Номер провадження: 11-сс/785/58/16
Номер справи місцевого суду: 522/549/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарях: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

за участю

прокурорів: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисника: адвоката ОСОБА_9 ,

в присутності слідчого: ОСОБА_10 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 18 січня 2016 року, у рамках кримінального провадження за №0000766 внесеному до ЄРДР 10.11.2015 року за ознаками ч.3 ст.368 КК України, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 ,-

встановив
Оскарженою ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000766 від 10.11.2015 року про обрання відносно підозрюваного:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 години 14.03.2016 року та визначений розмір застави, як запобіжного заходу у розмірі 300 (трьохсот) розмірів мінімальної заробітної плати, тобто у сумі 413400 (чотириста тринадцять тисяч чотириста) гривень.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину при наступних обставинах:

14.08.2015 року, старшому слідчому Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_11 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002281 від 14.08.2015 року за фактом ДТП за участю ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Приблизно у цей же період часу у ОСОБА_13 виник злочинний намір, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , реалізуючи який він, наприкінці вересня 2015 року зустрівся з нею у приміщенні Білгород-Дністровського ВП, де висунув ОСОБА_12 вимогу щодо передачі йому 900 доларів США за вирішення питання про закриття стосовно неї кримінального провадження та повідомив, що грошові кошти необхідно буде перевести на банківський рахунок.
Будучи обізнаними про форми та методи викриття злочинної діяльності метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотив ОСОБА_11 розробив план до реалізації якого залучив свого знайомого ОСОБА_14 , який не був обізнані про злочинний намір ОСОБА_11 та якому запропонував надати належний йому банківський рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» для перерахування грошових коштів, зняття готівки з його рахунку та передачу її останньому.
Погодившись на висунуті ОСОБА_11 незаконні вимоги щодо необхідності передачі йому грошових коштів, 31.12.2015 ОСОБА_12 перерахувала на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» наданий їй ОСОБА_11 , через відділення зазначеної банківської установи у м. Білгород-Дністровській Одеської області, частину грошових коштів в сумі 10000 грн.
15 січня 2016 року приблизно о 17 годині, під час чергової зустрічі, призначеної ОСОБА_11 у службовому кабінеті № 205, останній, виконуючи раніше оговорені умови, ОСОБА_11 вручив ОСОБА_12 копію постанови про закриття кримінального провадження №0002281 від 14.08.2015 за фактом скоєння ДТП ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 286 КК України.
При цьому, під час цієї зустрічі ОСОБА_11 маючи корисливий мотив на одержання залишку раніше обумовленої частини неправомірної вигоди, висунув ОСОБА_12 вимогу щодо перерахування на наданий банківський рахунок грошових коштів у сумі 10000 грн. у якості неправомірної вигоди, за прийняття рішення про закриття кримінального провадження №0002281, однак, реалізувати свій злочинний намір, направлений на одержання залишку раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 10000 грн. ОСОБА_11 не вдалося у зв`язку із затриманням його працівниками правоохоронних органів.
При прийнятті рішення про обрання відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийняв до уваги те, що він обґрунтовано підозрюється у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а також послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання (кримінальне правопорушення є тяжким), що загрожує ОСОБА_11 у разі визнання винуватим, вік та стан його здоров`я.
Крім того слідчий суддя послався на надання прокурором достатніх матеріалів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та на відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і прийшов до висновку про необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисником підозрюваного на ухвалу слідчого судді була подана апеляційна скарга, в якій він вказав, що вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Послався на те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_11 має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, має на утриманні матір, яка є одинокою та хворою людиною.
Також, на погляд захисника, прокурор не довів, що стосовно підозрюваного необхідно вжити запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_11 не пов`язаний з триманням під вартою.

Доповнивши в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляції, захисник послався на безпідставність та необґрунтованість визначення слідчим суддею розміру застави у сумі 413400 грн.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали, виходячи з наступних підстав:

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що вирішуючи питання щодо обрання відносно ОСОБА_11 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя загалом дотримався вказаних вимог закону.

Так, прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, за яке законом передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років; його можливість переховування від органів досудового розслідування або суду; незаконного впливу на свідків; знищення чи спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_11 обгрунтовано підозрюється у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Зазначена підозра, грунтується на отриманих органом досудового слідства доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та викладені в оскарженій ухвалі твердження щодо наявності вищезазначених ризиків, колегія суддів прийшла до висновку про те, що не всі зазначені в клопотанні слідчого доводи та викладені в ухвалі твердження про існування зазначених ризиків є обґрунтованими.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді лише щодо наявності існування лише ризику можливого ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Ці обставини на думку апеляційного суду підтверджуються тим, що підозрюваний є особою, яка володіє певними знаннями та навиками і обізнаний про форми та методи роботи правоохоронних органів, в тому числі і про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини.
Разом з тим, будь які докази на підтвердження наявності існування інших ризиків, на які слідчий послався у клопотанні та які зазначені в ухвалі слідчого судді у матеріалах справи відсутні та прокурором при розгляді апеляції не підтверджені.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції прокурор, підозрюваний на даний час відсторонений від посади, тому відсутні підстави вважати, що він може незаконно впливати на свідків, знищити чи спотворити речі та документи, які мають відношення до справи та вчинити інше правопорушення.

Приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд, керуючись вимогами ст. 2 КПК України, які регламентують завдання кримінального судочинства, враховує всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та приходить до висновку про законність постановленого у цій частині рішення, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам на даній стадії досудового розслідування.

При цьому апеляційний суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Що стосується доводів захисника підозрюваного щодо безпідставності визначення слідчим суддею розміру застави, то вони на думку апеляційного суду є слушними та заслуговують на увагу з наступних підстав.

Задовольнивши клопотання слідчого та застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначивши розмір застави, слідчий суддя не врахував вимоги ч.5 ст.182 КПК України, з огляду на наступне.

ОСОБА_11 підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким.

Пункт 2 ч.5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчинені тяжкого злочину визначається від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

В той же час, слідчий суддя районного суду, визначивши заставу у розмірі 300 (трьохсот) розмірів мінімальної заробітної плати, не навів в своїй ухвалі жодної підстави, яку він вважає виключною, та яка давала можливість слідчому судді вийти за межі вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України та визначити такий розмір застави.

При цьому слідчий суддя знехтував вимогами ч.4 ст. 182 КПК України відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В матеріалах справи відсутні жодні докази того, що існують обставини, які є виключними підставами для визначення слідчим суддею застави в розмірі 413400 грн.

Більш того, як підтверджено прокурором та слідчим, підозрюваний мешкає зі своєю матір`ю, в наявності у нього не має нерухомого та рухомого майна, що на думку апеляційного суду свідчить про задовільний матеріальний стан підозрюваного.

При цьому, будь яких даних про отримання підозрюваним відповідних доходів, які вказують на можливість внесення ним визначеного слідчим суддею розміру застави, матеріали справи не містять і такі дані не надані прокурором та слідчим апеляційному суду.

З огляду на зазначені вище обставини, ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується вимогами п.2 ч.5 ст.182 КПК України та положеннями Закону «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Так, апеляційний суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого на даному етапі досудового розслідування підозрюється ОСОБА_11 та його майнового і сімейного стану.

Будь-якої іншої інформації щодо майнового стану підозрюваного, окрім вищевказаних даних про його особу, прокурор апеляційному суду не надав, та запевнив апеляційний суд про відсутність в матеріалах провадження таких даних.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих стороною захисту матеріалів щодо майнового стану підозрюваного, апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно визначити максимальний розмір застави, який визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тобто 80 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 110240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2016 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.00 годин 14.03.2016 року з визначенням застави, як запобіжного заходу 300 (трьохсот) розмірів мінімальної заробітної плати, тобто у сумі 413400 (чотириста тринадцять тисяч чотириста) гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДДВП в Одеській області строком до 16 години 14.03.2016 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_11 розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) мінімальних розмірів заробітної плати, тобто 110240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум (Отримувач: Апеляційний суд Одеської області; Код ЄДРПОУ 02892913; Розрахунковий рахунок 5572; МФО 820172; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Призначення платежу: Згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 26 січня 2016 року; Заставна сума за ОСОБА_11 ; Судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з під варти прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчого з встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання указаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4