Справа № 159/2040/15-к
Провадження № 1-кп/159/225/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 02 вересня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження (кримінальну справу), внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000284 від 12 березня 2015року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малеч Березовського району Брестської області (Республіка Білорусь), зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , білоруски, громадянки Республіки Білорусь, з середньою спеціальною освітою, розлученої, перебуває в декретній відпустці, раніше не судимої, -

у вчиненні нею кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачена ОСОБА_4 12 березня 2015 року, близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгівельного кіоску № 131, розміщеного на ринку, що в м. Ковелі по вул. Брестській, з корисливих спонукань, таємно викрала з даного кіоску дитячу куртку синього кольору вартістю 395 гривень, чим завдала ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього ОСОБА_4 повторно 12 березня 2015 року, близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгівельного кіоску № 32, розміщеному на ринку, що в м. Ковелі по вул. Брестській, з корисливих спонукань, таємно викрала з даного кіоску дитячу куртку синього кольору вартістю 520 гривень, чим завдала ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй діянь визнала повністю. Суду показала, що в той день, точної дати не пам`ятає, вона перебувала на ринку в м. Ковелі по вул. Брестській та мала намір придбати деякі дитячі речі для своїх дітей. В одному з кіосків ринку вона, скориставшись тим, що продавець відвернулась, викрала одну куртку синього кольору та поклала її в свою сумку, після чого відійшла від кіоску та повернула на сусідній ряд. На сусідньому ряду ринку в одному з кіосків з дитячими куртками не було продавця. Скориставшись цим вона викрала другу куртку та поклала її в свою сумку. В цей час до неї підійшла продавець з першого кіоску та запитала, чи не брала вона куртку. Вона сказала, що брала та добровільно повернула обидві куртки. У вчиненому щиро розкаюється, просила суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої, яка підтверджує їх існування. В зв`язку з цим суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна та в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинила кримінальні правопорушення (злочини) передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень (злочинів) та особу винної у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 вчинено середньої тяжкості кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченої у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд враховує також те, що обвинувачена ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, виключно позитивно характеризується по місцю проживання.

Крім цього, суд враховує відсутність майнових претензій потерпілих до обвинуваченої та їх позицію щодо міри покарання обвинуваченій.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Враховуючи наведені вище обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), відсутність обтяжуючих покарання обставин, з урахування даних про особу винної, а також те, що обвинувачена відразу ж після вчинення крадіжки речей добровільно їх видала потерпілим, а тому будь - яких тяжких наслідків не наступило, суд вважає за можливе пом`якшити призначене останній покарання та застосувати до неї ст. 69 КК України, яка передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, призначивши їй покарання у виді штрафу.

На глибоке переконання суду, таке покарання обвинуваченій ОСОБА_4 буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю злочинів, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченої, при визначенні остаточного покарання обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_4 не застосовувались. Підстав для застосування таких заходів до набрання вироком законної сили не вбачається виходячи із даних про особу останньої та її належної поведінки.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

Дані про процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушення (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,

за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речові докази:

-дитячу куртку "Emaihao", синього кольору, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , - залишити у володінні останньої;

-дитячу куртку "GLOSTORY", синього кольору, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити у володінні останньої.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий:ОСОБА_1