Справа № 192/1838/15-к
Провадження № 1-кс/192/156/15
У Х В А Л А
"10" листопада 2015 р. слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Солонянського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 в порядку ст.ст.303,304 КПК України звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого Солонянського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування скарги посилається на те, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000685 від 13 жовтня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а 13 жовтня 2015 року у ОСОБА_2 було вилучено автомобіль марки «TOYOTA RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , яким він користується на підставі договору оренди від 30 серпня 2015 року, укладеного з власником автомобілю - ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 посилається на те, що всупереч вимогам КПК України протокол про тимчасове вилучення автомобіля не складався, клопотання про арешт майна до суду не подавалося, арешт на автомобіль не накладався, у зв`язку з чим 04 листопада 2015 року він звернувся до слідчого Солонянського РВ ГУМВС України з заявою про повернення йому тимчасово вилученого автомобілю, проте постановою слідчого було відхилено його клопотання з посиланням на те, що він є лише свідком по даному кримінальному провадженню, а тому не має права звертатися до слідчого з оскарженням його дій.

Не погоджуючись з постановою слідчого, заявник вважає, що згідно ст. 169 КПК України майно повинно бути повернуто особі, у якої воно було вилучено, а оскільки автомобіль марки «TOYOTA RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , вилучався саме у нього, то вважає, що транспортний засіб підлягає поверненню саме йому, а слідчим не було надано підтвердження того, що він не має права користуватися вилученим автомобілем або що він ним користується без законних підстав.

У зв`язку з зазначеним ОСОБА_2 просить зобов`язати слідчого СВ Солонянського РУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучений автомобіль «TOYOTA RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , володільцем якого він є на підставі договору оренди.

Вивчивши матеріали скарги та надавши їм правову оцінку, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

У підтвердження свого права володіння ОСОБА_2 надав до своєї скарги копію договору оренди автомобіля від 30 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також копію розписки про отримання у власника у тимчасове користування автомобіль строком до 30 січня 2016 року.

Згідно з ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 3 ст.640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
З огляду на викладене, надана до скарги копія договору оренди автомобіля від 30 серпня 2015 року, яка укладена в простій письмовій формі між двома фізичними особами не є належним доказом володіння та/або користування автомобілем «TOYOTA RAV4», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

Також належним доказом володіння та/або користування вказаним авто не може вважатися і копія розписки про отримання автомобіля в користування, оскільки нормами чинного ЦК України не передбачено такого виду оформлення передачі прав на володіння рухомим майном.

Крім того, як вбачається з матеріалів, доданих до скарги, зі скаргою на бездіяльність слідчого звернувся ОСОБА_7 , прізвище якого у вступній частині скарги виправлено на «Мірошниченко», проте у мотивувальній та прохальній частинах скарги, яка підписана Мирошниченком, заявник просить зобов`язати слідчого повернути автомобіль саме ОСОБА_6 , а копія як договору оренди автомобіля, так і розписка складені від імені ОСОБА_8 .

На підставі наведеного, приходжу до висновку, що ані ОСОБА_9 , ані ОСОБА_6 не є володільцем тимчасово вилученого майна автомобілю «TOYOTA RAV4», номерний знак НОМЕР_1 , а також не є іншим суб`єктом оскарження, зазначеним в п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України і тому позбавлений права оскарження неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.ст. 169,303 КПК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 304 КПК України передбачено, що скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати скаргу, а повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом

З урахуванням зазначеного, скаргу ОСОБА_9 слід повернути.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, п.1 ч.2, ст.304, ст.395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Солонянського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області щодо неповернення тимчасово вилученого майна - повернути.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення; особою, яка знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення, а в разі якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк на апеляційне оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1