базілевич Ю.С.,

підсудного ОСОБА_1,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Хабаровського краю, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась в Могилів-Подільський міськрайонний суд в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 із скаргою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

24 січня 2011 року суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду по даному факту порушено кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст.125 КК України та призначено її до судового розгляду.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2010 року біля 23 години в м.Могилів-Подільському ОСОБА_2 разом з друзями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поверталися додому і на перехресті вулиць ОСОБА_6 та Кутузова, біля будинку № 14 вул.Кутузова, ОСОБА_4 захотів зірвати абрикос з дерева, гілля якого звисало на дорогу. З подвіря вказаної садиби її власник ОСОБА_1 почав кидати камінням, а потім вибіг на вулицю і підбігши до ОСОБА_2 умисно наніс останньому удар рукою в обличчя від якого ОСОБА_2 упав. Після цього ОСОБА_1 наніс йому удар каменем в ліву ногу та ще декілька ударів ногами в область голови та в область тулуба, спричинивши такі тілесні ушкодження: синець по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу у нижній третині та струс головного мозку. Згідно акту судово-медичного обстеження ОСОБА_2 № 332/104 від 16.07.2010 року дані ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або від удару до такого (таких), можливо 03.07.2010 року та належать: синець на лівому колінному суглобі до категорії легких тілесних ушкоджень, а струс головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 скаргу підтримав і показав, що він є студентом Могилів-Подільського монтажно-економіч-ного коледжу і 03 липня 2010 року близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи на канікулах, він та його друзі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проходили біля будинку № 14 по вулиці Кутузова в м.Могилеві-Подільському. ОСОБА_7 відійшла в бік по особистих справах і він чекав її на дорозі. ОСОБА_4, який знаходився від нього на відстані 10 метрів, намагався зірвати абрикос із гілки дерева, що росло на подвірї будинку № 14, та трохи похилились на дорогу. В цей час ОСОБА_1, який є власником даного будинку, почав кидати з двору каміння і ОСОБА_4 втік. Тоді ОСОБА_1 почав кидати каміння в ОСОБА_2, хоча той стояв далі від паркану і абрикоса не обривав. Після цього ОСОБА_1 вибіг на дорогу і нічого не пояснюючи, наніс йому кулаком удар по голові, від чого ОСОБА_2 впав на траву спиною до низу. Тоді ОСОБА_1 каменем, розміром приблизно як пів цеглини, вдарив його в коліно лівої ноги, потім ще наніс мінімум два удари ногами, взутими в кімнатні тапки, один в плече, а інший в голову і він втратив свідомість. Коли ОСОБА_2 прийшов до свідомості, то побачив, що ОСОБА_1 забирає з кишені його куртки його мобільний телефон. Коли він попросив повернути телефон, ОСОБА_1 сказав, що віддасть телефон коли він приведе того, хто рвав абрикоси з дерева. Після чого ОСОБА_1 зайшов до себе додому, а ОСОБА_2 пішов до свого знайомого ОСОБА_8 і від нього зателефонував ОСОБА_7. Через деякий час прийшла ОСОБА_7 зі своїм молодшим братом і ОСОБА_4, яким він розповів, що зробив ОСОБА_1. Потім ОСОБА_2 з ОСОБА_7 пішов додому. Спочатку він не хотів хвилювати матір, але під ранок усе їй розповів, так як йому стало погано. О 6 годині ранку його госпіталізували до лікарні. Побиття сталось фактично на перехресті (розгалуженні) вулиць Кутузова та ОСОБА_6. 03 липня 2010 року ні він, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_7 спиртні напої, в тому числі пиво, не вживали, не купували і з собою не несли. Пішли вони через вул.Кутузова у звязку з тим, що ОСОБА_7 зателефонував хтось із батьків та сказав швидше прийти додому, а по даній вулиці до садиби ОСОБА_7 дорога коротша. ОСОБА_2 не бачив чи бив підсудній ОСОБА_1 ОСОБА_7, однак чув його нецензурну лайку та погрози.

Представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, суду показала, що ОСОБА_2 являється її сином. 03 липня 2010 року пізно ввечері син повернувся додому. Коли вона зайшла до його кімнати, то побачила його та ОСОБА_7 і вирішила їм не заважати та лягла спати. Вранці син звернувся до неї і сказав, що у нього дуже болить голова, він відчуває нудоту і розповів, що ввечері, коли він гуляв з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 і проходив біля будинку № 14 по вулиці Кутузова в м.Могилів-Подільському чоловік з білим волоссям, як вони потім дізнались власник будинку ОСОБА_1, почав через паркан кидати в нього каміння і вибігши на вулицю наніс йому рукою удар, від чого він втратив рівновагу та впав, тоді ОСОБА_1 вдарив його каменем в коліно лівої ноги, та наніс ударів ногою, від яких син втратив свідомість, а коли отямився, то побачив, як ОСОБА_1 витягує з його кишені належний сину мобільний телефон, а потім йде додому. Після цього вона викликала карету швидкої медичної допомоги. Після медичного обстеження було встановлено, що у сина струс головного мозку, забій правої поперекової ділянки, забій лівого колінного суглобу та пієлонефрит лівої нирки. Працівники лікарні повідомили в чергову частину Могилів-Подільського МВ УМВС про те, що її сину були спричинені тілесні ушкодження. У звязку із нанесеними травмами син 12 днів лікувався в Могилів-Подільському МТМО і вони з чоловіком змушені було по кілька разів їздити до нього. У неї було відібрано працівниками міліції заяву про злочин та пояснення. На лікування сина вони витратили значні кошти, що підтверджується наданими суду квитанціями, чеками та довідками: 1835 грн. 55 коп. на придбання ліків, 332 грн. 28 коп. на придбання пального для їзди в лікарню та правоохоронні органи. Також вважає, що діями ОСОБА_1 їм заподіяно моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, які зазнав її син, вона, як його мати, у тому, що син влітку замість оздоровлення втратив здоровя і провів багато часу лікуючись. Моральну шкоди вони оцінюють в 10000 грн. В судовому засіданні ОСОБА_3 надала уточнення до цивільного позову, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 1797 грн. 63 коп. за спричинену майнову шкоду і 10000 грн. за моральну шкоду.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав і суду показав, що 03 липня 2010 року близько 23 години він вийшов у двір і побачив два вогника біля паркану із сітки та зрозумів, що хтось намагається перелізти у його двір. На ногах у нього були кімнатні тапочки та штани. Він підійшов до сітки і різко вдарив по ній, після чого по звуку визначив, що впало двоє осіб. Один з них почав тікати і щось крикнув, його голос був схожий на голос ОСОБА_9, якого він давно знає як злодійкуватого хлопця. Він повернувся до будинку взяв ліхтарика і одразу пішов на дорогу до того місця, де намагались перелізти невідомі через паркан. На вулиці на узбіччі дороги в кількох метрах від його паркану він побачив молодого хлопця, який підняв вгору праву руку, в якій щось тримав. ОСОБА_1 це сприйняв як загрозу для себе і з метою самозахисту та для того, щоб затримати вказану особу і передати її працівникам міліції, вивернув йому руку та кинув його обличчям на землю, де були камінці та нерівності. При цьому він викрутив йому руку і побачив, що хлопець тримав в ній мобільний телефон, який він забрав і одразу вимкнув, щоб не сідала батарея. Більше він його не бив. На його запитання, що вони робили на паркані, хлопець, як він згодом дізнався його прізвище ОСОБА_2, відповів, що його друг хотів зірвати декілька абрикосів з дерева, гілка якого звисала на дорогу. ОСОБА_1 відразу помітив, що від ОСОБА_2 було чути алкоголем, так як сам він алкогольні напої майже не вживає і в той вечір був абсолютно тверезим. Спочатку він мав намір затримати злочинців, а потім вирішив не розголошувати подію, забравши мобільний телефон ОСОБА_2 він сказав йому, що віддасть його, коли він приведе другого хлопця, що був із ним. Біля паркану ОСОБА_1 виявив пляшки з пивом, ємністю 1 л. та 2 л., які забрав додому. Ніякої дівчини на місці події він не бачив. Через деякий час, а саме 05.07.2010 року до нього прийшли дільничні інспектора міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11, батько потерпілого ОСОБА_2 та поняті, в присутності яких він добровільно видав мобільний телефон ОСОБА_2 Цивільний позов не визнає.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_4, в присутності педагога ОСОБА_12 та батька ОСОБА_13, суду пояснив, що з підсудним ОСОБА_1 він раніше не був знайомий, а з потерпілим ОСОБА_2 підтримує дружні стосунки, знає останнього як спокійного, не конфліктного хлопця. 03 липня 2010 року близько 22 години вечора він, потерпілий ОСОБА_2 та ОСОБА_7 повертались з міста, а саме проводжали останню додому, так як їй зателефонував хтось з батьків і попросив швидше повернутись. Вони вирішили трохи скоротити дорогу і пішли по вул.Кутузова, м.Могилів-Подільський. По дорозі ОСОБА_7 захотіла у туалет і відійшла від них в бік, на яку відстань повідомити не може, так як не бачив. Недалеко від них, практично на розгалуженні вулиць Кутузова і ОСОБА_14 за парканом росло дерево з абрикосами, гілки якого звисали на дорогу. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_2 зірвати декілька плодів. ОСОБА_2 відповів, що не полізе на паркан, так як у нього болить права нога, яку він пошкодив 1-1,5 місяці тому на футболі. ОСОБА_4 підійшов ближче, став на паркан і присвітив телефоном, щоб знайти плоди. Через кілька секунд він почув крики з подвіря садиби, де росло дерево, після чого підсудний ОСОБА_1 почав кидати камінням в ОСОБА_4, однак не влучив. Злізши з паркану та відійшовши приблизно на 8-10 метрів від того місця, свідок бачив лише перший удар, який наніс ОСОБА_1 ОСОБА_2, що стояв з опущеними руками, в область обличчя чи грудної клітини. Від удару останній втратив рівновагу та впав. Яким чином і які удари підсудний ОСОБА_1 наносив потерпі-лому ОСОБА_2 після цього ОСОБА_4 не бачив, так як піднявся ще трохи по дорозі вверх, була темна пора доби і погане освітлення. Свідок тільки чув крики потерпілого ОСОБА_2 з проханням, щоб його не били. Чи забирав підсудний ОСОБА_1 у потерпілого ОСОБА_2 мобільний телефон, він теж не бачив. Через деякий час йому зателефонувала ОСОБА_7 і сказала, щоб він йшов разом з нею подивитись, що з ОСОБА_2, так як спочатку телефон останнього не відпо-відав, а потім взагалі став поза зоною досяжності. Коли вони повернулись, то ОСОБА_2 на місці події не було. До ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_2 з телефона ОСОБА_8 і повідомив, що він знаходиться у останнього, куди вони і пішли. ОСОБА_2 розповів, що той чоловік, який його побив, ще й забрав його мобільний телефон. З ОСОБА_9 він не знайомий. В той вечір ні він, ні його друзі спиртні напої не вживали, пиво з собою не несли. Під парканом пляшок з пивом він не бачив.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_7, в присутності педагога ОСОБА_12 та бабки ОСОБА_15, суду пояснила, що з ОСОБА_1 вона не знайома, а з ОСОБА_2 товаришує і зустрічається. 03 липня 2010 року близько 23 години вечора вона, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повертались з міста, так як їй зателефонувала мама і сказала, щоб та йшла додому. Вони вирішили піти по вул.Куту-зова, щоб скоротити шлях додому. Коли вони дійшли до розгалуження вулиць Куту-зова та ОСОБА_6 вона захотіла в туалет, і сказавши ОСОБА_4 та ОСОБА_2, щоб зачекали її, відійшла в сторону приблизно на 20 м., а коли повернулась через кілька хвилин, то побачила, що підсудний ОСОБА_1 витягує щось з кармана ОСОБА_2, а останній просить його повернути телефон. Потім ОСОБА_1 побачив її і прогнав, вдаривши рукою по спині. Вона втекла і через кілька хвилин зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_2, але той відключився. Вона зателефонувала до ОСОБА_4 і попросила його разом сходити за ОСОБА_2 Вони з ОСОБА_4 пішли за її братом ОСОБА_9, а потім прийшли до того місця, де стався інцидент, однак потерпілого ОСОБА_2 там вже не було. Через кілька хвилин до неї зателефонував ОСОБА_2 з мобільного телефону ОСОБА_8 і повідомив, що знаходиться дома у останнього. Вона, ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_9 прийшли до ОСОБА_8, побули в нього 20 хв., після чого вона з ОСОБА_2 пішла додому до останнього, так як не хотіла його залишати самого після побиття, не дивлячись на те, що їй вже час було додому. У ОСОБА_2 дома вона зачекала поки потерпілий засне і пішла додому. В той вечір ні вона, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_2 спиртні напої не вживали. Пиво вони не купували, з собою не несли і біля паркану пляшок з пивом вона не бачила. ОСОБА_9 вона не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11, показав, що влітку 2010 року він працював дільничним інспектором міліції Могилів-Подільського МВ УМВС. З Могилів-Подільського МТМО надійшло повідомлення про надходження побитого ОСОБА_2 на лікування, перевірку якого було доручено йому. Також представник потерпілого ОСОБА_3 подала заяву про отримання її сином тілесних ушкоджень та про те, що невідомий забрав у потерпілого мобільний телефон. Перевірку даної заяви було доручено його колезі ОСОБА_10, з яким вони поїхали у лікарню, де відібрали пояснення у ОСОБА_2 та інших учасників події. В результаті чого він дізнався, що 3 липня 2010 року біля 23 години біля будинку №14 по вулиці Кутузова в м.Могилів-Подільському ОСОБА_1 спричинив неповнолітньому ОСОБА_2 тілесні уш-кодження та забрав його мобільний телефон. Після цього він з ОСОБА_10, батьком потерпілого ОСОБА_2 та двома понятими прийшли до садиби ОСОБА_1 Підсудний ОСОБА_1 запросив їх до будинку, останньому було розяснено, що відносно його неправомірних дій є відповідне повідомлення та заява. Підсудний ОСОБА_1 спочатку не хотів віддавати мобільний телефон, однак через 10-15 хв. погодився це зробити і ОСОБА_10 оформив протокол добровільної видачі. ОСОБА_11 не знає ОСОБА_9, не зважаючи навіть на те, що протягом 2 років працював дільничним інспектором у даному районі міста.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що працює старшим дільничним інспектором міліції Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінниць-кій області. Представник потерпілого ОСОБА_3 в липні 2010 року подала до міліції заяву про отримання її сином тілесних ушкоджень та про те, що невідомий забрав у потерпілого мобільний телефон. Він та ОСОБА_11 у лі-карні відібрали пояснення у потерпілого ОСОБА_2, потім у його матері та друзів. Також з ОСОБА_11, батьком потерпілого ОСОБА_2 та понятими вони прийшли до підсудного ОСОБА_1 аби вилучити мобіль-ний телефон ОСОБА_2 Останній запросив їх до будинку, де ОСОБА_10 пояснив йому, що є заява відносно його неправомірних дій і необхідно ви-дати телефон. Після цього ОСОБА_1 почав йому погрожувати звільненням з роботи, однак він не звертав на ці погрози уваги, так як діяв правомір-но і у своїй роботі часто з таким стикається. Через 10-15 хв. їх прохань та розяснень підсудний ОСОБА_1 заспокоївся і добровільно видав мобіль-ний телефон, про що був складений відповідний протокол. Особи на імя ОСОБА_9 він не знає.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста завідуючий Могилів-Подільським міжрайвідділенням судово-медичної експертизи ОСОБА_16, ознайомившись з актами судово-медичного обстеження № 323 від 12-13.07.2010 року та № 332/104 від 16.07.2010 року, задавши питання підсудному та потерпілому і почувши на них відповіді, суду показав, що більш ймовірно, що вказані в актах судово-медичного обстеження тілесні ушкодження ОСОБА_2 утворились згідно механізму, на який вказує потерпілий, так як струс головного мозку може утворитись без синців та ран, якщо падіння мало місце в траву і удари були нанесені ногою, взутою в тапочок. За обставин, на які вказує підсудний ОСОБА_1, у потерпілого мали б утворитись інші тілесні ушкодження, зокрема ушкодження обличчя та була б дещо інша локалізація ушкоджень.

Крім показань підсудного, потерпілого, представника потерпілого, свідків та спеціаліста, які вони давали в судовому засіданні, вина ОСОБА_17 в інкримінованому йому злочині підтверджується і дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи, в тому числі матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи № 1339, зокрема: - епікризом хворого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, який з 04.07.2010 року по 15.07.2010 року знаходився на лікуванні з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку (забій головного мозку легкого ступеню). Забій правої поперекової ділянки, лівого колінного суглобу. Гострий пієлонефрит лівої нирки (а.с.7); - довідкою ПМП «Геліос»№ 9 від 24.02.2011 року про вартість ліків для лікування ОСОБА_2 в період з 04.07.2010 року по 15.07.2010 року (а.с.52); - довідкою Могилів-Подільського МТМО № 01/02-02-к-349 від 24.02.2011 року про перелік препаратів, придбаних хворим ОСОБА_2, який знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні з 04.07.2010 року по 15.07.2010 року (а.с.53); - висновком судово-медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_2 № 110/43 від 12.03.2011 року, згідно якого у ОСОБА_2 мали місце такі тілесні ушкодження: синець по попередній внутрішній поверхні лівого колінного суглобу у нижній третині та струс головного мозку, які виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або від удару до такого (таких), можливо, 03.07.2010 року при обставинах, на які посилається потерпілий ОСОБА_2, синець на колінному суглобі, можливо, від удару камінням, а струс головного мозку від удару по голові ногою взутою в тапок, та належать: синець на лівому колінному суглобі - до категорії легких тілесних ушкоджень, а струс головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень, як спричинивших короткочасний розлад здоровя. Крім того, експерт зазначив, що в показах ОСОБА_1 суперечка між ним та ОСОБА_2 проходила на камянисто-грунтовій поверхні дороги, якщо би при цьому ОСОБА_2 впав на дану поверхню, так як вказує ОСОБА_1, то на обличчі ОСОБА_2 були б численні ушкодження та рани, які у нього відсутні (а.с.63-64); - рапортом оперативного чергового Могилів-Подільського МВ УМВС від 04.07.2010 року про те, що 04.07.2010 року о 6 год. 15 хв. в чергову частину МВ УМВС надійшло повідом-лення від чергового лікаря Могилів-Подільського МТМО про звернення ОСОБА_2 за медичною допомогою з ушкодженнями, заподіяними йому невідомим чоло-віком по вул.Кутузова в м.Могилів-Подільському (аркуш відмовного матеріалу 4 (далі - а.в.м.)); - протоколом усної заяви ОСОБА_3 від 05.07.2010 року про спричинення 03.07.2010 року біля 23 год. по вул.Кутузова невідомим чоловіком її сину ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та заволодіння його мобільним телефоном марки «Нокіа»(а.в.м.5); - протоколом огляду місця події з додатками від 05.07.2010 року, згідно якого працівником міліції оглянуто перехрестя вулиць Кутузова та ОСОБА_6 біля будинку № 14 по вул.Кутузова, мур та дерево абрикоса (а.в.м.6-8); - протоколом добровільної видачі ОСОБА_17 05.07.2010 року працівнику міліції мобільного телефону марки «Nokia 1208», який він забрав 03.07.2010 року у ОСОБА_2 (а.в.м.15); - актами судово-медичного обстеження ОСОБА_2 № 323 12-13.07.2010 року та № 332/104 від 16.07.2010 року, згідно яких, у ОСОБА_2 мали місце такі тілесні ушкодження: синець по попередній внутрішній поверхні лівого колінного суглобу у нижній третині та струс головного мозку, які утворились від дії тупого предмету (предметів) або від удару такого, можливо, і 03.07.2010 року та належать: синець на лівому колінному суглобі - до категорії легких тілесних ушкоджень, а струс головного мозку до категорії легких тілесних ушкоджень, як спричинивших короткочасний розлад здоровя (а.в.м. 24-26).

Суд оцінює показання підсудного ОСОБА_1 як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, так як з матеріалів кримінальної справи випливає, що його показання суперечать показанням потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, спеціаліста ОСОБА_16, висновку судово-медичної експертизи № 110/43 від 12.03.2011 року, документам, що містяться в матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи № 1339.

Таким чином, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що підсудний ОСОБА_1 03 липня 2010 року вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і помякшують його покарання.

Злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Підсудний ОСОБА_1 раніше не судимий, тимчасово не працюючий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місце проживання характеризується посередньо.

Обставин, що помякшують його покарання судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду призначити покарання у виді громадських робіт.

Цивільний позов представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню на суму 2797 грн. 63 коп. виходячи з наступного. Так, потерпілому злочинними діями ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, на суму 1797 грн. 63 коп., у виді понесених витрат на лікування, транспортні витрати, яка доведена епікризом (а.с.7), фіскальними чеками про придбання пального та ліків (а.с.8-9), довідками про перелік ліків, які приймав ОСОБА_2 під час лікування та про їх вартість (а.с.52-54). Крім того, злочинними діями ОСОБА_1 потерпілому заподіяно моральної шкоди, яка полягає у фізик-ному болі та стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги обставини справи, особу потерпілого та підсудного, в частині відшкодування моральної шкоди позов підлягає частковому задоволенню на суму 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 28, 321-324, 327, 330-335 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 150 (сто пятдесят) годин.

Цивільний позов представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_1 2797 грн. (дві тисячі сімсот девяносто сім) грн. 63 (шістдесят три) коп. на користь ОСОБА_2.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 днів з дня його проголошення.

Суддя :