Справа № 359/3750/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1145/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 19.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
19 жовтня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами захисника, прокурора та потерпілого на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 серпня 2015 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1190 грн.
Цим же вироком вирішено питання про цивільний позов потерпілого, який задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого 1000 грн. моральної шкоди.
Згідно вироку, 10 березня 2014 року о 10 годині ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу дачної ділянки АДРЕСА_2 , на грунті неприязних стосунків між ним та керівництвом товариства, в той час коли потерпілий ОСОБА_9 , перебував на драбині, встановленої на електроопорі, знімаючи показники лічильника електроенергії будинку обвинуваченого, умисно, з метою припинення вказаних дій потерпілим, став між електроопорою спиною до останньої та драбиною, відштовхнувши дану драбину разом з потерпілим, від себе, від чого, потерпілий впав на землю та вдарився потиличною частиною голови , внаслідок чого отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забою м`яких тканин потиличної області голови.

Не погоджуючись з вироком суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Свою апеляційну скаргу тим, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а саме: викладені у вироку докази вини обвинуваченого є недопустимими та неналежними в силу ст. 84, ч. 1,2 ст. 86 КПК України. Обвинувачення обґрунтовувалось показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 , які мають неприязні стосунки з обвинуваченням, в зв`язку з тим, що він постійно оскаржує дії керівництва товариства через суд. На думку захисника, потерпілий та свідки надали неправдиві покази про обставини події, як зацікавлені особи, які маючі давні неприязні відносини з обвинуваченим. Судом не надано оцінку наведеним обставинам, а також суд повинен визнати недопустимим доказом судово-медичну експертизу. В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що не скоював злочин, а це нещасний випадок, внаслідок того, що в нього хворі ноги, а тому він послизнувся. Суд в вирок наводить інші покази свідка ОСОБА_12 ніж ті, що вона давала в судовому засіданні. Крім того, обвинуваченням не доведено умислу на скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим. Доказом неправомірних дій свідків та потерпілого є акт складений вказаними особами про відключення електроенергії в будинку ОСОБА_7 , який було оскаржено, а подачу електроенергії відновлено. Даному документу суд не надав оцінки. У вироку суд посилається на матеріали досудового слідства як на доказ вини обвинуваченого не прийнявши до уваги КПК України, а саме ст. 87 КПК України. Вважає, що суд мав всі передбачені законом підстави для закриття провадження.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у розмірі 100 неопадкованих мінімумів доходів громадян.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при призначені покарання у вироку взагалі не зазначив про наявність або відсутність обтяжуючих чи пом`якшуючих покарання обставин, що на думку прокурора є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, ОСОБА_7 вину в скоєному кримінальному правопорушенні не визнав, не розкаявся, що свідчить про спробу уникнути від відповідальності. Суд безпідставно призначив засудженому покарання менше ніж просив прокурор, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для досягнення мети виправлення засудженого та запобігання скоєння ним нових злочинів, відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Потерпілий також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції за м`якістю, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до того ж суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його цивільний позов в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що під час судового розгляду ОСОБА_7 не дивлячись на наявні докази його винуватості винним себе не визнав, надав не правдиві покази. Даний факт свідчить про спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, суд не зважаючи на наявні обставини призначив йому надто м`яку міру покарання. ОСОБА_7 штовхнувши драбину передбачав і бажав спричинення тяжких травм для його здоров`я і зробив це безпричинно. Після травми, у потерпілого часто болить голова, в зв`язку з чим йому необхідно пройти лікування, на яке потрібні значні кошти. При цьому ОСОБА_7 ні разу не поцікавився станом його здоров`я, а суд необґрунтовано не задовольнив в повному обсязі його цивільний позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану прокурором апеляцію лише в частині необхідності скасування вироку і просив вирок скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам закону і обвинувачення не сформульовано, виступ потерпілого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої захисником апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченому колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України. Частини 5 та 7 п. 2 ст. 291 КПК України передбачають, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України з зазначенням розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано зазначених вимог закону. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить належним чином сформульованого обвинувачення, в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування та правова кваліфікація дій обвинуваченого. Таким чином, прокурором всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_7 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Залишивши поза увагою вимоги ст. 374 КПК України, а саме відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст. 370 КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Із урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В той же час, суд апеляційної інстанції згідно вимог ч. 4 ст. 404 КПК України, не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з поверненням даного кримінального провадження на новий судовий розгляд. Відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України та ст. 9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України. Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого Закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а також наявність чи відсутність підстав для закриття кримінального провадження, як про це зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі, обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо цивільних позовів та обґрунтованість інших доводів, які наведені в поданих апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,408, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст.ст. 314 316 КПК України. .

.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4