АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 659/504/15-к
Провадження № 11-кп/791/116/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.4 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
2016 року лютого місяця 10 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Захисників ОСОБА_7
Підозрюваного: ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
в с т а н о в и л а :
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в порушення вимог ст.291 КПК України, викладено зміст підозри у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.187 КК України, що не підтверджує їх обвинувачення на стадії досудового розслідування. Цей же недолік допущено і до обвинуваченого ОСОБА_9 , оскілки в обвинувальному акті зазначено, що останній підозрюється у скоєнні злочину передбаченого ч.5 ст.27- ч.4 ст.185 КК України.
Крім того обвинувачення є неконкретним, не визначає об`єктивної сторони кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими містять загальний характер щодо вчиненого кримінального правопорушення, при цьому у ньому відсутній виклад обставин, які мають істотне значення для правової кваліфікації, зокрема коли відбулася попередня домовленість щодо вчинення злочину, його способу, місця, часу та розподілу ролей.
Дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , є не конкретизованими, не зазначено хто саме, що робив стосовно потерпілих (хто наносив тілесні ушкодження, приставляв ніж до обличчя, погрожував застосувати насилля, зв`язував скоч-лентою).
Таким чином всупереч нормам кримінального процесуального закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не містить сформульованого, з урахуванням положень ст.91 КПК України, обвинувачення.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною і такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що провівши підготовче засідання без участі потерпілих та їх представника, судом порушено права потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та їх представника адвоката ОСОБА_15 передбачені ст.ст.56, 314-315 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні суд фактично вийшов за межі питань, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні та неправомірно зробив висновок, щодо неконкретизованості обвинувачення, який можливо зробити лише дослідивши під час судового засідання обставини справи та надані докази, а не у підготовчому судовому засіданні, де такі питання відповідно до ст.ст. 314, 315 КПК України взагалі не вирішується.
Зазначає, що прокурором дотримано положення п.5 ч.2 ст.291 КПК України під час складання обвинувального акту.
Прийнявши рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд взагалі не послався на будь-яку норму закону, яка передбачає повергнення обвинувального акту прокурору, зокрема ст.314 КПК України.
Просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора через її безпідставність, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія судів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочину, і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин вчиненого злочину з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України, саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проводиться судовий розгляд.
Відповідно до положень п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.
Проте, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в них міститься обвинувальний акт, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ст. 291 КПК України.
Натомість, у вказаному обвинувальному акті щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено тільки зміст підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, що не підтверджує доведеність винуватості на стадії досудового розслідування.
Оскільки згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а конкретність такого обвинувачення щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 порушує їх право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України.
Крім того, відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК України, обвинувачення, із врахуванням положень ч.1 ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції.
Згідно ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні вправі, повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, ч. 1 ст.91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті даної статті має відображатись у обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року №8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
За змістом судового рішення, під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, зокрема в ньому не конкретизовані обставини, що мають істотне значення для кваліфікації злочину, а саме моменту домовленості обвинувачених на вчинення злочину, його способу, місця, часу та розподілу їх ролей.
З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.
Що стосується твердження прокурора про порушення судом першої інстанції прав потерпілих та представника потерпілого, то таке твердження, не є в даному випадку повністю обґрунтованим, оскільки недоліки роботи органів досудового розслідування, що виразилися в направленні до суду обвинувального акту, що не відповідає вимогам КПК України в будь-якому випадку порушує права зазначених учасників кримінального провадження. Таке порушення виражається як в недотриманні загальних принципів кримінального провадження, так і розумності строків його розгляду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в ухвалі навів ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акту прокурору, а тому підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404; 405; 407; 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2