В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року смт. Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Близнюки Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Берестове Близнюківського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.08.2014 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України,-
29.07.2015 року близько 18:20 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувся додому за адресою АДРЕСА_1 , де у себе в дворі побачив дитячу коляску, з кишені якої виглядав гаманець. Після побаченого гаманця у ОСОБА_5 виник умисел на його таємне викрадення. Керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, із задньої кишені дитячої коляски, ОСОБА_5 , діючи повторно, оскільки попередня судимість 18.08.2014 року за ч.1 ст. 185 КК України в установленому порядку не погашена та не знята, таємно викрав гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3800 гривень, три банківські картки та картка читача, які належали ОСОБА_4 , чим завдав матеріального збитку потерпілій на суму 3800 гривень. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
20.08.2015 року під час досудового провадження між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_5 була досягнута угода про примирення.
Зі змісту угоди про примирення вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у даному таємному викрадені чужого майна вчиненому повторно. Поряд з цим, потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.2 ст.185 КК України та узгодили міру покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, в межах санкції зазначеної статті Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 75 КК України, при цьому визначення тривалості іспитового строку поклали на розсуд суду.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме: повторному таємному викраденні гаманця чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3800 гривень, три банківські картки та карта читача, які належить ОСОБА_4 , визнав повністю та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений і потерпіла підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно та просили її затвердити. Потерпіла також зазначила, що наслідки затвердження угод про примирення, визначені ст. 473 КПК України, їй зрозумілі.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що вказана угода відповідає всім вимогам діючого КПК та КК України, в зв`язку з чим не заперечував проти її затвердження.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши сторони кримінального провадження, з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд дійшов наступного.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, причому ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним і потерпілою була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі, в межах санкції зазначеної статті Кримінального кодексу України із застосуванням ст. 75 КК України, при цьому визначення тривалості іспитового строку поклали на розсуд суду.
Під час досудового розслідування потерпілою цивільний позов не заявлений, в зв`язку з відсутністю претензій до обвинуваченого та поверненням майна.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.
Перевіривши вказану угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла цілком розуміють їх права та обов`язки визначені ст.ст.473-476, 394, 424 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки її невиконання, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, затвердити угоду.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не пред`являвся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 370, 371, 374, 376, 471, 473, 374-376 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;
3) періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_5 не обирати.
Речові докази: грошові кошти в сумі 2118 гривень, номіналом 200,100,5,1,2 гривні; три банківські картки «ПриватБанк»; картка читача, які знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_4 - повернути останній як власниці.
Роз`яснити, що у разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпіла має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1
15 вересня 2015 року