Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/33/16-к
№ провадження 1-кп/541/42/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 з участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000778 від 08.07.2015 року) за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкащани Миргородського району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, пенсіонера за віком, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту 05.07.2015 року, близько 12-00 години, в зруйнованому нежилому будинку в с. Травневе Миргородського району Полтавської області обвинувачений ОСОБА_4 знайшов гвинтівку калібру 7,62х53 мм, 10 набоїв до рушниці калібру 5,6 мм та 10 набоїв калібру 7,62х53 мм і усвідомлюючи, що вказані набої являються бойовими припасами а гвинтівка - вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу заволодів ними, тобто незаконно придбав їх.

Після цього, в той же день, вказані боєприпаси та вогнепальну зброю він переніс в своє домогосподарство, розташоване в с. Травневе Миргородського району Полтавської області, де в літній кухні без передбаченого законом дозволу їх зберігав до 07.07.2015 року. З 07.07.2015 року вказані боєприпаси та вогнепальну зброю він без передбаченого законом дозволу зберігав в господарстві свого сина, ОСОБА_6 , до 10.07.2015 року, тобто до часу , коли вони були там виявлені і вилучені працівниками міліції.

Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 263 ч.1 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів і вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

25 січня 2016 року у кримінальному провадженні №0000778 між прокурором Миргородської місцевої прокуратури, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно згаданої угоди прокурор та обинувачений ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести, а саме у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з випробуванням терміном в 1 рік та з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків згідно ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, в внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду з прокурором від 25 січня 2016 року затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав бойові припаси та вогнепальну зброю, а тому кваліфікацію його діянь за ст. 263 ч.1 КК України, узгоджену сторонами кримінального провадження, вірною, а узгоджену ними міру покарання, відповідаючою санкції згаданої статті кримінального кодексу України.

Суд, дослідивши умови угоди, також приходить до переконання, що вони не суперечать вимогам кримінального процесуального законодавства, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладені обвинуваченим добровільно за наявності фактичних підстав для визнання винуватості.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 січня 2016 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000778

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: 10 гільз калібру 5,6 мм, 10 гільз 7,63х53 мм, вогнепальну зброю калібру 7,62х53 мм, які знаходяться на зберігання в спеціалізованій камері схову Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, передати на зберігання в Головне Управління поліції в Полтавській області.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати 736 грн 56 коп.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1