Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5

суддів: ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

при секретарі ОСОБА_8

за участю прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді кримінального провадження апеляційним судом, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, який народився в м. Могилів-Подільський Вінницької області та проживає АДРЕСА_2, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

за ч.1 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

за ч.2 ст. 315 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 217 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 317 КК України на 4 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов'язки на підставі ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 1376,96 грн. судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів вчинених за наступних обставин.

В кінці серпня 2014 року ОСОБА_2, на узбіччі вул. Шевченко в м. Могилів - Подільський, біля будинку № 207 зірвав рослину коноплі та приніс до свого домоволодіння, яке розташоване АДРЕСА_1, де висушив, подрібнив та незаконно зберігав. 15-17 жовтня 2014 року близько 14-15 години ОСОБА_2, перебуваючи на території домоволодіння, за вище вказаною адресою, надав приміщення сараю, для спільного з ОСОБА_3 незаконного вживання наркотичного засобу - канабісу, придбаного ОСОБА_3

28-29 жовтня 2014 року близько 14-15 години ОСОБА_2 безоплатно отримав від ОСОБА_3 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який зберігав на території свого домоволодіння. В подальшому ОСОБА_2 частину вказаного наркотичного засобу вжив особисто шляхом куріння, іншу частину розділив та помістив у паперові згортки, які зберігав в своїй кімнаті та в сараї.

5 листопада 2014 року в ході огляду домоволодіння ОСОБА_2, було виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс загальною масою 18.3213 г. та екстракт канабісу загальною масою 0.369 г.

Крім того, 2 листопада 2014 року приблизно о 22 годині ОСОБА_2, перебуваючи за місцем свого проживання схилив неповнолітнього ОСОБА_4 до вживання наркотичного засобу - канабісу. При цьому ОСОБА_2 переконав ОСОБА_4, що курити коноплю це приємно, чим викликав у неповнолітнього рішучість та бажання вжити наркотичний засіб. Запросивши неповнолітнього ОСОБА_4 до себе в гості, ОСОБА_2 тим самим надав приміщення, а саме свою кімнату, для спільного з ОСОБА_4 незаконного вживання наркотичного засобу, придбаного ОСОБА_2

3 листопада 2014 року приблизно о 21 годині ОСОБА_2 також надав своє приміщення за вищевказаною адресою ОСОБА_3 для спільного з ним вживання наркотичного засобу, придбаного ОСОБА_3

5 листопада 2014 року в ході огляду домоволодіння ОСОБА_2, в його кімнаті працівниками міліції було вилучено саморобний пристрій для куріння канабісу, на якому було виявлено нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - екстракт канабісу масою 0.114 г.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. При цьому прокурор посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів особі засудженого внаслідок м'якості. Вказує на те, що судом було неправильно застосовано ст. 75 КК України, а апеляційний суд перевіряючи доводи апеляції прокурора не дав цим обставинам належну оцінку, внаслідок чого ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Іншими учасниками справи судові рішення не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, пояснення засудженого ОСОБА_2 та його захисника, які просили залишити касаційну скаргу без задоволення, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинах та правильність кваліфікації його дій в касаційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів встановлених законом щодо призначення покарання.

Так, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд дав належну оцінку тяжкості вчинених злочинів, даним про особу винного та обставинам, що пом'якшують покарання. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

При цьому, наявні по справі обставини, що пом'якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, на які послався суд, та дані про особу засудженого, з урахуванням конкретних обставин справи, дають достатні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином призначене ОСОБА_2 покарання відповідає положенням ст. 65 КК України, а застосування судом положень ст. 75 КК України є обґрунтованим.

Ухвалою апеляційного суду було належним чином перевірено доводи апеляції прокурора, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, і вони не знайшли свого підтвердження. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст.419 КПК України.

Зважаючи на вищенаведене, рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, а тому колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 433-438 КПК України , колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7