Справа № 711/4418/15-к
Провадження № 1-кп/711/260/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000091 за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широкий Луг Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, не судимого, з вищою освітою, не працюючого, який має на утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з незареєстрованим місцем проживання, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.4 ст. 27 ч.3 ст. 369, ч.1 ст. 190 КК України, суд

встановив:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_4 на протязі лютого-березня 2015 року в м. Черкаси підбурював ОСОБА_6 до надання безпосередньо через нього неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США службовій особі, яка займає відповідальне становище судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_7 , за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, а саме за перегляд за нововиявленими обставинами вироку, ухваленого Соснівським районним судом м. Черкаси від 25.03.2013 року відносно ОСОБА_6 , з винесенням у подальшому виправдувального вироку, переконуючи ОСОБА_6 в тому, що іншим шляхом вирішити її питання неможливо.

Біля 14 год.50 хв. 23 березня 2015 року в приміщенні ресторану «Парижанка», розташованого в м. Черкаси, бульвар Шевченка, 352, обвинувачений ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 кошти в сумі 6200 грн. нібито для передачі службовій особі, яка займає відповідальне становище, та привласнив їх, не маючи наміру їх будь-кому передавати, після чого був затриманий на місці злочину працівниками прокуратури та СБУ.

Цими своїми діями підсудний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.4 ст. 27 ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 369 КК України підбурювання до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Будучи позбавленим на підставі рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 20.02.2015 року права на зайняття адвокатською діяльністю, у зв`язку із чим ОСОБА_4 не міг брати участі у розгляді кримінальної справи, яка, крім того, автоматизованою системою документообігу в суді могла бути розподілена будь-якому судді Соснівського районного суду м. Черкаси, продовжуючи підбурювати ОСОБА_6 надати судді ОСОБА_7 вказану неправомірну вигоду, але не маючи наміру надавати неправомірну вигоду вищевказаній посадовій особі зазначеного суду і, вводячи таким чином ОСОБА_6 в оману, близько 14 год.50 хв. 23 березня 2015 року в приміщенні ресторану «Парижанка», розташованого в м. Черкаси, бульвар Шевченка, 352, обвинувачений ОСОБА_4 шляхом обману отримав з метою власного збагачення від ОСОБА_6 кошти в сумі 6200 грн. нібито для передачі службовій особі та привласнив їх, не маючи наміру їх будь-кому передавати.

Вказаними діями підсудний ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав і пояснив, що ОСОБА_6 звернулась до нього, як адвоката, за допомогою, оскільки була засуджена і не мала змоги виїхати за кордон. Довідавшись від ОСОБА_6 про те, що під час досудового розслідування начебто було порушено її право на захист, він вирішив їй допомогти і добитись перегляду вироку за нововиявленими обставинами. Для цього він оцінив свої послуги в суму близько 1000 доларів США, але ОСОБА_6 не могла оплатити його роботу такою сумою, хоча сама запропонувала передати гроші судді. Він змушений був підтримати висловлену нею ініціативу і підігрував їй, маючи намір отримати від ОСОБА_6 грошові кошти начебто для передачі судді, але нікому їх не передавати, а привласнити їх як гонорар за адвокатську роботу, яку ОСОБА_6 не в змозі була оплатити, але яку він мав намір виконати. Вони декілька разів розмовляли на цю тему по телефону і під час зустрічей, ОСОБА_6 обіцяла передати гроші в сумі, еквівалентній 500 доларів США, але з різних причин відтягувала таку передачу. 23.03.2015 р. вони зустрілись в кафе «Парижанка», де ОСОБА_6 передала йому 6200 грн., про що він запропонував їй написати розписку. Після цього його затримали співробітники прокуратури та СБУ.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів доведена суду показаннями свідків, протоколами слідчих дій, іншими доказами.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що хотіла виїхати за кордон, але не мала змоги у зв`язку з судимістю, тому звернулась за допомогою до обвинуваченого ОСОБА_4 , якого знала як адвоката. Обвинувачений пообіцяв допомогти їй в цьому і вони домовились про розмір його гонорару 1050 грн. Також ОСОБА_4 сказав, що перегляд вироку це тривала процедура, але її можна прискорити, якщо передати 500 доларів його знайомому судді, про що вона повідомила в СБУ. Вони ще декілька разів зустрічались із обвинуваченим, який назвав прізвище судді Грабовий, наполягав на передачі судді через нього названої ним грошової суми. Такі умови він озвучував і під час телефонних розмов з нею та її матір`ю, переконуючи їх, що він в хороших стосунках із суддею, а до цього також вирішував аналогічні проблеми шляхом давання хабара. В СБУ їй вручили грошові кошти, які в сумі 6200 грн. вона передала обвинуваченому ОСОБА_4 23.03.2015 р. в кафе «Парижанка».

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 спілкувався із обвинуваченим ОСОБА_4 , тому що у Чут були проблеми із судимістю, а в нього із спадщиною. Обвинувачений пообіцяв допомогти їм, але сказав, що спочатку займеться справою Чут, а потім його. Про подальші спілкування його співмешканки із обвинуваченим він не знав.

04.03.2015 року прокурором на підставі ч. 4 ст. 246 КПК України в рамках розслідування кримінального правопорушення за ч.3 ст. 369 КК України винесено постанову про проведення негласних слідчих дій - контролю за вчиненням ОСОБА_4 злочину із залученням до цієї негласної слідчої дії ОСОБА_6 з метою отримання доказів про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_6 та подальшої передачі іншим особам неправомірної вигоди.

Про хід проведення негласних слідчих дій складено відповідні протоколи згідно приписів ст. 252 КПК України.

Дослідженням наданих протоколів з додатками встановлено, що з метою реалізації зазначених в постанові прокурора заходів 23.03.2015 р. співробітниками СБУ вручено ОСОБА_6 грошові кошти загальною сумою 6200 грн., перед чим було переписано номінали, серії та номери купюр, які біли помічені спеціальною хімічною речовиною. Близько 14 год.30 хв. в кафе «Парижанка» в м. Черкаси відбулась зустріч обвинуваченого ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , в ході якої остання передала обвинуваченому отримані в УСБУ грошові кошти в сумі 6200 грн., які в той же день були вилучені у нього при огляді місця події.

З протоколу огляду місця події та додатку до нього (відеозапису) встановлено, що біля 14 год. 50 хв. 23.03.2015 р. в кафе «Парижанка», розташованому в м. Черкаси, бульв. Шевченка, 352, було затримано обвинуваченого ОСОБА_4 , у якого вилучено грошові кошти в сумі 6200 грн. купюрами по 100 грн., на яких відмічено наявність нашарування яскравої речовини, видимої при спеціальному освітленні. Обвинувачений не заперечував того, що ці кошти він отримав від ОСОБА_6 , але як гонорар за надання їй юридичної допомоги.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він був понятим при врученні ОСОБА_6 працівниками СБУ грошових коштів у сумі 6200 грн., які потім були вилучені у обвинуваченого ОСОБА_4 при його затриманні в кафе «Парижанка».

Такі ж пояснення суду дав і свідок ОСОБА_10 .

Посилання сторони захисту на те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом із-за того, що в ньому по-різному виконані підписи свідка ОСОБА_11 , суд не бере до уваги з наступних причин.

По-перше, свідок понятий ОСОБА_10 не заперечував того, що підписи на всіх аркушах цього протоколу виконані ним, але при цьому, дійсно, відмітив, що в різних випадках він використовував два різні варіанти свого підпису.

По-друге, підсудний не оспорює правильності змісту протоколу вказаної слідчої дії.

По-третє, у відповідності з положеннями ч.7 ст. 223 КПК України така слідча дія могла бути проведена і без присутності понятих, тому що її хід фіксувався безперервним відеозаписом.

Порівнянням номерів та серій грошових купюр номіналом по 100 грн., які вручались ОСОБА_6 та вилучались у обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що вони співпадають.

За висновками судово-хімічної експертизи № 2/0503 від 27.04.2015 р. на шістдесяти двох купюрах і на гаманці, які були вилучені у обвинуваченого ОСОБА_4 при його затриманні 23.03.2015 р., на тампонах, якими проводились змиви з рук обвинуваченого під час його затримання, виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має люмінесценцію жовтого кольору та спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, яка як зразок відібрана перед врученням ОСОБА_6 грошових коштів.

З висновку судової криміналістичної експертизи № 1/427 від 13.05.2015 р. встановлено, що шістдесят дві купюри номіналом по 100 грн., які вилучені у обвинуваченого ОСОБА_4 23.03.2015 р. в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », виготовлені підприємством, яке здійснює випуск гривень для Національного банку України.

З інформації голови апеляційного суду Черкаської області встановлено, що ухвалою від 04.03.2015 р. надавався дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_4 , а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та аудіо, -відеоконтролю на термін з 04.03.2015 р. по 04.05.2015 р.

Зі змісту складених протоколів від 31.03.2015 р. про наслідки проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановлено наступне.

На протязі з 05 березня по 20 березня 2015 року під час телефонних розмов та особистих зустрічей обвинувачений ОСОБА_4 настійливо переконував ОСОБА_6 в тому, що питанням перегляду вироку буде займатись суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Грабовий, з яким він вже спілкувався і домовився про передачу йому грошей, та що суддя нічого не буде робити, якщо йому не будуть передані гроші, і наполягав, щоб гроші були передані судді через нього якнайшвидше.

Про те, що ОСОБА_6 повинна передати обвинуваченому для подальшої передачі судді неправомірну вигоду («взятку»), щоб той почав «працювати», обвинувачений ОСОБА_12 18.03.2015 р. переконував у телефонній розмові матір ОСОБА_6 по імені ОСОБА_13 .

Обвинувачений не заперечує факти зустрічей із ОСОБА_6 і телефонних розмов із нею та її матір`ю.

З копії судового рішення встановлено, що вирок відносно ОСОБА_6 дійсно виносився Соснівським районним судом м. Черкаси 25.03.2013 р.

Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що він працює суддею вказаного суду, але кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_6 не розглядав, з обвинуваченим ОСОБА_4 не знайомий і не спілкувався.

Аналіз приведених доказів свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 викликав у ОСОБА_6 умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище (судді), за вчинення службовою особою будь яких-дій в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням наданого їй службового становища.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 26 березня 2015 року в ухвалі по справі № 5-3 кс15, яка у відповідності до положень ст. 458 КПК України є обов`язковою для судів загальної юрисдикції, і вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.27 ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 369 КК України.

Обдурюючи ОСОБА_6 , обвинувачений схиляв її до вчинення кримінально-правового діяння і в такий спосіб виконував роль підбурювача до злочину. Те, що сам винуватий достеменно знав (не міг не знати), що злочин не буде закінчений, оскільки, обманюючи особу, він завчасно робив неможливим доведення злочину до кінця, значення не має. Замах на злочин це також самостійний вид незакінченого злочину і підбурювання до вчинення замаху на злочин, коли для самого підбурювача ОСОБА_4 є той факт, що злочин, хоч і не буде доведено до кінця, жодним чином не виключає ні факту підбурювання, ні кримінальної відповідальності за такі дії.

Разом із тим, йому інкриміновано те, що він підбурював ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди судді за вчинення будь-якої дії в інтересах третьої особи. Судом встановлено, що це підбурювання скоєне за вчинення суддею певних дій в інтересах самої ОСОБА_6 , яка надавала неправомірну вигоду, а не в інтересах третьої особи, тому виключає з обвинувачення вказану ознаку.

Згідно з рішенням Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 20.02.2015 року ОСОБА_4 позбавлений права на зайняття адвокатською діяльністю, тому після 20.02.2015 р. не міг надавати ОСОБА_6 юридичні послуги як адвокат у кримінальному провадженні.

Із змісту телефонних розмов від 20.03.2015 р. обвинуваченого ОСОБА_4 з абонентом по ОСОБА_14 та від 22.03.2015 р. із абонентом по імені Наталія судом встановлено, що обвинувачений не мав наміру кому-небудь передавати кошти, які йому повинна була віддати ОСОБА_6 , а хотів витратити їх на власні потреби.

Цієї обставини не заперечує і сам обвинувачений.

Хронологія і послідовність дій підсудного свідчить про його задум ввести ОСОБА_6 в оману і в такий спосіб створити у неї враження про вигідність і навіть обов`язковість передачі коштів службовій особі (судді) за сприятливе для неї вирішення кримінального провадження.

Зазначені обставини свідчать, що обвинувачений під виглядом неправомірної вигоди для передачі службовій особі обманув ОСОБА_6 та фактично виманив у неї кошти з метою їх привласнення.

Та обставина, що ОСОБА_4 укладав із нею письмову угоду і пропонував написати розписку про отримання грошей, не впливає на правову оцінку його дій, оскільки саме в такий спосіб підсудний зміцнював із ОСОБА_6 особливі довірчі стосунки і, недобросовісно використовуючи які, фактично створював у неї враження про вигідність і обов`язковість передачі судді коштів, яка (ця передача) за своєю суттю є протиправною. Сутність кримінально-протиправного шахрайського обману у таких випадках не змінює своєї правової природи. Такого характеру діяння обвинуваченого ОСОБА_4 розцінюються як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, і кваліфікуються за ч.1 ст. 190 КК, в чому його винуватість доведена.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, суд враховує обставини скоєння злочинів, ступінь їх тяжкості, особу винного і обставину, що пом`якшує його покарання.

Обвинувачений на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Пом`якшує його покарання наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Згідно з класифікацією тяжкості злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, ОСОБА_4 скоїв тяжкий і злочин невеликої тяжкості.

З урахуванням викладеного суд за сукупністю злочинів призначає йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Питання про застосування ст. 75 КК України судом не обговорюється з урахуванням вчинення підсудним корупційного злочину.

В строк відбутого покарання слід зарахувати термін попереднього ув`язнення обвинуваченого з 23 по 25 березня 2015 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з засудженого на користь держави потрібно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 983 грн. 64 коп.

Вирішуючи питання про речові докази, суд вважає за необхідне додатки до протоколів (оптичні диски) залишити при матеріалах кримінального провадження, гаманець коричневого кольору знищити, а вилучені 6200 грн. повернути до УСБУ в Черкаській області.

Підстав для зміни запобіжного заходу при винесенні вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, і призначити покарання:

-за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки;

-за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки із конфіскацією всього майна.

На підставі ч.1 ст. 70 із застосуванням вимог ст. 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 2 (два) місяці із конфіскацією всього майна.

До набрання вироком законної сили підсудному залишити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк покарання обчислювати з дати затримання і взяття засудженого під варту.

Зарахувати в строк відбутого покарання строк тримання обвинуваченого під вартою з 23 по 25 березня 2015 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 983 грн.64 коп.

Речові докази: оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження, гаманець коричневого кольору, який зберігається в матеріалах провадження прокуратури Черкаської області знищити, кошти в сумі 6200 грн., що передані на зберігання до філії «Укрексімбанк» у м. Черкаси - повернути УСБУ в Черкаській області.

Копію вироку вручити прокурору і підсудному негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1