Справа №577/3771/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/641/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0001485 від 30 липня 2015 року за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Конотоп Сумської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 04 грудня 2014 року Конотопським міськрайонним судом за ч. 1 ст.289 КК України до 850 грн. штрафу;

- 17 червня 2015 року Конотопським міськрайонним судом за ч.1 ст.185 КК України до 5 місяців арешту. Вирок Конотопського міськрайонного суду від 04 грудня 2014 року, яким засуджена за ч. 1 ст.289 КК України до 850 гривень штрафу, виконувати самостійно,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 , в якій прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбування визначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, покарання у виді 850 грн. штрафу, призначене вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2015 року, виконувати самостійно.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачена ОСОБА_7 , будучи раніше судимою за ч.1 ст. 185 КК України, 31 травня 2015 року близько 18 години перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 у свого знайомого ОСОБА_10 , в спальній кімнаті помітила електричну пилу «Алтай», яку останньому для ремонту залишив її власник ОСОБА_11 , та вирішила нею таємно заволодіти. Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, в час, коли ОСОБА_10 разом зі своєю співмешканкою та ОСОБА_12 грали в карти, обвинувачена ОСОБА_7 повторно, таємно викрала електричну пилу «Алтай» WPGC112, вартість якої, згідно експертизи складає 372 грн., належну ОСОБА_11 передавши її через вікно будинку ОСОБА_13 , який не усвідомлював факту крадіжки. У подальшому викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 372 грн.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання за цим законом у виді арешту на строк 5 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, до призначеного покарання у виді п`яти місяців арешту частково приєднано покарання у виді одного місяця арешту за вироком Конотопського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року, яким вона засуджена за ч. 1 ст.185 КК України до 5 місяців арешту, вирок Конотопського міськрайонного суду від 04 грудня 2014 року, яким засуджена за ч.1 ст.289 КК України до 850 грн. штрафу, виконувати самостійно і остаточно призначено покарання у виді шести місяців арешту.

Зараховано у строк покарання час перебування ОСОБА_7 під вартою з 17 червня 2015 року.

Вирок Конотопського міськрайонного суду від 04 грудня 2014 року, яким засуджена за ч.1 ст.289 КК України до 850 гривень штрафу, виконувати самостійно .

Запобіжний захід ОСОБА_7 - тримання під вартою, залишено до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання рахувати з 17 червня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта, в сумі 230 грн. 40 коп.

Питання речових доказів вирішено в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що:

- вирок суду відносно ОСОБА_7 є незаконним і підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості;

- суд, визначаючи покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, застосував принцип часткового приєднання покарань, який визначений законом для призначення покарання за сукупністю вироків;

- в судовому засіданні встановлено, що викрадену бензопилу вилучено працівниками правоохоронних органів та повернуто потерпілому внаслідок такого виявлення та вилучення, а не добровільної волі обвинуваченої ОСОБА_7 , тому суд безпідставно визнав як пом`якшуючу покарання обставину добровільне відшкодування завданих збитків;

- обвинувачена ОСОБА_7 не вжила заходів для сплати призначеного за попереднім вироком покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., на роботу не влаштувалась, на шлях виправлення не стала вчинила ще ряд злочинів, пов`язаних з протиправним заволодінням чужого майна, а тому, суд безпідставно визнав як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які не заперечували щодо зміни вироку в частині способу визначення остаточного покарання та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги в іншій частині, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі і дослідженими у судовому засіданні доказами, ніким не оспорюється і під сумнів не ставиться.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України кваліфіковано вірно.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримався положень ст.65 КК України, врахував тяжкість вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що вона щиро розкаялась в скоєному злочині, активно сприяла його розкриттю, добровільно відшкодувала завдані збитки, має молодий вік, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу винної, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, покарання за попереднім вироком у виді штрафу не відбула, однак розкаялась у вчиненому, з боку потерпілого до неї претензій немає, та обґрунтовано призначив покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді арешту, що знайшло своє відображення у вироку суду з наведенням відповідних мотивів.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом при призначенні ОСОБА_7 покарання безпідставно визнано пом`якшуючою покарання обставиною добровільне відшкодування завданих збитків та щире каяття, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що працівниками правоохоронних органів викрадена ОСОБА_7 електрична пила «Алтай» була виявлена в господарстві батька неповнолітнього ОСОБА_13 - ОСОБА_14 і саме за вказівкою обвинуваченої, вказане майно було виявлено і вилучено, про що під час розгляду кримінального провадження дала показання обвинувачена ОСОБА_7 . Зазначені обставини прокурором не спростовані.

З урахуванням вищевказаного, приймаючи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_7 вину визнала повністю, активно сприяла розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення, добровільно вказала де перебуває викрадене майно, такі дії обвинуваченої свідчать про її щире каяття, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги заступника прокурора Сумської області щодо призначення ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки при наявності декількох обставин які пом`якшують покарання та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, прокурор належним чином не вмотивував в апеляційній скарзі чому обвинуваченій, за таких обставин, необхідно призначити саме найсуворіший вид покарання передбачений санкцією зазначеної статті, при наявності того, що в судовому засіданні сам прокурор просив призначити покарання у виді арешту.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора з приводу невірного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так встановлено, що ОСОБА_7 вчинила вказаний злочин 31 травня 2015 року до постановлення попереднього вироку від 17 червня 2015 року і покарання їй має бути призначено за правилами ч. 4 ст.70 КК України.

Проте, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України фактично застосував принцип часткового приєднання покарань, який визначений ст.71 КК України для призначення покарання за сукупністю вироків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, прийнявши до уваги всі вищезазначені обставини, є обґрунтовані підстави для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора та зміни вироку суду першої інстанції в частині призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року у виді арешту на строк 5 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, до призначеного покарання у виді п`яти місяців арешту шляхом часткового складання не відбутого покарання призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду від 17 червня 2015 року, у виді арешту на строк 1 місяць та штрафу у розмірі 850 грн., остаточно визначивши покарання у виді арешту на строк 6 місяців та штрафу у розмірі 850 грн.

Покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. виконувати самостійно.

У строк відбування покарання зарахувати час перебування ОСОБА_7 під вартою з 17 червня 2015 року.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня проголошення, а засудженою в цей же строк з дня вручення їй копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2