Справа № 299/1180/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження під № 11-кп/777/351/15 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора прокуратури Виноградівського району на вирок Берегівського районного суду від 20.04.2015 року яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, громадянин України, непрацюючий, раніше не судимий

визнаний винним та засуджений за ч.2 ст. 121 КК України на 7 (сім) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з дня виконання вироку.

У строк відбування покарання зараховано строк тримання ОСОБА_6 під вартою з 02.12.2007 року по 01.02.2008 року та з 14.03.2013 року по 23.04.2013 року.

Задоволено цивільний позов потерпілого та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 14944,10 гривень у покриття матеріальної шкоди та 25000 гривень у покриття моральної шкоди.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 01.12.2007 року, приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №6 по вул. Добролюбова в м. Виноградів в ході сварки, яка виникла між ним та ОСОБА_9 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, що переросла у бійку, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс приблизно 1-2 удари ОСОБА_9 в область голови дерев`яною саморобною битою, виготовленою по типу спортивної бити для гри в лапту, яку витягнув з багажника власного автомобіля марки "FORD" моделі "SIERRA", державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився біля подвір`я вищевказаного будинку, від яких останній впав. Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 помістили ОСОБА_9 в багажник вищевказаного автомобіля, оскільки той був в крові, та відвезли його додому, де залишили біля паркану будинку АДРЕСА_2 . В результаті дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми у вигляді саден на волосистій частині голови, крововиливу у підлеглі м`які тканини голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки та в шлуночки головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких через короткий проміжок часу помер.

У зміненій апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку Берегівського районного суду від 20.04.2015 року щодо ОСОБА_6 з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції. Вказує про істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Вказує на те, що слідчим після чергового рішення про відновлення досудового слідства , винесено постанову про призначення комплексної медико-криміналістичної експертизи, після чого зупинено досудове слідство та оголошено ОСОБА_6 у розшук. 15.02.2012 року слідчий знову відновлює досудове розслідування і виносить постанову про проведення ексгумації трупа, після чого зупиняє розслідування справи. Таким чином, сторона захисту вважає, що слідчий, з порушенням процедури призначив комплексну медико-криміналістичну експертизу та у з`язку з цим незаконно отримав доказ по справі - висновок експерта судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. Вважає, що слідчим порушено права обвинуваченого при призначенні експертизи, та ознайомлення з висновком експерта, що проведення експертизи відбулося поза процесуальними строками визначеними КПК України , а сам висновок експерта містить суперечність у висновках на які вказувала сторона захисту і просила усунути їх шляхом допиту експерта . Суд першої інстанції на вказані порушення вимог законодавства уваги не звернув, і у порушення вимог ст. 87 КПК України, ухилився від розгляду заявленого стороною захисту клопотання про визнання недопустимими доказами: постанови про призначення судово-медичної експертизи та висновок експерта судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України та відхилив клопотання про допит експерта з метою усунення протиріч у висновках експертизи. Окрім того, судом було призначено та проведено комплексну повторну судово-медичну експертизу та отримано висновок експерта № 25 , який не був досліджений судом першої інстанції при ухваленні вироку, хоча висновки , викладені у ньому суперечать висновкам експерта судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. Таким чином , сторона захисту вважає , що вирок ґрунтується на суперечливих доказах . Крім того, судом не дана оцінка тому, що обвинувачений діяв у стані сильного душевного хвилювання , викликаного суспільно-небезпечним посяганням з боку потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 також просить скасувати вирок Берегівського районного суду ухвалений щодо нього. Вказує на те, що всі його дії були спрямовані на відвернення загрози його життю і здоров`ю та життю і здоров`ю близьких йому людей. Вважає, що згідно постанови пленуму Верховного суду України №1 від 26.04.2004 року відповідальність за вчинені ним дії настає лише у випадках спеціально передбачених ст. 118 та 124 КК України. Вказує на те, що судом не взято до уваги пом`якшуючі покарання обставини та не взято до уваги письмове клопотання від 20.04.2015 року, яке міститься в матеріалах справи.

Прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого діяння. Вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з безпідставною перекваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 121 КК України. Вказує на те, що судом помилково не визнано обтяжуючу покарання обставину тяжкі наслідки, заподіяні злочином. Крім того, обвинувачений не вжив заходів для відшкодування потерпілій заподіяної злочином шкоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого і захисника на підтримання зміненої апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу подану прокурором , промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Вимогами ч. 1, ч. 3 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Згідно ч. 4 ст. 370 КПК України вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному , повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження , керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Окрім того, згідно вимог ст. 374 КПК України у вироку мають бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів .

Відповідно до вимог ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, і лише у випадку встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що стороною захисту під час судового розгляду заявлялося клопотання ( т.5 а.с. 146-148) про визнання недопустимими доказами: постанови про призначення судово-медичної експертизи та висновок експерта судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

Суд першої інстанції , в порушення вимог ст. 87, ч.3 ст. 89 КПК України ухилився від вирішення заявленого стороною захисту клопотання , а у вироку не навів оцінки доказу - висновку експерта судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України з точки зору його допустимості.

Крім того , визнаючи недопустимим доказом акт амбулаторної комплексної судово-психолого психіатричної експертизи (т.2 а.с. 12-17) з причин того, що збір доказів здійснювала не уповноважена законом особа , оскільки кримінальна справа не була прийнята до провадження слідчим , судом першої інстанції було залишено поза увагою доводи захисту про те, що обвинувачений діяв у стані сильного душевного хвилювання , викликаного суспільно-небезпечним посяганням з боку потерпілого. Заходів по перевірці доводів захисту не вживав , мотивів відхилення наведених доводів у вироку не навів, та відмовив захиснику у задоволенні заявленого клопотання спрямованого на перевірку вказаних обставин (т.5 а.с. 167) .

Також судом першої інстанції було задоволено клопотання захисника про дослідження доказу висновку експерта № 25 повторної комплексної медико-криміналістичної експертизи від 31.03.2014 року. Однак, жодної оцінки дослідженому доказу судом першої інстанції не дано , у вироку відсутні доводи на неврахування вказаного доказу.

Апеляційним судом встановлено , що висновок експерта судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України містить суперечності . Крім того, висновок експерта комплексної медико-криміналістичної експертизи № 156 від 09.09.2009 року містить висновки , що суперечать висновку судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України. Судом першої інстанції було відхилено клопотання захисту спрямованих на усунення вказаних суперечностей, в тому числі шляхом допиту експерта. Висновки про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та помилковість кваліфікації його діянь за ч.1 ст. 115 КК України обґрунтовані , в тому числі і з посиланням на обидва висновки експерта (висновок судово-медичної експертизи № 695/09 Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України та висновок експерта комплексної медико-криміналістичної експертизи № 156). При цьому, суд першої інстанції не навів обґрунтованих мотивів прийняття до уваги окремих пунктів висновків одного висновку та відхилення іншого.

Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст. 409 КПК України , підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами частини другої статті 412 цього Кодексу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення . При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинуваченого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.
Оскільки в апеляційних скаргах прокурора та захисника порушуються питання про скасування вироку з призначенням нового судового розгляду, то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону, що зумовлює скасування вироку , і з метою захисту прав та дотримання інтересів сторін кримінального провадження, направлення цього провадження до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду .

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи апелянтів , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407,409, 412 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

апеляційну скарги адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора прокуратури Виноградівського району - задовольнити частково.

Вирок Берегівського районного суду від 20.04.2015 року щодо ОСОБА_6 - скасувати, а метіріали кримінального провадження на правити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Судді: