У Х В А Л А

20 січня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року щодо нього Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Луцький міськрайонний суд Волинської області вироком від 12 грудня 2013 року засудив ОСОБА_1 за сукупністю злочинів, передбачених частиною третьою статті 190 та частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України (далі - КК), із застосуванням статті 70 цього Кодексу до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. Прийнято рішення щодо цивільного позову та судових витрат.

Апеляційний суд Волинської області ухвалою від 13 січня 2015 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 змінив, перекваліфікував його дії з частини другої статті 364 КК на частину першу статті 364 КК та призначив йому за цим законом покарання - обмеження волі на строк 2 роки і на підставі статей 49, 74 КК звільнив його від указаного покарання у зв'язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а за частиною третьою статті 190 КК залишив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, призначене судом першої інстанції. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про застосування частини першої статті 70 КК. На підставі статті 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2-4 частини першої статті 76 цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 вересня 2015 року вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишив без зміни.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд вищевказаної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2015 року щодо нього, просить її скасувати, а справу направити на новий касаційний розгляд. Як на підставу перегляду заявник посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. На обґрунтування зазначеної підстави додає до заяви копії ухвал Верховного Суду України від 18 вересня 2007 року, 25 березня 2008 року, 3 квітня 2008 року та 30 жовтня 2008 року.

Однак, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання ряду вимог статей 448 і 449 КПК.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України зазначається обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України визначений статтею 445 КПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до статті 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Звертаючись до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали суду касаційної інстанції щодо нього, засуджений ОСОБА_1 не врахував, що Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28 березня 2015 року, частину першу статті 445 КПК викладено в новій редакції. Відповідно до пункту першого частини першої статті 445 КПК у редакції зазначеного Закону підставою для перегляду судових рішень у кримінальних справах Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання).

Заява не містить належного обґрунтування підстави для перегляду судових рішень Верховним Судом України, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК. У ній не зазначено, які саме норми права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції, у чому полягає неоднаковість їх застосування, не наведено аргументів на користь подібності правовідносин, не здійснено порівняння оспорюваних висновків касаційного суду щодо цих правовідносин з порівнюваними. Доводи заяви по суті зводяться до необґрунтованості засудження та неправильної кримінально-правової оцінки дій ОСОБА_1 за статтями 364, 190 КК. Але сама по собі перевірка Верховним Судом України доводів такого змісту поза межами його законодавчо визначених повноважень щодо перегляду судових рішень у кримінальних справах у порядку, передбаченому главою 33 КПК, є недопустимою.

Якщо заява подається з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального чи процесуального права, до неї додаються копії різних за змістом судових рішень (пункт 3 частини першої статті 449 КПК).

Ухвала Верховного Суду України від 18 вересня 2007 року, долучена до заяви ОСОБА_1 на підтвердження неоднакового правозастосування, не містить остаточного висновку суду касаційної інстанції щодо застосування норми права, передбаченої КК, оскільки нею судове рішення апеляційного суду скасовано з направленням справи на новий апеляційний розгляд, а відтак не може слугувати прикладом для порівняння.

Ухвала Верховного Суду України від 13 січня 2011 року, на яку є посилання у тексті заяви, до заяви не додана.

Оцінити решту судових рішень, долучених до заяви ОСОБА_1, з точки зору їх прийнятності в якості прикладів неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, неможливо через відсутність належного обґрунтування указаної підстави.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

про недоліки заяви повідомити засудженого ОСОБА_1 та надати йому строк для їх усунення до 21 лютого 2016 року.

Роз'яснити, що у разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2