Єдиний унікальний номер 205/3867/14-к
Провадження № 1-кс/205/326/14
У Х В А Л А

13 травня 2014 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання прокурора прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000009 від 11.04.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2014 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про арешт майна.

В своєму клопотанні прокурор посилався на те, що за неповнолітньою ОСОБА_4 та її братом ОСОБА_5 рішенням виконкому Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 844 від 20.07.2007 року закріплена квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка перебувала у комунальній власності.

08.04.2014 року до Ленінського відділу ДМС звернувся ОСОБА_6 , який діє в інтересах і за довіреністю ОСОБА_7 , з заявою про зняття з реєстрації у вказаній квартирі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/1473/14-ц Пр.№2/201/1559/2014 від 14.03.2014 року. При цьому встановлено, що рішення у цивільній справі №201/1473/14-ц Пр.№2/201/1559/2014 від 14.03.2014 року Ленінським районним судом міста Дніпропетровська не виносилося, а в Єдиному реєстрі судових рішень вказаному номеру відповідає рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

За вказаним фактом прокуратурою району до ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0000009 від 11.04.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 до органів ДМС надано копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2014 року на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану квартиру, видане нотаріусом ОСОБА_8 .

Проведеним досудовим слідством встановлено, що вказані свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.03.2014 року на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на вказану квартиру видані нотаріусом ІІІ Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 на підставі документів, наданих представником ОСОБА_6 , який діє в інтересах і за довіреністю ОСОБА_7 , а саме договору дарування вказаної квартири від імені ОСОБА_9 на ім`я матері ОСОБА_7 - ОСОБА_10 від 25 жовтня 1995 року, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської ДНК ОСОБА_11 та зареєстрованим в реєстрі за № 3-1967. Подальшим досудовим слідством встановлено, що вказаний договір дарування державним нотаріусом Другої дніпропетровської ДНК ОСОБА_11 не посвідчувався.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_6 протиправно шахрайським шляхом заволоділи правом власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка перебувала у комунальній власності.

В своєму клопотанні прокурор прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та доданих до нього матеріалів, приходить до висновку, про те, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 , на майно якого, а саме квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , прокурор просить накласти арешт, не входить у круг осіб вказаних в ч.1 ст.170 КПК України, а саме: підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання не може бути задоволено в зв`язку відсутності необхідних підстав для його задоволення, а також враховуючи те, що задоволення зазначеного клопотання може сприяти безпідставному порушенню законних прав та інтересів громадян України та інших осіб.

Керуючись ст.ст.110, 170, 369-372, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а в разі, якщо ухвалу постановлено без виклику особи, що її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1