справа № 482/1041/15-к В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
У судовому засіданні при розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 .
СУД, ВСТАНОВИВ і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕННИМ, ЩО :
24 серпня 2014 року, близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи на відповідних правових підставах, технічно справним автомобілем «МАН 26.410», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , з причепом «ПП LEVEN 2571», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , рухався в темну пору доби, в умовах дощу з увімкненим світлом фар, по своїй смузі вологої асфальтованої проїжджої частини автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв», яка має одну смугу в попутному напрямку і дві смуги для руху у зустрічному напрямку, в напрямку з м. Вознесенськ в бік м. Миколаєва Миколаївської області, зі швидкістю в межах 60 км/год.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, що передбачений ст.286ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .
Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_3 вимогу про відшкодування 5000 гривень витрат на правову допомогу, з яких обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій в судовому засіданні під час судового розгляду справи - 2000 гривень.
По справі наявні процесуальні витрати по залученню експертів з проведення судових експертиз на загальну суму 9621,50 гривень.
Доказами на підтвердження вищезазначених, встановлених в суді обставин, являються покази допитаного в суді обвинуваченого, який визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, показами свідка, потерпілої, експерта, а також всіма іншими дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, якими є - досліджені в суді висновки проведених експертиз і документи кримінального провадження.
Так, допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 спочатку частково, а потім повністю визнав себе винним у скоєні інкримінованого йому в провину злочині, що передбачений ст.286 ч.2 КК України. Заявлені потерпілою вимоги про відшкодування 5000 гривень витрат на правову допомогу визнав повністю, внаслідок чого в процесі судового розгляду справи, до видалення суду до нарадчої кімнати і постановлення вироку, в добровільному порядку частково відшкодував потерпілій 2000 гривень витрат на правову допомогу, запевняючи суд в тому, що повністю відшкодує потерпілій понесені витрати.
По суті пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив і визнав факт скоєння ним, 24.08.2014 року, зіткнення автомобіля «МАН» під його керуванням з автомобілем «КАМАЗ», яким керував потерпілий ОСОБА_8 , що рухався йому у зустрічному напрямку, на автодорозі Р-06 «Ульянівка-Миколаїв», на території Новоодеського району.
Свої дії пояснив тим, що було темно, йшов дощ, водій автомобіля «КАМАЗ» їхав ближче до середини дороги, внаслідок чого, він своїм автомобілем прийняв вправо, але при зустрічному роз`їзді, вже по заду себе, відчув удар від зіткнення транспортних засобів. Зазначив, що після зупинки, коли вийшов зі свого автомобіля, то побачив, що причеп від його автомобіля відірвало і, що водій ОСОБА_8 помер від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень. Пояснив, що визнає свою вину і шкодує про те, що все так сталося, просить вибачення у потерпілої за те, що внаслідок цієї ДТП, настання якої він не бажав, загинув її чоловік і батько дітей.
Вислухавши покази обвинуваченого, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що крім визнання обвинуваченим своєї провини у скоєні цього злочину, що передбачений ч.2 ст.286 КК України, його вина повністю доведена в судовому засіданні дослідженими фактичними даними.
Доказами на підтвердження вищевикладених, встановлених в суді обставин, являються покази допитаних в суді свідка, потерпілої, а також доказами по справі є досліджені в суді документи кримінального провадження.
Так, з показів допитаного в суді свідка ОСОБА_9 вбачається, що 24.08.2014 року, близько 20 години 40 хвилин, він їхав позаду обвинуваченого ОСОБА_3 на відстані близько 200 метрів і бачив габаритні вогні автомобіля ОСОБА_10 та світло фар зустрічного автомобіля в той час як сталася ця ДТП. Зазначив, що при зустрічному роз`їзді цих автомобілів все сталося швидко, так як різко потухли вогні фар. Пояснив, що коли під`їхав ближче до місця аварії, то побачив відірваний причеп від автомобіля, яким керував ОСОБА_11 та розбитий автомобіль «КАМАЗ». Зауважив, що сам момент зіткнення автомобілів не бачив, так як йшов дощ і було темно.
З показів допитаної в суді потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що вона взнала про цю пригоду і смерть чоловіка пізно вночі з телефонного повідомлення, від брата свого чоловіка. Зазначила, що обставини скоєння цієї пригоди їй не відомі.
З показів допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_12 вбачається, що він проводив по справі трасологічну та автотехнічну експертизи, всиновки яких підтверджує і, в ході проведення цих експертиз встановив, що дана дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_8 відбулася на середині проїжджої частини дороги, але на смузі руху автомобіля «КАМАЗ», яким керував ОСОБА_8 і, що не дивлячись на те, що хоча водій ОСОБА_8 і порушив вимоги дорожнього знаку 5.19, з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п.2.3 «б», 12.1, п.1.1 розділу 34 ПДР України.
З протоколу огляду місця пригоди від 24.08.2014 року, схеми і фото таблиці до нього, з протоколу додаткового огляду місця пригоди від 04.09.2014 року, фототаблиці до нього, вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на середині проїжджої частини вищевказаної дороги, на смузі руху автомобіля «КАМАЗ», яким керував водій ОСОБА_8 , а також, що на вказаній ділянці дороги, на шляху руху водія ОСОБА_8 , стояв дорожній знак 5.19.
Як вбачається з висновку судово-медичного експерта №2056 від 08.10.2014 року, смерть водія ОСОБА_8 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, травматичної ампутації правої нижньої кінцівки, множинних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів, які він отримав внаслідок ДПТ і від яких помер на місці цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з висновками судових авто-технічних експертиз №1017 від 19.11.2014 року, №1018 від 01.10.2014 року, №1157 від 20.11.2014 року, вбачається, що і автомобіль «КАМАЗ», яким керував водій ОСОБА_8 і автомобіль «МАН» та причіп «ПП LEVEN 2571», д/н НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_3 в момент ДТП перебували у технічно справному стані і забезпечували водіям можливість належним чином керувати ними.
Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №1016 від 17.11.2014 року, вбачається, що спочатку контактували передня ліва частина автомобіля «КАМАЗ» із середньою частиною лівого борту причепа «ПП LEVEN 2571», д/н НОМЕР_4 , з подальшим блокуючим контактом із задніми лівими колесами цього причепа, під кутом приблизно 15-20 градусів по відношенню до повздовжньої лінії осі причепу «ПП LEVEN 2571» до перетину з лінією повздовжньої осі автомобіля «КАМАЗ» проти ходу часової стрілки на смузі руху автомобіля «КАМАЗ».
Обставини, що передували скоєнню ДТП, а також момент і місце зіткнення транспортних засобів, покази підозрюваного ОСОБА_3 з цього приводу, були перевірені в процесі проведення з його участю слідчого експерименту, що відображено в протоколі від 19.03.2015 року. Результати проведення слідчого експерименту повністю співпали з показами підозрюваного та знайшли своє підтвердження та узгодження із усіма іншими встановленими в ході досудового розслідування фактичними обставинами справи.
Фактичні дані отриманні при слідчому експерименті, з участю підозрюваного, були використані при проведенні авто технічної експертизи.
Як вбачається з висновку цієї судової авто технічної експертизи №35 від 07.05.2015 року, підозрюваний ОСОБА_3 , як водій автомобіля «МАН», повинен був з технічної точки зору керуватися п.п.12.1, 1.1 розділу 34 ПДР України і, що його дії в момент ДТП, не відповідали з технічної точки зору вимогам вищевказаних пунктів ПДР України. Водій ОСОБА_3 при вищевикладених дорожніх обставинах, а саме: темна пора доби, дощ, мокре дорожнє покриття, схил дороги, мав технічну можливість уникнути втрати поперечної стійкості свого автопоїзду, передбачити занос причепу на смугу зустрічного руху та уникнути зіткнення, але не врахував дорожню обстановку та особливості вантажу, який перевозив, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, в зв`язку з чим, допустив занос причепа автомобіля на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулася ДТП. Водій автомобіля «КАМАЗ», згідно з цим висновком експерта, не мав технічної можливості уникнути цього зіткнення, але повинен був керуватися вимогами п.п.5.19 дорожнього знаку, який забороняє рух по середній смузі вантажному транспортному засобу з дозволеною максимальною масою більше 3,5 тони.
Згідно висновку цього експерта також вбачається, що дії обох водіїв з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Покази обвинуваченого в частині наявних погодних умов в момент скоєнні ДТП підтверджуються метеорологічною довідкою, в якій зазначається про хмарність, дощ, достатню видимість.
Всі дослідженні в судовому засіданні докази повністю узгоджуються, як між собою, так і з показаннями допитаних в суді обвинуваченого, свідка, потерпілої щодо обставин скоєння цього злочину, про які вони розповіли в судовому засіданні, а також узгоджуються з висновками досліджених експертиз, та з усіма фактичними обставинами, що були встановленні, як в ході досудового, так і судового слідства, повністю викриваючи обвинуваченого та доводячи його провину у порушенні ним п.п. 2.3 «б», 12.1, 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, що привели до цієї ДТП, внаслідок якої загинув водій автомобіля «КАМАЗ» ОСОБА_8 .
Тому, за таких вищевикладених обставин, дослідивши в судовому засіданні покази обвинуваченого, свідка, потерпілої, дослідивши документи кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому в провину злочині повністю доведена цими дослідженими доказами, в тому числі його признательними показами, які відповідно до ст.ст.84-86 КПК України, являються належними і допустимими доказами, які суд кладе в основу свого обвинувального вироку.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України.
Відповідно до ст.ст.94, 337 КПК України, аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, як кожного окремо, так і всіх їх у сукупності, в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого являється правильною, а тому відповідно до встановленого, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ст.286 ч.2 КК України, так як він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він являється військовозобов`язаним, працездатним, громадянином України, який має статус безробітного і перебуває на обліку центрі зайнятості, не. працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
За таких, вищевикладених обставин, призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує, як ступінь тяжкості, характер та обставини скоєного ним злочину, так і враховує особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують йому покарання.
Так, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин хоча і відноситься до категорії тяжкого, але скоєний ним з необережною формою вини.
Також, суд враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його каяття, повне визнання ним своєї провини, сприяння слідству у розкритті злочину та у встановлені істини по справі, часткове добровільне відшкодування потерпілій процесуальних витрат і заподіяної моральної шкоди.
Також, суд враховує вік, задовільний стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан обвинуваченого, а також враховує як думку прокурора, так і думку потерпілої та її представника щодо призначення ОСОБА_3 можливого покарання.
Крім того, при призначені покарання, суд, крім вищевказаних обставин цієї справи також враховує поведінку і самого загиблого ОСОБА_8 , який безпосередню в момент ДТП керував автомобілем з порушенням вимог дорожнього знаку 5.19 ПДР України.
За такого, із врахуванням вищевказаних характеру, обставин та ступеню тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують йому покарання, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.65-68, 77 КК України, йому має бути призначене для відбування покарання у виді позбавлення волі, яке передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, з обов`язковим призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Таке покарання, на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для виправлення обвинуваченого, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та які значно пом`якшують йому покарання, з урахуванням повного усвідомлення ОСОБА_3 своєї вини і тих негативних наслідків вчиненого злочину, приймаючи до уваги повне визнання ним своєї вини, попросив вибачення у потерпілої, частково відшкодував їй витрати, суд приходить до висновку, що каяття обвинуваченого у скоєному ним діянні дійсно являється щирим.
За таких обставин, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого все ж таки можливе без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі, а з наданням йому можливості здійснити своє виправлення, на підставі ст.75 КК України, через звільнення від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, та із встановлення обмежень, передбачених ст. 76 КК України.
Визнаний по справі речовий доказ, а саме: причіп «ПП LEVEN 2571», д/н НОМЕР_4 , що зареєстрований на правах власності за ОСОБА_14 і переданий на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, відповідно до ст.100 КПК України, - повернути власнику ОСОБА_14 .
Процесуальні витрати по справі по залученню експертів з проведення призначених судових експертиз, складають в загальному розмірі 9621,50 гривень, які відповідно до вимог ст.ст.118,122, 124-126 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь цих експертних установ.
Процесуальні витрати потерпілої на правову допомогу, згідно наданих суду підтверджуючих документів, склали 5000 гривень, які були частково відшкодовані обвинуваченим потерпілій під час судового розгляду справи на суму 2000 гривень.
В зв`язку з цими обставинами, відповідно до ст. ст.118,120, 124-126 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь потерпілої процесуальні витрати в сумі 3000 гривень.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєні злочину, що передбачений ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Початок строку відбування покарання засудженому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу 3000 ( три тисячі) гривень.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН на користь Миколаївського відділення ОНДІСЕ м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 27 - судові витрати по залученню експертів для проведення експертиз в загальній сумі 9621,50 гривень.
Визнаний по справі речовий доказ, а саме: причіп «ПП LEVEN 2571», д/н НОМЕР_4 , що зареєстрований на правах власності за ОСОБА_14 і переданий на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, відповідно до ст.100 КПК України, - повернути власнику ОСОБА_14 .
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого на досудовому розслідуванні не обирався і прокурором при судовому розгляді справи не ставилось питання про обрання йому запобіжного заходу, а тому у суду відсутні правові підстави для обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу на період до набрання вироком суду законної сили.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні копія вироку направляється поштовим відправленням.

Головуючий: