АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/105/16 Справа № 201/514/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає по АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 04 січня 2016 року,

на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року,

за участю прокурора - ОСОБА_8 , підозрюваного - ОСОБА_7 , захисника - ОСОБА_6 , слідчого - ОСОБА_9 .

В апеляції захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, захисник зазначає, що оскаржуване рішення суперечить вимогам кримінального процесуального закону, нормам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці Європейського Суду з прав людини.

Так, на переконання адвоката, ухвала слідчого судді не містить доказів на підтвердження обґрунтованості підозри його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Поряд з цим, захисник вважає, що оскаржуване рішення не містить також й відомостей про те, що визначені судом ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними.

За таких обставин, враховуючи обставини провадження, зокрема відсутність доказів обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, адвокат вважає, що до останнього слід застосувати альтернативний запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року, відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також на ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , а також дані про його особу, зокрема те, що підозрюваний вчинив злочин під час іспитового строку.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, доводи захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, однак у судовому засідання змінив вимоги та просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, міркування підозрюваного, який підтримав апеляцію свого захисника, позицію слідчого, який просив апеляцію адвоката залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 04 січня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

14 січня 2016 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повідомлено ОСОБА_7 .

Колегією суддів встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності з вимогами ст.ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини в обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Так, слідчим суддею об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_7 , вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КПК України, перевірено наявність ризиків, визначених у клопотанні слідчого.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановлених судом ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та наявність ризиків переховування останнього від органів досудового розслідування та вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що вказані обставини повністю узгоджуються з наявними в матеріалах провадження доказами.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним посилання слідчого судді на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення під час іспитового строку, оскільки матеріали кримінального провадження таких даних не містять.

Щодо доводів захисника про порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення допиту ОСОБА_7 та вручення йому повідомлення про підозру, колегія суддів розцінює їх як необґрунтовані, у зв`язку з тим, що останні суперечать наявним в матеріалах кримінального провадження доказам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 405, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4