ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002727 від 01 жовтня 2015 року, відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Львів, солдата, водія-електрика військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

з участю:

сторін кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №7-ос від 28 вересня 2012 року, солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду водія-електрика військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 223-ос від 17.04.2015 року солдат ОСОБА_3 вибув до зони проведення антитерористичної операції для виконання завдань за призначенням до с. Велика Новосілка Донецької області.

Відповідно до положень додатку № 1 затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8., 8.1., 8.2., 8.9. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Однак, солдат ОСОБА_3 будучи обізнаним з діючим законодавством, яке регламентує порядок носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігати, носити бойові припаси та вибухові речовини, які мав намір використати у подальшому на власний розсуд.

Проте у кінці серпня 2015 року ОСОБА_3 , перебуваючи біля блокпосту у м. Мар`їнка Донецької області, діючи умисно, ігноруючи вимоги вищевказаних нормативних актів, незаконно, без передбаченого законом дозволу, при невстановлених слідством обставинах знайшов наступальну осколкову ручну гранату типу РГД-5 та поклав до особистих речей.

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочину діяльність, у період з кінця серпня 2015 року по 01 жовтня 2015, усвідомлюючи, що вказаний предмет є бойовим припасом, незаконно, без передбаченого дозволу, зберігав їх за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

01.10.2015 року приблизно о 03.00 годин ОСОБА_3 у зв`язку із відпусткою виїхав до м. Харкова та продовжуючи свою злочину діяльність, знаходячись за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , поклав у пакет вищезазначену наступальну осколкову ручну гранату типу РГД-5, та усвідомлюючи, що вказаний предмет є бойовим припасом, незаконно, без передбаченого дозволу, носив її при собі до 13 год. 30 хв. 01.10.2015 року.

В подальшому, 01 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_3 затриманий уповноваженим особами під час вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі та пояснив, що проходив службу в с. Велика Новосілка Донецької області, в кінці серпня 2015 року на блокпості в м. Мар`їнка Донецької області він знайшов гранату і поклав її до особистих речей. Їдучи у відпустку до м. Харків ОСОБА_3 взяв гранату з собою, коли знаходився біля станції метро Пролетарська був затриманий співробітниками міліції, які вилучили гранату і склали протокол.

Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Харківській області № 256 від 05.11.2015 року, відповідно до якого вилучені у ОСОБА_3 підривач типу УЗРГМ до ручних гранат та корпус ручної гранати РГД-5 до категорії боєприпасів не відносяться, але при штатному з`єднанні об`єктів будуть являти ручну осколкову гранату РГД-5, яка буде відноситись до категорії боєприпасів та буде придатною для вибуху (а. с. 62-65).

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив зберігання, носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 .

Обставин, які обтяжують покарання винному, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, одружений, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, має почесні грамоти та подяку Державної прикордонної служби України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.103-105).

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити винному покарання у виді штрафу в межах, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до акту № 259 про знешкодження, зруйнування вибухових пристроїв, вибухонебезпечних компонентів, засобів підриву від 05.11.2015 року, враховуючи небезпечність об`єктів, вилучених у ОСОБА_3 , комісією визнано необхідність знищення вибухонебезпечних об`єктів шляхом підриву на підривному майданчику. Про знищення вказаного об`єкту в акті зроблено відповідний запис.

Запобіжний захід домашній арешт, обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити той же.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд,

З А С УД И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Запобіжний захід домашній арешт залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУ МВС України в Харківській області (код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011 УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова) витрати за проведення вибухотехнічної експертизи № 256 від 05.11.2015 року по кримінальному провадженню № 0002727 в розмірі 1843 грн. 20 коп.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова, при цьому відповідно ч.3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: