У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 26 жовтня 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 версеня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Зазначеним вироком

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців із позбавленням права керувати транспортними засобами, строком 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та на нього покладено обов'язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11 листопада 2014 року близько 17 години, керуючи автомобілем «ZAZ VIDA» та рухаючись по проспекту Повітрофолотському у м. Києві, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 (б), (д), 10.1, 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, не переконавшись у відсутності на нерегульованому пішохідному переході пішохода, який переходив проїзну частину, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5, заподіявши потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я понад 21 день.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 3 вересня 2015 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений, не оспорюючи доведеність його винуватості, правильність кваліфікації дій та призначення основного покарання, порушує питання про зміну судових рішень щодо нього в частині призначення йому додаткового покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України та призначення основного покарання, в касаційній скарзі засудженого не заперечується.

Доводи в скарзі засудженого про безпідставність призначення йому додаткового виду порання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами були предметом перевірки судом апеляційної інстанції. Навівши відповідні мотиви, апеляційний дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення вироку місцевого суду без зміни.

Приймаючи вказане рішення, апеляційний суд взяв до уваги не відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілій, не надання необхідної допомоги потерпілій на місці скоєння кримінального правопорушення та думку потерпілої про байдужість засудженого до наслідків своїх дій. Окрім того, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу засудженого без задоволення, зазначив підстави, з яких скаргу визнано необґрунтованою.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом'янського районного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3 версеня 2015 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3