Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Дячука В.М.,

суддів Шкрібляка Ю.Д., Томенчука Б.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

з участю прокурора Салиги О.В.,

захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши 03 вересня 2010 року у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора Рогатинського району Романовського І.О., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Рогатинського районного суду від 01 квітня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працюючий інструктором Бурштинського молодіжно-спортивного клубу карате-до «Тайфун», згідно ст. 89 Кримінального Кодексу України (далі КК) не судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим і засуджений за ст.ст. 27 ч.3, 185 ч.4 КК із застосуванням ч.1 ст. 69 цього ж кодексу на три роки шість місяців позбавлення волі.

________________________________________________________________________________

Справа № 11-277/2010р. Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.

Категорія ст.ст. 27 ч.3, 185 ч.4 КК України Доповідач Шкрібляк Ю.Д.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Відповідно до положень ст. 76 ч.1 п.п.2,3 КК на засудженого ОСОБА_3 покладено ряд обов'язків.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд та звільнено його з-під варти в залі суду.

Зараховано ОСОБА_3 у строк відбуття покарання термін його перебування під вартою з 02 березня 2010 року по 01 квітня 2010 року включно.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 81 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_3 засуджений за те, що він організував вчинення крадіжки у великих розмірах, а саме: 24 вересня 2002 року приблизно о 10.00 год. зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_4 та розповів йому про можливість вчинення крадіжки майна із житлового будинку ОСОБА_5, який знаходиться в смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської області, після чого вони з метою вчинення крадіжки поїхали в смт. Букачівці, де ОСОБА_3 показав ОСОБА_4 вищевказаний житловий будинок та розповів про місце розташування кімнат у ньому. Цього ж дня приблизно о 22.00 год. ОСОБА_4 незаконно проник всередину вказаного будинку, звідки таємно викрав майно на загальну суму 6764 грн. 29 коп., частину якого, а саме 310 доларів США та золотий ланцюжок вартістю 135 грн., 25 вересня 2002 року передав ОСОБА_3

В апеляції помічник прокурора Рогатинського району Романовський І.О., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням судом кримінального закону, істотним порушенням кримінально-процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Вказує на те, що суд, призначаючи засудженому покарання, безпідставно застосував щодо нього ст.ст. 69 та 75 КК, належним чином не мотивувавши та не навівши у вироку аргументованих підстав щодо застосування вказаних норм кримінального закону, чим порушив вимоги ст. 334 КПК.

Просить вирок суду скасувати і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_3 більш суворе покарання за ст. 185 ч.4 КК, без застосування ст.ст. 69 та 75 цього ж кодексу.

Заслухавши доповідь судді Шкрібляка Ю.Д., пояснення прокурора Салиги О.В., яка підтримала подану прокурором апеляцію, пояснення засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_2, які заперечили доводи апеляції, вважають вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, провівши судове слідство та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Висновки суду про доведеність вини і правильність кваліфікації неправомірних дій ОСОБА_3 за ст. 185 ч. 4 КК України ґрунтуються на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах і вони в апеляції не оспорюються, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 365 КПК апеляційним судом не перевірялися.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_3, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 65 КК врахував, як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про його особу, а також обставини, що помякшують покарання. Тому покликання прокурора в апеляції на мякість призначеного покарання, є необґрунтованими.

З урахуванням усіх обставин, що помякшують покарання і істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого, суд прийшов до правильного висновку про застосування при призначенні покарання ОСОБА_3 положень, як ч. 1 ст. 69, так і ст. 75 та ст. 76 КК, а тому покликання прокурора в апеляції на безпідставність застосування вищевказаних норм кримінального закону, є необґрунтованим.

Як вбачається з протоколу судового засідання прокурор Романовський І.О., який брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, орієнтував суд першої інстанції на застосуванні ст. 69 КК при призначенні покарання ОСОБА_3, наводячи ті обставини, що помякшують покарання, які суд навів у вироку.

Відповідно до вимог ст. 65 ч. 2 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи злочин ОСОБА_3 вчинив в 2002 році, тобто після настання повноліття, і з тих пір він не вчиняв протиправних дій, що підтверджується даними про його особу.

Крім цього, при розгляді справи в апеляційному порядку встановлено, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував потерпілому завдані злочином збитки ще в 2002 році, тобто під час досудового слідства, його другорядну роль при вчиненні крадіжки з помешкання ОСОБА_5, а також перебування його під вартою до винесення вироку і думку самого потерпілого про мякість покарання.

Застосування судом першої інстанції положень ст.ст. 69 та 75 і 76 КК щодо покарання ОСОБА_3 колегія суддів вважає обґрунтованим і справедливим, адже безпосередній виконавець крадіжки з помешкання ОСОБА_5 - засуджений ОСОБА_4 відбув аналогічне покарання (т.1, а.с.119).

За таких обставин апеляція не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора Романовського І.О., який брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Рогатинського районного суду від 01 квітня 2010 року відносно засудженого ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий В.М. Дячук

Судді Ю.Д. Шкрібляк

ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.Д. Шкрібляк