ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого базову середню освіту, одруженого, маючого на утримання неповнолітню дитину 2004 року народження, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчинені злочину, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В :

23 травня 2013 року, приблизно о 19.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кінотеатру «Правда-кіно» по пр. ім. Газети «Правда», 86 в м. Дніпропетровську, в групі з ОСОБА_6 , якого засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вчинення цього злочину, грубо порушили громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, висловлюванням на адресу потерпілого нецензурних слів та погроз заподіяння тілесних ушкоджень, нанесенням удару по обличчю потерпілого ОСОБА_4 та заподіянням йому легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив, що 23 травня 2013 року, приблизно о 19.30 год., він разом з ОСОБА_6 прийшли до кінотеатру «Правда-кіно» де у них виник конфлікт з охороною і вони висловлювались на адресу охорони нецензурними словами, погрожували заподіянням тілесних ушкоджень, нанесли один удару по обличчю потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_4 частково підтвердив пояснення обвинуваченого, але стверджує, що удар йому наніс ОСОБА_6 ..

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні. А тому розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд допитав обвинуваченого, потерпілого та дослідив матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України.

При обранні покарання , суд враховує, що він раніше не судимий на підставі ст. 89 КК України, характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі.

На думку суду саме таке покарання відповідно до ч.2 ст. 50 та ч.2 ст. 65 КК України є не тільки карою за вчинений злочин, а буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і в більшої мірі буде сприяти його виправленню.
В судовому засідання обвинувачений просив застосувати до нього акт амністії, відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році». Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» в ред. від 27.02.2014 року, амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що Бачурський на день набрання чинності Закону «Про амністію у 2014 році» має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому підпадає під дію ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році», не позбавлений батьківських прав та не є особою, до якої згідно ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» вона не застосовується.
Керуючись ст. 367-374 КПК України, ст.1 п. «в», ст.ст.9, 10,12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання у зв`язку з амністією на підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Речові докази- два диски- зберігати у справі.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. . Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Суддя