Машівський районний суд Полтавської області
Справа 1-6/2010 року
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2010 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

при секретарі Кульчицькій І.М.

з участю: прокурора Ряднини В.В.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілих ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка справу по обвинуваченню :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого має на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм швидкої допомоги Карлівської ЦРЛ, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в :

13 липня 2009 року близько 12.20 год. ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та керуючи технічно справним автомобілем «Пежо експерт» транзитний номер 18 АН 2088, рухаючись по автодорозі Полтава-Красноград в напрямку м. Полтави, на 21 км вказаної автодороги порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, при виконанні маневру обгін виїхав на смугу зустрічного руху, де при виборі в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, після чого втратив контроль за рухом автомобіля і не впоравшись з керуванням виїхав на праве по ходу його руху узбіччя та кювет, де перекинувся. Внаслідок ДТП пасажир цього автомобіля ОСОБА_4, отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, а пасажири ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоровя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину в предявленому обвинуваченні як і цивільні позови не визнав і показав, що 13.07.2009р. їздив з Канівцем у справах, після чого біля кафе «Казка» помітили автомобіль ОСОБА_4 і зайшовши в середину, помітили останнього разом з ОСОБА_6. ОСОБА_4 попросив проставити могорич за нову машину, на що він погодився і взяв горілки 2х150г, яку всю випив ОСОБА_5. Після цього, ОСОБА_4 захотів проїхатись на його, ОСОБА_3, машині і запропонував також прокататися Васильчукові. Вони всі вийшли з кафе, ОСОБА_5 при цьому вивели під руки, оскільки в нього болів шлунок. За кермо, сів він, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння, а вже біля готелю «Колос» зупинив автомобіль, і вони помінялися місцями. Сівши на переднє пасажирське сидіння, він випив пів пляшки пива, яка була з собою. Біля хлібозаводу стояли працівники ДПС, той, який свідчив в суді, взагалі стояв спиною, а інший зупиняв за допомогою жезла зустрічний автомобіль, при цьому їхній автомобіль не зупиняли. В подальшому біля повороту на с. Григорівка, ОСОБА_4 почав обганяти попутний автомобіль бензовоз, і він, ОСОБА_3 сказав, щоб той прийняв лівіше, оскільки автомобілі почали дуже зближатися і бензовоз почав перетинати осьову. Машину стало заносити вліво і, здійснивши маневр обгону, ОСОБА_4 різко крутнув кермом вправо і після чого автомобіль почало сунути і він пішов в правий кювет. Після виписки з лікарні ОСОБА_7 приїжджала з чоловіком, а потім з братом ОСОБА_6 і вимагали 10 000 грн. за те, що останній скаже про те, що за кермом був ОСОБА_4.

Незважаючи на невизнання підсудним вини по предявленому обвинуваченню, суд вважає, що його винність повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів:

Так, згідно рапорту чергового Машівського РВ ГУМВС 13.07.2009р. о 12.23 год. до чергової частини надійшло повідомлення про те, що на 21 км автодороги Полтава-Красноград сталося ДТП і є потерпілі ( а.с. 14 т.1 ).

З протоколу огляду місця ДТП від 13.07.2009 року, схеми та фототаблиці вбачається, що на 21 км автодороги Полтава-Красноград у Машівському районі, зафіксована слідова інформація, а саме: в правому кюветі в напрямку м. Полтави на правому боці знаходиться автомобіль «Пежо-Експерт» ДНЗ 18 АН 2088, відокремлені частини від автомобіля та сліди руйнування ґрунтового покриття, а також на проїзній частині та узбіччі сліди юзу вказаного автомобіля, які розпочинаються з лівого краю проїзної частини, перетинають дорогу та закінчуються на правому узбіччі, а також вилучено речовий доказ - посвідчення водія ОСОБА_3 ( а.с. 27-44, 243 т.1 ).

В ході огляду автомобіля Пежо встановлено, що він знаходиться в правому кюветі на правій боковій поверхні, у нього пошкоджено лобове скло, розбиті бокові вікна та вікна задніх дверей, пошкоджена передня та ліва частина автомобіля, сидіння відсутні та знаходяться перед автомобілем, стрілка спідометра зафіксована на позначці 40 км/год., відсутні задні двері та бампер та при цьому, з усіх сидінь були вилучені речові докази - мікрочастинки та контрольні зразки обшивки сидінь, а також автомобіль ( а.с. 45, 244 т.1 ).

За повідомленням Карлівської ЦРЛ від 13.07.2009р. та як видно з карток виїзду швидкої медичної допомоги у гр.-н ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виявлено ряд тілесних ушкоджень, у ОСОБА_4 о 12.52 год. констатована біологічна смерть ( а.с. 56, 239-242 т.1 ).

Відповідно до протоколу огляду від 13.07.2009р. в приміщенні моргу при Карлівській ЦРЛ оглянутий труп гр.-на ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями, в ході якого був вилучений одяг ( а.с. 46 т.1 ).

Висновком судово-медичної експертизи № 80а від 06.10.2009р. встановлено, що причиною смерті ОСОБА_4 стала тупа травма грудної клітки та хребта, яка супроводжувалась багаточисельними переломами ребер, розривами навколосерцевої сумки, серця та лівої легені, компресійним переломом тіла 8-го грудного хребця, крововиливом в ліву плевральну порожнину, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля в термін, що не суперечать даній ДТП і вірогідніше за все характерні для пасажира переднього сидіння автомобіля ( а.с. 157-159 т. 1 ).

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що 13.07.2009р. їй подзвонила ОСОБА_4 і повідомила, що її син ОСОБА_4 розбився в автоаварії, їхав в автомобілі з ОСОБА_3, який був за кермом. 20 жовтня 2009р. в розмові працівники швидкої повідомили, що ОСОБА_5, який також був пасажиром автомобіля, дає інші показання, щоб спасти кума ОСОБА_3. Позов підтримує, просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в меншому розмірі, що складає 50 000 грн., та матеріальну шкоду в розмірі, що буде доведена.

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що 13.07.2009р. від подруги дізналася, що її колишній чоловік ОСОБА_9 загинув в автоаварії, є також інші потерпілі, які знаходяться в лікарні. Від шлюбу з ОСОБА_9 у них є донька, яку він утримував, сплачував аліменти в розмірі 200 грн.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що погиблий ОСОБА_10 був його батьком, якого він дуже любив. Батько йому в усьому допомагав, зустрічався з ним, підтримував, був чудовою людиною.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Машівського РВ Білий О.В. зазначив, що в складі слідчо-оперативної групи ( далі СОГ ) виїжджав на місце вказаної ДТП. При виїзді на місце було встановлено, що один потерпілий загинув, а тому приїхала СОГ з м. Полтави. По вказівці слідчого Баленка поїхав в м. Карлівку збирати дані про отримані учасниками ДТП тілесні ушкодження, вилучав одяг та усно поспілкувався з деякими учасниками пригоди. Оскільки ОСОБА_3 був в реанімації з ним поспілкуватися не вдалося, а в ході розмови з Канівцем та ОСОБА_6 про те, хто був за кермом останній вказав на ОСОБА_3, а ОСОБА_5 зазначив, що нічого не памятає, так як був пяний.

Свідок ОСОБА_11 слідчий Карлівського РВ показав, що влітку минулого року по виклику повязаному з ДТП прибув до Карлівської ЦРЛ, де було зясовано, що один з потерпілих помер, власник автомобіля ОСОБА_3 в ході бесіди повідомив, що за кермом автомобіля був ОСОБА_10. Інший постраждалий сказав, що нічого не памятає, а що говорив ОСОБА_6 він не памятає.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 13.07.2009р. біля магазинів в м. Карлівка зустрів ОСОБА_4, з яким зайшли в кафе «Казка» та взяли пива. В цей час до ОСОБА_4 хтось подзвонив, і відразу ж у кафе зайшли ОСОБА_3 і ОСОБА_5, підсіли до них, а він вийшов на вулицю. Через деякий час, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які були випивши, попросили його допомогти посадити ОСОБА_5 в машину та відвезти додому. Вони поклали ОСОБА_5 на заднє пасажирське сидіння, він, ОСОБА_6 сів біля нього, ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_3 за кермо і поїхали в напрямку м. Полтави. По дорозі помітив, як їх зупиняла міліція, але ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які розмовляли, не реагували і вони поїхали далі. Швидкість на спідометрі показувала 170 км/год., і через певний час автомобіль почав обганяти фуру, схватив ліве узбіччя і його почало кидати. Він, скинув ОСОБА_5 з сидіння на підлогу, ліг на нього зверху, після чого втратив свідомість. Прийшовши до тями, помітив, що лежить в правому кюветі і дуже болів хребет. В послідуючому ОСОБА_3 з дружиною розмовляли з його сестрою і просили змінити показання. Позов підтримує в повному обсязі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1803 від 23.09.2009р. у ОСОБА_6 було виявлено ушкодження у вигляді компресійних переломів 9-10 грудного хребців, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, шрамів, гематоми, крововиливів, які могли утворитися в умовах даної ДТП і в сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя та характерні для пасажира автомобіля ( а.с. 171-173 т.1 ).

Згідно рапорту інспектора ВДАІ ОСОБА_12 від 13.07.2009р. цього числа, близько 12.20 год. ним під час несення служби по вул. Леніна в м. Карлівка поблизу Карлівського хлібзаводу з великою швидкістю в напрямку м. Полтави рухався автомобіль Пежо держномер 18 АН 2088, водій якого вимогу про зупинку проігнорував і поїхав ще з більшою швидкістю, швидкість вимірювалася за допомогою приладу «Беркут 0520075» і склала 88 км/год. ( а.с. 54 т.1, 59-62 т.2 ).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 показав, що в один з днів літа після обіду, разом з ОСОБА_13 несли службу по швидкісному режиму по вул. Леніна в м. Карлівка біля Карлівського хлібзаводу. З боку м. Карлівки їхав автомобіль білого кольору з транзитними номерами з перевищенням швидкості 86 км/год. За допомогою свистка і жезла була подана вимога про зупинку, яка водієм була проігнорована і він ще більше набирав швидкість. Він помітив, що за кермом сидів чоловік повної статури з повним обличчям, а збоку сидів ОСОБА_4. Про вказаний випадок повідомив в чергову частину Карлівського РВ, а потім дізнався, що сталася аварія з участю вказаного автомобіля.

Разом з тим, протилежні свідчення щодо того, хто саме перебував за кермом водія в момент ДТП дав потерпілий ОСОБА_5, який в судовому засіданні показав, що 13.07.2009р. зі своїм кумом ОСОБА_3 їздили у справах, а по дорозі назад вирішили побачитись із ОСОБА_4, який був у кафе «Казка». Зайшовши в кафе, помітили ОСОБА_4 і ОСОБА_6 та підсіли до них. ОСОБА_3 взяв собі пива, а він з ОСОБА_4 пили горілку і почали розмовляти про автомобілі. Пізніше йому стало недобре, його вивели та посадили в автомобіль позаду справа і рушили в бік м. Полтави, ОСОБА_3 сів за кермо. Біля готелю ОСОБА_3 пересів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_4 сів за кермо. За Григорівським поворотом, під час обгону бензовоза, автомобіль викинуло в кювет, після чого він втратив свідомість, а до тями прийшов лише в лікарні. Після пригоди втратив пам'ять, а тому деяких обставин не памятав, а коли згадав звернувся до слідчого та повідомив, що за кермом під час ДТП дійсно був ОСОБА_4.

Разом з тим, будучи допитаним в якості потерпілого в ході досудового слідства 19.10.2009р. ОСОБА_5 зазначав, що обставин ДТП не памятає із-за кількості випитого спиртного, і не бачив, хто саме сідав за кермо автомобіля ( а.с. 115 т.1 ). Аналогічні свідчення він давав, будучи допитаним в якості свідка 07.08.2009р., при цьому зазначив, що мабуть після випитого в кафе спиртного, нічого не памятає, в тому числі, як опинився в автомобілі. До тями прийшов лише в Карлівській ЦРЛ ( а.с. 62 т.1 ).

Через 2 дні, після допиту в якості потерпілого, ОСОБА_5 звернувся з заявою до слідчого, викладеною російською мовою від 21.10.2009р., хоча всі показання він давав як в ході досудового так і судового слідства українською мовою, в якій повідомляє про те, що згадав, що за кермом автомобіля під час ДТП перебував ОСОБА_4, який в районі готелю «Колос» помінявся місцями з ОСОБА_3, а до цього часу всіх обставин він не памятав, так як йому був встановлений діагноз «амнезія» ( а.с. 117 т.1 ).

Цього ж дня, слідчий Баленко Р.В. рапортом на імя начальника слідчого управління доповів про те, що потерпілий ОСОБА_5 змінив свідчення по даній справі, з тих підстав, що на нього чинить тиск його кум ОСОБА_3 ( а.с. 116 т.1 ).

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показав, що в ході розслідування даної справи було проведено ряд слідчих дій і встановлено, що винним у ДТП є ОСОБА_3. При виїзді на місце вказаної пригоди, дав вказівку слідчому Машівського РВ Білому опитати учасників пригоди, який в телефонній розмові доповів, що в ході бесіди ОСОБА_6 повідомив, що за кермом був ОСОБА_3, а ОСОБА_5 говорив, що нічого не памятає. Під час розслідування справи до нього зявився ОСОБА_5 і повідомив, що буде змінювати покази, так як на нього чинять тиск, йому погрожують позбавленням життя з боку ОСОБА_3. З аналогічною скаргою звертався і ОСОБА_6. Наступного дня після виконання вимог ст. ст. 218-220 КПК до нього зателефонував ОСОБА_3 та погрожував.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що йому відомо, що під час розслідування вказаної справи слідчим Баленко, після допиту в якості потерпілого ОСОБА_5, він повідомив, що буде змінювати показання, оскільки на нього чинитися тиск з боку обвинуваченого, йому погрожують фізичною розправою, а тому просив його додатково допитати. Також, після ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_14 доповідав, що йому телефонував ОСОБА_3 ображав та погрожував.

З матеріалів справи вбачається, що 17 відділом внутрішньої безпеки в Полтавській області проводилася перевірка по факту погроз на слідчого, яка обмежена відібранням пояснень від слідчих Баленка, Чорняка та Скорохода та встановлено, що обєктивних даних про загрозу життю та здоровю ОСОБА_14 не отримано ( а.с. 75-84, 146 т.2 ).

Свідок ОСОБА_16 показав, що працює слідчим СУ і знаходиться в одному кабінеті зі слідчим Баленко. В один з днів до останнього зявився ОСОБА_5 і повідомив, що відмовляється від раніше даних показань і буде їх змінювати та надасть покази про те, що за кермом був не ОСОБА_3, оскільки йому погрожують з боку обвинуваченого.

За висновком судово-медичної експертизи № 1798 від 02.10.2009р. ОСОБА_5 були спричинені ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани голови та перелому правого гомілково-ступневого суглобу, які могли утворитися в умовах даної ДТП і відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя та характерні для пасажира автомобіля (а.с. 165-166 т.1).

Експерт ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердив висновки проведеної ним судово-медичної експертизи та зазначив, що висновок про те, що отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження характерні як для пасажира автомобіля зроблено враховуючи їх локалізацію від дії предметів салону автомобіля справа, безліч контактних ушкоджень справа як на одязі, так і на тілі. Той факт, що деякі пошкодження внутрішніх органів відбулися зліва, а не справа є лише наслідком травми, а безпосередньо для визначення того чи перебував він на пасажирському чи водійському сидінні враховуються контактні ушкодження, які в даному випадку були справа.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1942 від 22.09.2009р. тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, закритих переломів ребер зліва, забою лівої легені, гематотараксу зліва, закритого перелому відростку лівої лопатки, шраму шкіри голови, гематом та саден виявлені у ОСОБА_3 відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя, могли утворитися при обставинах даної ДТП та встановлено, що він міг перебувати за кермом автомобіля ( а.с. 179-184 т.1 ).

Висновками повторної судово-медичної експертизи № 85 та 86 від 17 та 21.06.2010р. підтверджені первинні висновки судово-медичних експертиз стосовно отриманих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень як і того, що ОСОБА_3 в момент їх утворення міг перебувати на місці водія, а ОСОБА_4 на місці пасажира переднього сидіння (а.с. 205-232 т.2).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_18 показала, що на підставі наданої медичної документації та матеріалів справи нею проводилася експертиза по спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, встановлено їх тяжкість та зроблено висновок про те, що вірогідніше за все вони характерні для водія автомобіля.

Згідно висновків медико-криміналістичних експертиз № № 232-МК, 233-МК та 234-МК від 18.09.2009р. під час дослідження речових доказів: одягу ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було встановлено, що одяг ОСОБА_3 має пошкодження передньої поверхні лівого рукава сорочки та передньої і задньої поверхні штанів, які могли утворитися при ДТП внаслідок тертя, пошкодження по задній поверхні футболки ОСОБА_6 зліва утворилися при контакті з нерівною поверхнею, якою могло бути дорожнє покриття та поверхневі пошкодження по задній поверхні його штанів, утворилися внаслідок тертя та могли утворитися при ДТП, при дослідженні одягу ОСОБА_5 встановлено, що поверхневі пошкодження по передній поверхні сорочки зліва та поверхні штанів зліва і справа утворилися внаслідок тертя з прикладанням сили, а пошкодження штанів у вигляді розривів утворилися внаслідок зачепів з прикладанням сили ( а.с. 47, 198-199, 203-204, 208-209, 244 т.1 ).

Як видно з висновку експертизи волокнистих матеріалів № 2279 від 18.11.2009р., волокна зеленувато-блакитного темного та бутилочно-зеленого темного кольорів вилучені з переднього пасажирського крісла мають спільну групову належність з волокнами, які входять до складу брюк ОСОБА_4, а волокна попелястого кольору вилучені з крісла водія мають спільну групову належність з волокнами, які входять до складу тканини брюк ОСОБА_3 ( а.с. 214-228 т.1 ).

Експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що під час проведення вказаної експертизи було встановлено, що волокна з брюк підсудного виявлені як на водійському так і на пасажирському сидінні, волокна з його сорочки лише на водійському. По брюках загиблого та його сорочці відповіді дати не може.

Суд критично відноситься до доводів захисту про те, що саме потерпілий ОСОБА_4 перебував за кермом водія, що нібито також підтверджується тим, що потерпілий ОСОБА_6 разом з сестрою вимагав у підсудного грошей за зміну показань та свідченнями свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21

Так, допитані за клопотанням захисту свідки ОСОБА_20 і ОСОБА_21 підтвердили, що на початку серпня 2009 року на автомобілі Таврія додому до підсудного приїжджав ОСОБА_6, його сестра з дитиною та її чоловік. При цьому ОСОБА_20 зазначив, що особисто чув як вказані особи вимагали у ОСОБА_3 кошти за те, що ОСОБА_6 змінить свідчення і скаже, що за кермом був не ОСОБА_3.

Факт вимагання грошей за зміну показань ОСОБА_6 та його рідними підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 - дружина підсудного, але суд її показання до уваги не приймає, вважає її свідчення недопустимими доказами, оскільки до дачі суду показань вказаний свідок ознайомилася з обвинувальним висновком.

Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що є рідною сестрою потерпілого ОСОБА_6. В липні 2009р. її брат зателефонував і повідомив, що потрапив в аварію. Виїхавши на місце вона помітила кілька машин, біля однієї з них лежав її брат, якого в послідуючому забрали в Карлівську ЦРЛ. У лікарні до неї підходила дружина ОСОБА_22 і просила, щоб брат сказав, що за кермом був ОСОБА_4, і за це вони розрахуються. В послідуючому погрожували, сказали, що вони заказані, щоб нікого з правоохоронців не пускали, в них все вирішено. При цьому повідомила, що до ОСОБА_22 вони не приїжджали і грошей не вимагали.

Аналогічні свідчення дав свідок ОСОБА_24, який показав, що про вказане ДТП він дізнався зі слів своєї дружини ОСОБА_23, яка є сестрою потерпілого ОСОБА_6. Додому до ОСОБА_22 ніколи не їздив, і ні при яких розмовах разом з дружиною присутній не був, автомобіля Таврії у власності чи по дорученню не мав.

На спростування свідчень свідка ОСОБА_24 про те, що він не керує автомобілем Таврія, захистом надані протокол огляду та затримання транспорту від 07.08.2009р. та заяви ОСОБА_24 до органів ДАІ з яких вбачається, що цього числа під його керуванням був затриманий автомобіль ЗАЗ-1102, і 17.08.2009р. ним був сплачений штраф (а.с. 255-258 т.2 ).

Разом з тим, суд вважає, що вказані доводи захисту не дають підстав вважати, що потерпілий ОСОБА_6 зі своїми рідними дійсно приїздив до підсудного та пропонував за винагороду змінити показання, як і не є доказом того, що саме ОСОБА_4 перебував за кермом автомобіля під час ДТП, що також спростовується рядом досліджених доказів.

Так, вказані твердження спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 80а від 06.10.2009р., яким встановлено, що тілесні ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_4 вірогідніше за все характерні для пасажира переднього сидіння автомобіля (а.с. 157-159 т. 1), а згідно висновку судово-медичного експерта № 1942 від 22.09.2009р. встановлено, що виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження дають підстави вважати, що він міг перебувати за кермом автомобіля ( а.с. 179-184 т.1 ).

Висновки проведених експертиз підтвердили в судовому засіданні експерти ОСОБА_17 та ОСОБА_18

До висновку про те, що в момент утворення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 міг перебувати на місці водія, а ОСОБА_4 на місці пасажира переднього сидіння прийшли експерти, в ході проведення повторної судово-медичної експертизи № 85 та 86 від 17 та 21.06.2010р., призначеної за клопотанням захисту. Ці висновки були зроблені на підставі виявлених у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які були співставлені з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом огляду місця пригоди в ході якого зафіксована слідова інформація, протоколом огляду транспортного засобу по виявлених пошкодженнях, враховані свідчення свідків ОСОБА_25, ОСОБА_26 та ОСОБА_27, які на схемах показали розташування постраждалих після ДТП.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27, кожен окремо показали, що 13.07.2009р. о 12.27 поступив виклик на швидку про ДТП на автодорозі Полтава-Карлівка. Приїхавши на місце у правому кюветі помітили автомобіль, перед яким ( в напрямку м. Карлівки ) паралельно автомобіля лежав ОСОБА_3 головою до лісопосадки, далі ( в головах ОСОБА_3 ) лежав ОСОБА_4 головою до м. Карлівка. Біля лісопосадки сидів ОСОБА_6, а потім до них підвели ОСОБА_5. Вони надали потерпілим допомогу та доставили в лікарню. При цьому, підтвердили, що в ході досудового слідства на схемі показували розташування потерпілих.

Аналогічні свідчення дав свідок ОСОБА_25, який зазначив, що працює водієм швидкої допомоги Карлівської ЦРЛ і при виїзді на вказане місце пригоди помітив, що в кюветі на правій стороні лежить автомобіль, а на відстані 3-4 м від нього лежали ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Той факт, що саме ОСОБА_28 перебував за кермом автомобіля також підтверджував як на досудового слідстві ( а.с. 61 т.1 ) так і в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6, при цьому зазначав, що оскільки ОСОБА_5 був в стані алкогольного спяніння його поклали на заднє сидіння водія, а ОСОБА_28, будучи випивши сів за кермо автомобіля і під час руху їх зупиняли працівники ДАІ.

У суду немає підстав сумніватися в показаннях вказаного потерпілого, оскільки вони є послідовними та узгодженими з іншими доказами у справі, дослідженими вище.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 єдиний з учасників пригоди, який в день ДТП алкогольних напоїв не вживав, про це він підтвердив і в судовому засіданні.

Ці його показання також підтверджуються як довідками Карлівської ЦРЛ від 10.08.2009р., так і висновками судово-медичних експертиз, якими встановлено, що в крові ОСОБА_28 виявлено - 1, 5 проміле етилового спирту ( а.с. 179-184 т.1 ), в крові ОСОБА_4 - 1, 8 проміле етилового спирту ( а.с. 157-159 т. 1 ), в крові ОСОБА_5 2, 0 проміле (а.с. 165-166 т.1), а при досліджені крові ОСОБА_6 - алкоголь не виявлено ( а.с. 171-173, 237 т.1 ).

Вказані показання ОСОБА_6 також підтверджуються свідченнями інспектора ВДАІ ОСОБА_12, який вказував, що дійсно зупиняв автомобіль Пежо, при цьому помітив, що збоку в автомобілі сидів ОСОБА_4, якого він тривалий час знає, а за кермом сидів чоловік повної статури з повним обличчям, який суд вважає по опису схожий з підсудним.

Слідчий Машівського РВ Білий також показав, що під час опитування в Карлівській ЦРЛ ОСОБА_6 та ОСОБА_5, останній повідомляв, що взагалі нічого не памятає, а ОСОБА_6 говорив, що за кермом автомобіля перебував саме ОСОБА_28.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені у справі докази дають підстави вважати, що за кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди перебував саме підсудний ОСОБА_3, а тому визнає його показання та показання потерпілого ОСОБА_5 в цій частині неправдивими.

Суд відкидає доводи захисту про те, що нібито у підсудного та свідка ОСОБА_12 неприязні відносини, оскільки свідок повідомив, що ні в яких стосунках з учасниками процесу не перебуває, а наведені доводи не дають підстав вважати, що свідок дає неправдиві показання, оскільки його свідчення також узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 114 від 28.08.2009р. в діях водія ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходились в причинному звязку з виникненням даної пригоди ( а.с. 190-193 т.1 ).

П. 12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

На підставі зібраних і оцінених доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_3, яка виразилася в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до загибелі Гвроздьова та спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_5 доведена, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та спричинило смерть потерпілого.

Щодо кваліфікації дій підсудного ОСОБА_3 за ознакою порушення ним правил експлуатації транспорту суд вважає її невірною виходячи з наступного.

Відповідно до п. 31.1 Правил дорожнього руху - технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Однак, як видно з матеріалів справи, доказів того, що підсудній керував несправним автомобілем чи того, що ним порушено правила експлуатації транспорту, ні в ході досудового слідства, ні в ході судового слідства не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що кваліфікуючу ознаку «та експлуатації транспорту» слід виключити з обвинувачення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне уточнити час вчинення ДТП, оскільки органом досудового слідства його визначено не вірно та вказано о 13 год., хоча з матеріалів справи видно, що біологічна смерть ОСОБА_4 констатована о 12.52 год.

Так, з карт виїзду швидкої медичної допомоги вбачається та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_26 і ОСОБА_27, що виклик поступив о 12.20 -12.27 год. 13.07.2009р. З рапорту чергового Машівського РВ видно, що повідомлення про ДТП надійшло о 12.23 год., а у своєму рапорті свідок ОСОБА_12 вказував, що зупиняв автомобіль о 12.20 год.

Оскільки вказані докази містять певні протиріччя, а тому часом вчинення ДТП суд вважає приблизно 12.20 год. 13.07.2009р.

Обставинами, що помякшують покарання підсудному, суд визнає наявність на утриманні малолітньої дитини та те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

За місцем проживання та роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно ( а.с. 279-280 т.1, а.с. 261 т.2 ), згідно медичного висновку та довідки Карлівської ЦРЛ визнаний соматично здоровим, працездатним, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( а.с. 276-277 т.1 ), має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_29, ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 278 т.1 ), раніше не судимий ( а.с. 274-275 т.1 ).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання підсудному, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується, як тяжкий, вчинений по необережності, дані про особу підсудного, обставини, що помякшують та обтяжують його покарання, його відношення до вчиненого, а також те, що внаслідок його злочинних, хоча і вчинених з необережності дій сталися невідворотні наслідки загинула людина, двом іншим потерпілим спричинені середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, з часу наїзду й до постановлення вироку засуджений не вжив будь-яких дієвих заходів для полегшення моральних та психічних переживань потерпілих та приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням підсудному ОСОБА_3 для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у вигляді реального позбавлення волі призначене в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання підсудному додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує те, що підсудний має посвідчення на право керування транспортними засобами ( а.с. 50 т.1 ), вказаний злочин вчинив в стані алкогольного спяніння, а тому його дії в цій частині вирізняються особливою підвищеною небезпечністю, тобто відвертим ігноруванням вимог правил дорожнього руху, які в більшості випадків є несумісними з правом керувати транспортними засобами, і вважає за необхідне застосовувати до ОСОБА_3 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Виходячи з викладеного суд не вбачає підстав для застосування до підсудного ст. ст. 75, 69 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням чи призначення більш мякого покарання.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 81 КПК України і вважає, що посвідчення водія, що знаходиться на зберіганні в Полтавській роті ДПС УДАІ ГУМВС України в Полтавській області слід направити до Чутівського ВРЕР ДАІ для зберігання (а.с. 268 т.1 ); вилучений одяг потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_3, що зберігається в кімнаті речових доказів Машівського РВ ГУМВС повернути кожному з них; паперовий пакет з мікрочастинками та з контрольними зразками обшивки сидінь транспортного засобу, що зберігається в Машівському РВ ГУМВС знищити; диск з відеозаписом допиту ОСОБА_6 зберігати при справі ( а.с. 244 т.1 ).

Щодо долі автомобіля марки «Пежо-Експерт», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходиться на зберіганні на майдані тимчасового тримання УДАІ ГУМВС України в Полтавській області суд вважає, що на нього слід звернути стягнення в рахунок заявлених позовів, оскільки в судовому засіданні підсудний підтверджував, що виставляв могорич за нову машину, вбачається з адресованої суду заяви про повернення автомобіля ( а.с. 233 т.2 ), що свідчить саме про придбання ним автомобіля, хоча і керував ним по генеральній довіреності ( а.с. 51 т.1 ).

Щодо заявленого позову потерпілою ОСОБА_8 з наступними доповненнями (а.с. 86-87 т.1, 113-114 т.2 ) про стягнення з підсудного матеріальної шкоди на суму 6787, 62 грн. та моральної в розмірі 50 000 грн. суд зазначає наступне.

Так, на поховання сина ОСОБА_4 потерпілою витрачені кошти на продукти харчування, горілчані вироби, понесені витрати на ритуальні послуги в загальній сумі 6722, 62 грн., що підтверджується наданими чеками ( а.с. 98-105 т.1 ), а тому позов в частині стягнення матеріальних збитків підлягає частковому задоволенню саме в такому розмірі.

Оскільки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 зазнала моральних страждань, до яких суд вважає слід віднести те, що загинув її син, який за життя їй допомагав, приділяв увагу, що змусило її тяжко переживати, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню повністю в розмірі 50 000 грн.

Потерпілим ОСОБА_6 у справі заявлено позов про стягнення з підсудного матеріальної шкоди, яка складається з понесених витрат на лікування в розмірі 1000 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. ( а.с. 109 т.1 ), який підлягає частковому задоволенню.

Так, оскільки потерпілим не надано жодного доказу, який би підтверджував вартість придбаних ним ліків, а тому суд вважає, що у позові в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Разом з тим, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий зазнав фізичного болю та страждань внаслідок ушкодження здоровя, певний час був позбавлений можливості вести нормальний образ життя, а тому враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає можливе позов про відшкодування моральної шкоди задоволити частково в розмірі 15 000 грн.

Щодо заявленого позову ОСОБА_10 про стягнення з підсудного моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. ( а.с. 125-126 т.1 ), суд вважає його таким що підлягає частковому задоволенню. Так, до моральних страждань потерпілого суд відносить те, що внаслідок даної ДТП він втратив батька, який за життя був його порадником, допомагав як у навчанні так і матеріально, внаслідок цього він переживав, а тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, кількість позивачів у справі та суми на які заявлено позови, суд вважає, що він підлягає задоволенню в розмірі 50 000 грн.

Позов потерпілої ОСОБА_9 в інтересах малолітньої ОСОБА_30 про стягнення з підсудного на користь дочки моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. ( а.с. 133-134 т.1 ), суд вважає слід залишити без розгляду, оскільки потерпілою до суду 08.06.2010р. подано відповідну заяву ( а.с. 201 т.2 ).

Суд вважає, що заявлений прокурором позов про стягнення з підсудного 2 422 грн., затрачених Карлівською ЦРЛ на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( а.с. 263-264 т.1, а.с. 63, 117 т.2 ) ) підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вказаним медичним закладом в період з 13.07. по 20.07.2009р. на лікування ОСОБА_6 затрачено - 678, 16 грн. та в період з 13.07. по 31.07.2009р. на лікування ОСОБА_5 в розмірі 1743, 84 грн., а всього 2 422 грн.

Суд приходить до висновку, що з підсудного на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Полтавській області підлягають стягненню витрати на проведення автотехнічної експертизи в розмірі 608, 47 грн. та на проведення експертизи волокнистих матеріалів в розмірі 1521, 18 грн. ( а.с. 190, 213 т. 1).

В ході досудового слідства було накладено арешт на майно підсудного, а саме: автомобіль НОМЕР_2 та ПГА-1 номерний знак НОМЕР_3, житловий будинок, одну кімнату площею 47 кв. м по вул. Полтавській, 38 (а) в м. Карлівка Полтавської області які суд вважає слід залишити в силі в якості забезпечення позовів потерпілих та прокурора ( а.с. 265-273 т.2 ).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 6 ( шести ) років 6 ( шести ) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строк на 3 ( три ) роки.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно і строк відбування покарання рахувати з 07 вересня 2010 року.

На речовий доказ - автомобіль марки «Пежо-Експерт», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що знаходиться на зберіганні на майдані тимчасового тримання УДАІ ГУМВС України в Полтавській області - звернути стягнення в рахунок заявлених позовів.

Речові докази: посвідчення водія, що знаходиться на зберіганні в Полтавській роті ДПС УДАІ ГУМВС України в Полтавській області направити до Чутівського ВРЕР ДАІ для зберігання; вилучений одяг потерпілого ОСОБА_6, ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_3, що зберігаються в кімнаті речових доказів Машівського РВ ГУМВС повернути кожному з них; паперовий пакет з мікрочастинками та з контрольними зразками обшивки сидінь транспортного засобу, що зберігається в Машівському РВ ГУМВС знищити; диск з відеозаписом допиту ОСОБА_6 зберігати при справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6722 ( шість тисяч сімсот двадцять дві ) грн. 62 коп., моральну шкоду в розмірі 50 000 ( пятдесят тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 15 000 ( пятнадцять тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50 000 ( пятдесят тисяч ) грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_10 відмовити.

Позов ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_30 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Полтавській області витрати на проведення автотехнічної експертизи в розмірі 608 (шістсот вісім) грн. 47 коп. та на проведення експертизи волокнистих матеріалів в розмірі 1521 ( одну тисячу пятсот двадцять одну ) грн. 18 коп.

Арешт накладений на майно підсудного, а саме: автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4, житловий будинок, одну кімнату площею 47 кв. м по вул. Полтавській, 38 (а) в м. Карлівка Полтавської області залишити в силі в якості забезпечення позовів потерпілих та прокурора.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Машівський районний суд, а засудженим ОСОБА_3 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя: