Справа № 206/206/5263/15-к
Провадження № 1-кс/206/507/15
У Х В А Л А

"18" вересня 2015 р. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючий середню освіту, зареєстрованого та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_4
18 вересня 2015р. старший слідчий Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітан міліції ОСОБА_3 звернувся до суду із цим клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 17.09.2015, приблизно о 00:30 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, діючи в групі з ОСОБА_8 , на мікроавтобусі «Фольсваген», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали до берегу річки Самари навпроти Рибальського кар`єру по вул. Томській в м.Дніпропетровську. Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, витягли із вказаного мікроавтобусу гумовий човен, на якому допливли до пристані домоволодіння по АДРЕСА_2 , де знаходився пришвартований човен «Прогрес» ДНІ 34-35 К, належний ОСОБА_9 .
Того ж дня, а саме 17.09.2015, приблизно о 01:00 год., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, діючи в групі з ОСОБА_8 , переконавшись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, направились до гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де використовуючи раніше заготовлений лом для подолання перешкод, за допомогою якого, шляхом віджиму зламали запірний механізм пластикового вікна 2-го поверху гаражу та вхідні двері вказаного приміщення, яке розташоване на території зазначеного вище домоволодіння, тим самим отримавши доступ, проникли всередину, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме:
- 2 парашутні стропи зеленого кольору;
- Водний насос «Керхер»;
- Рятувальний жилет синьо-жовтого кольору;
- Металеву каністру об`ємом 10 л. зеленого кольору;
- Автомобільний акумулятор фірми «Форсаж» потужністю 12 вольт;
- Музичний центр караоке з 2-ма колонками та сабвуфером;
- Моторний човновий двигун «Хонда»;
- Маскувальну сітку 6х6 метрів.
Після чого, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 , помістивши частину зазначеного вище майна в пришвартований човен «Прогрес» ДНІ 34-35 К, а частину в свій гумовий човен, з місця вчинення злочину з викраденим зникли, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 168 799 гривень, що більше ніж в 277 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є великим розміром.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані досудовим слідством за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, вчинена у великих розмірах.
Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінально процесуальним кодексом України, ніж тримання під вартою, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній, знаючи про покарання за вчинений ним злочин, може сховатися від органу слідства, прокуратури та суду, запобігти скоєнню підозрюваним інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , не працює, постійного джерела прибутку не має та знаходячись на свободі може скоювати нові злочини. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Клопотання слідчого погодженого із прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та прохав його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні не побажав давати будь-які пояснення з приводу інкримінованого кримінального правопорушення. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання і пояснив, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та виконання обов`язків згідно КПК України, оскільки особисте зобов`язання, застава та домашній арешт є занадто м`якими. Висловив переконання, що маючи нагоду, підозрюваний буде уникати слідства та переховуватися, оскільки розуміє можливі наслідки та кримінальне покарання. З приводу кваліфікації звернув увагу, що не все викрадене майно знайдено, оскільки безпосередньо перед затриманням зловмисники викидали у воду сумку чи рюкзак, і слідство буде вживати заходи до його віднайдення та оцінки речей. На теперішній час є документи щодо вартості речей, вилучених при затриманні, і слідство наразі керується ними. В автомобілі (мікроавтобусі) були знайдені документи, зокрема водійське посвідчення на прізвище ОСОБА_10 з переклеєною фотографією, сумка з кількома десятками ключів від гвинтових замків, що дає підстави вважати, що підозрюваний вчинив або готувався вчинити інші злочини, пов`язані із проникненням у сховище. Свідок вже сьогодні піддавався тиску та намаганням заохочення до неправдивих показів декількома особами, на підтвердження чого можливо буде надати записи відеоспостереження. При цьому підтримав клопотання і просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжним заходом домашній арешт. На переконання захисту, слідство не володіє жодним прямим доказом вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, який рибалив і мав на меті відбуксирувати безхозний човен до берега. Також кваліфікація за ознакою великого розміру шкоди не має підстав, оскільки вартість вилученого майна суттєво завищена, документи надані про вартість нового, а не вживаного майна, зокрема двигуна для човна «Хонда». Також наявність ризиків прокурором не доведена, і є лише припущенням можливості уникати слідства, продовжити злочинну діяльність. Крім того застосовувати розмір застави, який пропонує прокурор, немає підстав, оскільки навіть розмір у передбаченому законом діапазоні слугуватиме достатньою пересторогою та забезпечить виконання покладених обов`язків.
Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, захисника, доводи прокурора, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
ОСОБА_4 був затриманий згідно ст. 208 КПК України 17.09.2015 року.
17.09.2015 в порядку ст.ст. 276-279 Кримінального процесуального Кодексу України було письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а 18.09.2015 року було змінено раніше повідомлену підозру на ч.4 ст.185 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено 18.09.2015 року о 13 год. 20 хв.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за який відповідно до ч.4 ст.185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 12 КК України і при попередній кваліфікації за ч.3 ст. 185 КК України є тяжким злочином.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме віднайдення у автомобілі затриманих водійського посвідчення з ознаками підроблення, великої кількості предметів, за зовнішніми ознаками схожих на ключі від гвинтових замків, можливо вважати вірогідним доводи прокурора про інші вчинені кримінальні правопорушення та/або готування до вчинення таких.
Відповідно до ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
У відповідності до п.2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати. ОСОБА_4 офіційно не працює, не має інших доходів, і не в змозі самостійно внести достатню суму застави як окремого виду запобіжного заходу.
У клопотанні міститься прохання щодо визначенні розміру застави у 400 мінімальних заробітних плат, що суттєво перевищує визначений максимум у 80 таких розмірів, передбачений при підозрі у вчиненні тяжкого злочину.
Відповідно до ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
З огляду на особу підозрюваного та склад кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 у разі його звільнення з-під варти під заставу вважаю за необхідне покласти наступні обов`язки із визначених ст. 194 КПК України:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 17 вересня 2015р. по 16 листопада 2015р. включно.
Визначити, що грошова сума у розмірі 182700,00 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. є достатньою для внесення її як застави.
У разі звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом для проведення процесуальних дій;
2) не відлучатися із м. Дніпропетровська без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;
5) докласти зусиль до пошуку роботи.
Зазначені обов`язки діятимуть два місяці з дня звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням умов звільнення під заставу покласти на старшого слідчого Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області

Слідчий суддя ОСОБА_1