Справа № 2518/1-122/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Шляхова В. І.

за участю секретаря Нерус Н. І.,

прокурора Лепської Н. П.

та підсудного ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ріпки справу про обвинувачення

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2

Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого,

непрацюючого, військовозобовязаного, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

Чернігівської області, вул. Колгоспна, буд. № 19,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

28 липня 2011 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_1, з метою незаконного заволодіння чужим майном, через віконний пройом проник до приміщення сараю № 1 тваринницької ферми товариства з обмеженою відповідальністю Нивана вул. Шкільна в с. Грабів Ріпкинського району Чернігівської області, звідки таємно викрав шість чавунних плит, вартістю 300 гривень кожна, чим завдав ТОВ Ниваматеріальні збитки на загальну суму 1 800 грн.

В судовому засіданні вину за предявленим обвинуваченням підсудний визнав повністю. Він показав суду, що через безгрошівя шукав в селі метал щоб здати на брухт та згадав що в першому сараї тваринницької ферми ТОВ Ниває чавунні плити, з яких зроблена підлога, тож вирішив їх викрасти. З цією метою у рідного діда взяв кона та підводу, сказав діду що хоче проїхати у власних справах, та поїхав на ферму. Підїхавши до сараю побачив, що його вороти замкнені, тож підїхав до вікна в якому було вибите скло. Через вікно заліз в сарай, де знайшов плити які бачив раніше й через вікно по одній винкинув шість плит з сараю. Потім виліз сам та завантаживши плити на підводу відвіз додому, де сховав у сараї. Коня з підводою повернув діду. Наступного дня побачив в селі циган, що купували метал на брухт, тож здав їм плити, за що отримав 290 гривень, які в подальшому витратив на продукти харчування для сімї. Про вчинене жалкує.

Судом зясовано, що фактичні обставини справи учасники розуміють правильно і не оспорюють, підсудний вину визнав повністю, його показання відповідають фактичним обставинам викладеним в обвинувальному висновку, тому за згодою учасників суд обмежив слідство у справі та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в обємі предявленого обвинувачення, - він діяв умисно та таємно викрав чуже майно, що було поєднане з проникненням у приміщення, а тому підлягає покаранню за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним умисного злочину, обставини що помякшують його покарання й наявні дані про його особу.

ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується посередньо, військовозобовязаний, проходив строкову військову службу, перебуває на обліку лікаря нарколога, на обліку лікаря- психіатра не перебуває, неодружений, не працює, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався (а.с. 63 66; 68; 70; 72; 74).

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_1 є щире каяття і зявлення із зізнанням (а.с. 13).

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, по справі не встановлено.

З огляду на викладене підстави для застосування до ОСОБА_1 ст. ст. 69, 691 КК України не встановлені, суд приходить до висновку що для виправлення підсудного та попередження нових злочинів йому необхідно й достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в мінімальному розмірі встановленому санцією ч. 3 ст. 185 КК України. Враховуючи наявність помякшуючих покарання обставин, та відомості про особу винуватого, до ОСОБА_1 належить застосувати ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обовязків, через що обрані йому запобіжний захід у виді підписки про невиїзд належить залишити без змін.

Речовими доказами належить розпорядитися у відповідності до ст. 81 КПК України.

Судові витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обовязку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчій інспекції про зміну місця проживання та періодично зявлятися в цю інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_1 до набрання вироком сили залишити без змін, - підписка про невиїзд.

Речові докази: коня Орликата гужову повозку, що зберігаються ОСОБА_1, повернути власнику, ОСОБА_2 (реквізити а.с. 34-35; б/н).

Цивільний позов не заявлено, судові витрати відсутні.

На вирок протягом 15 діб з моменту проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд.

Суддя В. І. Шляхов