АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_13 на вирок Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинуваченого ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_13

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2015 року, ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк на 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 та стягнуто з ОСОБА_11 на її користь 5055 грн.
В апеляційній скарзі, потерпіла ОСОБА_13 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без застосування ст. 75 КК України.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає про те, що висновок суду щодо позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання є суперечливим, оскільки він за місцем проживання вчинив кримінальне правопорушення, що характеризує його негативно. Судом не враховано і той факт, що обвинуваченим не відшкодовано їй матеріальної шкоди.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_11 та кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Призначаючи покарання, суд недостатньо врахував те, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, суспільну небезпечність особи та його дій, внаслідок чого безпідставно застосував ст. 75 КК України та звільнив ОСОБА_11 від відбування покарання. Судом не наведено, а серед матеріалів провадження відсутні дані, на підставі яких можливо дійти обґрунтованого висновку щодо того, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Вважає, що за таких обставин, з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_11 повинно бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі з відбуванням в умовах ізоляції від суспільства.
Згідно із вироком суду, ОСОБА_11 14 січня 2015 року близько 19 год., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, переліз через паркан до подвіря та попрямував до вікна будинку. Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, розбивши вікно, незаконно проник до приміщення будинку, де взяв системний блок марки Вrayo, вартістю 8000 грн., жіночу сумку чорно-синього кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 908,33 грн., грошові кошти в сумі 2300 грн. та перекинув зазначене майно через паркан. Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, попрямував до кухні для того, щоб забрати пакет з продуктами харчування, загальною вартістю 1300 грн., однак свій умисел до кінця довести не зміг, оскільки був затриманий власницею будинку ОСОБА_13 , яка повернулася додому.

Загалом ОСОБА_11 вчинив замах на таємне викрадення майна ОСОБА_13 на суму 12508,33 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора та потерпілої, які підтримали апеляційні скарги, та просили їх задовольнити, пояснення обвинуваченого, який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої задоволенню.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме незакінченого замаху на таємне, викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, колегія суддів уважає обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно них відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувалися. В апеляційних скаргах прокурора та потерпілої вони також не оспорюються, а тому відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

На думку колегії суддів, визнавши ОСОБА_11 винуватим у вчиненні тяжкого злочину, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, без достатніх підстав застосував до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Висновок суду першої інстанції щодо можливого виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України не є належним чином вмотивованим, у тому числі з огляду на конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, наслідки від вчиненого злочину у виді спричинення матеріальної шкоди потерпілій, яка не відшкодована, а також враховуючи думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення може бути також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. ( п.4 ч.1 ст. 420 КПК України).
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що вирок Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року стосовно ОСОБА_11 підлягає скасуванню в частині призначеного йому покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.
При призначенні покарання, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України є не судимим, однак неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, визнає обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття та визнання вини, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.
Колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_11 без ізоляції його від суспільства та відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 420, 425, 426 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_13 задовольнити.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальну провадженні ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Вирок Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цією статтею, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

У решті вирок суду залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислювати з дня його затримання 09 листопада 2015 року.
Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3