Справа № 520/262/16-к
Провадження № 1-кп/520/273/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2016 року Колегія суддів Київського районного суду м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт матеріалів кримінального провадження, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000368 від 16.06.2015 р. відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Дігтярівка Новгород-Сіверського району,
Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 ,-
за ст.294 ч.2 КК України
ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходяться матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 за обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 294 КК України.
В підготовчому судовому засіданні при обговоренні питання щодо можливості призначення справи на підставі обвинувального акту до судового розгляду прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник проти призначення судового розгляду заперечували та просили повернути обвинувальний акт прокурору з тих підстав, що обвинувачення щодо ОСОБА_10 не міститить конкретних обставин.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_7 підтримали думку захисту.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, як передбачено ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України по кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейській суд з прав людини в справах Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008 р.) та в справах Камасінські проти Австрії (рішення від 19.12.1989 р.)Ліатточі проти Італії (25.07.2000 р.) Пелісьє та Аессі проти Франції ( 25.03.1999 р.) зазначив, що п.п. ап.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи бути негайно і детально проінформованою зрозумілою мовою про характер і причини висунутого обвинувачення. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленного обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо прeд`явленного особі обвинувачення та правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того , право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення є передумовою реалізації права обвинуваченого на захист, гарантованого п.3 ст. 6 Конвенції, Конституцією України та КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт і додані до нього документи повинні відповідати вимогам КПК України, оскільки, за змістом процесуального закону, це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст. 2 КПК України, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого , повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження застосована належна правова процедура.

Проте, як вбачається з обвинувального акту по кримінальному провадженню, що розглядається, він не відповідає викладеним в ст. 291 КПК України.

Так, досудовим слідством ОСОБА_10 обвинувачується у скоєні умисного злочину, передбаченого ч.2 ст. 294 КК України за ознаками активної участі у масових заворушеннях, що супроводжувались насильством над особами, знищенням майна, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувались як зброя, що призвело до загибелі людей та інших тяжких наслідків . Крім того обвинуваченому інкриміновано обтяжуючу обставину скоєння злочину групою осіб за попередньою змовою. При цьому, в обвинувальному акті відсутні будь які відомості, коли, де, з ким і яким чином ОСОБА_10 вступав у змову, чиї вказівки виконував та в чому саме полягали його дії, визначені як активні, де і коли вони вчинялися ОСОБА_10 , які інші тяжкі наслідки масових заворушень спричинені, яку саме майнову шкоду заподіяно потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Іллічівському морському порту , Одеському академічному російському драмтеатру театру, бізнес центру Ольвія та інш. Тобто, обвинувальний акт в кримінальному провадженні не містить фактичних обставин активної участі ОСОБА_10 в масових заворушеннях та того, в чому саме полягали інші тяжкі наслідки масових заворушень, а тому не відповідає вимогам ст. 291 ч.2 п.5 КПК України.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором.

Відповідно до даних реєстру (п.4 розділ11) прокурором винесена постанова про виділення та об`єднання матеріалів досудового розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчинені кримінальних правопорушень.

Проте, згідно до вимог ч. 4 ст. 217 КПК України заборонено виділяти в окреме провадження і проводити досудове слідство в окремому провадженні, стосовно встановлених досудовим слідством осіб які скоїли протиправні дії разом з особою, яку досудове слідство обвинувачує, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судовий розгляд.

Викладене свідчить про те, що органом досудового розслідування допущено порушення вимог ст. 291 КПК України відносно обвинувального акта та вимог ст. 291 КПК України, що при викладених обставинах, унеможливлює призначення кримінального провадження до розгляду судом по суті.

Разом з цим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, і ОСОБА_10 за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту , суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 .

При вказаних обставинах органу досудового розслідування потрібно обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 привести у відповідність з чинним законодавством України.

Отже, обвинувальний акт не відповідає вимогам пунктів 4 та 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладений лише зміст підозри, і відсутні фактичні відомості про конкретні обставини скоєння кримінальних правопорушень, у вчинені яких підозрюється обвинувачені, і тому підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючиь ст.314 КПК України, коллегія с у д д і в

У Х В А Л И Л А:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні що внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000368 від 16.06.2015 р. відносно ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.294 КК України повернути прокурору з підстав, викладених ву мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення

Головуючий ОСОБА_1

ОСОБА_3
Су д д і
ОСОБА_2 .