Справа № 569/874/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000221 від 16 листопада 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.В.Омеляна, Рівненського району Рівненської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 працюючи на посаді заступника чергового помічника начальника СІЗО чергової частини Рівненського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (далі - Рівненський СІЗО), згідно наказу № 57о/с від 12.11.2012 р., маючи спеціальне звання - старший лейтенант внутрішньої служби, будучи службовою особою, яка згідно з вимогами Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України» постійно виконує функції представника влади, а також, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, маючи право на вхід (вихід) до Рівненського СІЗО, порушив вимоги ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», щодо заборони використання службового становища та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, та 25.11.2015 р. одержав неправомірну вигоду за вчинення в інтересах засудженого дій з використанням наданого службового становища за наступних обставин.
ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ч. 1 ст. 16, п. 12 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально- виконавчу службу України», вимог Норм професійної етики працівника кримінально-виконавчої системи України, схваленої колегією Державного департаменту України з питань виконання покарань 21.02.2003р., 25.11.2015р. увійшов у позаслужбові стосунки із засудженим Рівненського СІЗО ОСОБА_5 та прийняв від останнього пропозицію неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_5 дій, пов`язаних з використанням наданого службового становища.
Зокрема, ОСОБА_4 прийняв пропозицію ОСОБА_5 передати останньому на територію Рівненського СІЗО за неправомірну вигоду 3 мобільні телефони, які відповідно до п. 4 ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 4.5. глави 4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України за № 460/5 від 18.03.2013р. (далі - Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів), п. 5 глави 3 розділу VI та п. З глави 6 розділу VI Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально - виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України за № 21/5 ДСК від 17.03.2015р. (далі - Інструкція із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах) не дозволяється проносити на територію слідчого ізолятора.
Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , діючи в інтересах засудженого ОСОБА_5 , 25.11.2015р. близько 18 год. 30 хв. поблизу магазину «Ватра», що в м. Рівне по вул. Поповича, 11-а, зустрівся з ОСОБА_6 , з яким зайшов у магазин, де одержав від останнього 3 мобільні телефони: «Нокіа 2600с-2» НОМЕР_1 , «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_2 , «Моторола RAZR V3» ІМЕІ НОМЕР_3 та неправомірну вигоду для себе у розмірі 300 грн. за вчинення дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за подальше пронесення цих мобільних телефонів на територію Рівненського СІЗО та передачу їх ОСОБА_5 .
В подальшому, в період з 04.12.2015р. по 09.12.2015р. (точної дати слідству не вдалося встановити) ОСОБА_4 , використовуючи надане йому службове становище, діючи в інтересах засудженого ОСОБА_5 , в порушення вимог ч. 1 ст. 16, п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4.5. глави 4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів, п. 5 глави 3 розділу VI та п. З глави 6 розділу VI Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах, проніс на територію Рівненського СІЗО та передав засудженому ОСОБА_5 два з трьох вищезазначених мобільних телефонів («Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_2 та «Моторола RAZR V3» ІМЕІ НОМЕР_3 ), а через декілька днів (точної дати слідству не вдалося встановити), за домовленістю з ОСОБА_5 , передав підсудному, який утримується в Рівненському СІЗО ОСОБА_7 третій мобільний телефон - «Нокіа 2600с-2» ІМЕІ НОМЕР_4 .
Так дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого службового становища.

25 січня 2016 року між прокурором прокуратури м. Рівне ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 безперечно визнав себе винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст. 368 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих функцій в органах та установах Державної пенітенціарної служби України строком на 2 роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчинені якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє зміст положення ч.ч.4,5, ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема вимогам ст.ст.75,76 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 25 січня 2016 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Рівненської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.1 ст. 368 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (17 000 грн.), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих функцій в органах та установах Державної пенітенціарної служби України строком на 2 роки.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1