Провадження № 1-кп/317/322/2015
Справа № 317/2871/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001356 від 20.07.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 88 КК України не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З 25 серпня 2015 року ОСОБА_4 , в порушення ст. 4 Закону України «Про металобрухт», відповідно до вимог якого операції з металобрухтом здійснюються лише спеціалізованими або спеціалізованими металургійними переробними підприємствами, а також їх приймальними пунктами, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч діючому законодавству, не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності відомості про який включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, здійснював прийом брухту кольорових і чорних металів як фізична особа всупереч порядку, встановленому законодавством. З цією метою ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на здійснення прийому брухту кольорових та чорних металів, як фізична особа, за місцем розташування металевого гаражу, який йому на праві власності не належить, а саме по АДРЕСА_2 , особисто приймав брухт чорного та кольорового металу, який в свою чергу зважував та після визначення ваги розрахувався за нього і в подальшому зберігав у вищевказаному гаражі, маючи на меті його подальший перепродаж. Свою незаконну діяльність ОСОБА_4 здійснював до 26.08.2015 р., тобто до моменту її виявлення і припинення.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, визнав повністю і пояснив, що він особисто в гаражі приймав металобрухт з метою його подальшого перепродажу. Думав, що за ці дії передбачена адміністративна відповідальність. Приймав лише два дні, а саме 25-26 серпня 2015 року. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Оскільки обвинувачений дав свідчення в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважає, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши самого обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду кримінального провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 , що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 213 КК України, тобто здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше в силу ст. 88 КК України не судимий, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується умовно позитивно.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи особу винного, думку прокурора, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті.

Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню на підставі статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: грошові кошти у сумі 70,00 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ; брухт чорного металу, загальною вагою 180 кг, металеві підлогові ваги на 50 кг, які знаходяться у камері схову Запорізького РВ ГУМВС України в Запорізькій області (квитанція № 0437) конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1