Справа №639/9480/15
1-кп/639/97/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2016 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта неповна середня, раніше не судимого, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , 03 вересня 2015 року, приблизно о 09 годині прийшов до своєї знайомої, ОСОБА_5 , яка мешкає у квартирі АДРЕСА_2 , з метою допомогти їй по господарству. Під час того, як він виносив з кімнати будівельне сміття він помітив у кімнаті відеокамеру «Sony» моделі DCR- DVD205E.
В цей час у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на таємну крадіжку зазначеної відеокамери.
Приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, усвідомлюючи протиправність свого діяння, використовуючи ту обставину, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, від`єднав відеокамеру «Sony» моделі DCR-DVD205E, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3838 від 11.09.2015р., - 560 гривень, від підзарядки, після чого поклав її в пакет з будівельним сміттям та виніс з квартири.
Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 560 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що він 03 вересня 2015 року, приблизно о 09 годині прийшов до своєї знайомої ОСОБА_5 , яка мешкає у квартирі будинку АДРЕСА_3 , з метою допомогти їй по господарству. Під час того, як він виносив з кімнати будівельне сміття він помітив у кімнаті відеокамеру «Sony», яку він вирішив вкрасти.
Приблизно об 11 30 год. він, від`єднав відеокамеру від підзарядки, після чого поклав її в пакет з будівельним сміттям та виніс з квартири.
Кілька днів відеокамера пролежала у нього дома, оскільки він боявся її продавати, після чого при спробі продати її він був затриманий громадянином, який передав його співпрацівникам правоохоронних органів.
До працівників міліції претензій не має, у скоєному щиро кається, судові витрати визнає в повному обсягу.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, до обвинуваченого ОСОБА_4 , будь яких претензій не має.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні всіх доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, з урахуванням заяви потерпілої про розгляд справи за її відсутності, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , вивченням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, не працює, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання в м.Харкові, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що ним скоєно злочин середньої тяжкості, дані про його особу, обставину, яка пом`якшує його покарання.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, у вигляді громадських робіт, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Також суд, вважає за необхідне, на підставі вимог ч.2 ст.124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.
Речовий доказ по справі: відеокамеру «Sony» моделі DCR-DVD205E, яка знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , - повернути останній як власнику.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1