Номер провадження:1-кп/521/618/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку ст. 314 КПК України обвинувальний акт у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених у скоєні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор під час підготовчого судового засідання висказав думку, щодо можливості призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом. Окрім того, прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_5 .

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовче судове засідання викликались в порядку ст. 135 КПК України, шляхом повідомлення особисто по телефону. Однак в підготовче судове засідання не з`явились. Не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання без їх участі. Учасники судового засідання висказали думку щодо можливості проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих, які належним чином сповіщені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти призначення до судового розгляду обвинувального акту, однак заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обвинувачені погодились з думкою адвоката.

Вивчивши обвинувальний акт та приложені до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, з наступних підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Обвинувальний акт, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 291 КПК України встановлені вимоги до обвинувального акту та до реєстру матеріалів досудового розслідування. Так, обвинувальний акт має містити такі відомості (серед іншого): 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд вважає, що у даному випадку обвинувачення складене слідчим та прокурором є неконкретним, з наступних підстав.

На думку суду, обвинувальний акт встановлює початок і основу судового розгляду, пред`являє обвинуваченому дані, якими обґрунтовано обвинувачення, що надає останньому можливість підготуватись до захисту. Він також вказує суду межі, в яких повинний відбуватись розгляд, та межі відповідальності обвинуваченого.

Суд вважає, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення не є відокремленими поняттями. Хоча кожна відомість (поняття) має своє термінологічне значення та відповідає кожне своєму призначенню, загальною рисою їх є відповідність суті обвинувачення. Вказані обставини повинні відповідати не тільки формі, але й змісту. Окрім того, вони повинні бути викладені хронологічно, юридично стисло та мотивовано і саме головне доступно для будь-якої особи, незалежно від освіти, роду занять, або мовних ознак.

Як встановлено з обвинувального акту від 24.07.2015 року, в ньому викладені фактичні обставини злочину, які прокурор вважає встановленими. Окремо викладена кваліфікація злочинів. При цьому кваліфікація описана за ч. 1 ст. 185 КК України та двічі за ч. 2 ст. 185 КК України, з різними кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до фактичних обставин злочинів, обвинувачений ОСОБА_4 17.11.2013 року вчинив самостійно перший за часом злочин проти власності. В подальшому 06.07.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 вчинили новий злочин проти власності. Кваліфікація конкретних дій кожної обвинуваченої особи в обвинувальному акті не зазначена, а лише загальним описом. Фактично кожний обвинувачений був позбавлений можливості знати суть обвинувачення, оскільки обвинувальний акт не містить відомостей про те, які дії прокурор вважає злочинними та під яку саме кваліфікацію Кримінального Закону вони підпадають.

Викладені обставини, повністю співвідносяться з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до п. 65 Рішення у Справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року (Заява № 65518/01) Європейський суд з прав людини зазначає, що поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин».

Відповідно до п. 51 Рішення у Справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року (Заява № 26864/03), Суд також нагадує, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Згідно п. 34 Рішення у Справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та принцип Верховенства права /ст. 8 КПК України/, суд вважає, що прокурор та слідчий при складені обвинувального акту допустили такі порушення Закону, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт та додані до нього матеріали прокурору, для усунення виявлених недоліків.

При постановлені ухвали, суд також враховує ухвалу колегії суддів апеляційного суду Одеської області від 20.05.2015 року (провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 190 КК України; Справа № 11-кп/785/69/2015/), якою вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 18.09.2014 року був скасований та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. Однією з головних підстав скасування вироку було встановлення колегією суддів порушення п. 13 ч. 1 ст. 3, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, щодо відсутності твердження про вчинення особою діяння, передбаченого КК України і таким чином не висунення обвинувачення особі в порядку встановленому КПК України.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 судом встановлено наступне.

Обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину середньої тяжкості. На думку суду існують певні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вказані ризики не дають суду достатніх підстав для продовження найбільш суворого запобіжного заходу.

Так обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою з 08.07.2015 року.

Обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, під час досудового розслідування, слідчий суддя врахував тяжкість скоєного злочину, обставини злочину, а також особу винного. Основою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу явилось те, що ОСОБА_4 перебував у розшуку за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час підготовчого судового засідання, захисник повідомив, що фактично ОСОБА_4 у розшуку не перебував, оскільки не знав, що розшукується слідчим.

В теперішній час досудове розслідування по даному кримінальному провадженню закінчено і прокурором складений обвинувальний акт, який спрямований до суду для призначення до судового розгляду. Тобто учасники кримінального провадження під час досудового розслідування були допитані за обставинами злочину. Речові докази оглянуті слідчим та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, судом встановлено, що мета і підстави які були враховані слідчим суддею під час досудового розслідування при обранні найсуворішого запобіжного заходу, під час судового розгляду кримінального провадження змінились і свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на більш м`який.

Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для вирішення кримінального провадження; може впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати розгляду кримінального провадження, або вчинити інший злочин, прокурором під час підготовчого судового засідання не представлено.

При вирішення вказаного питання, суд також враховує вимоги ст. 178 КПК України. Так встановленням особи обвинуваченого, судом встановлено, що він є громадянином України, народився у м. Одесі, має постійне місце мешкання та реєстрацію у АДРЕСА_1 , хоча не має свою сім`ю, однак спільно проживає з сестрою та забезпечує її малолітніх дітей. Раніше не судимий.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки будь-яких ризиків, які свідчать про необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого під час підготовчого судового засідання судом не встановлено.

Суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною обвинуваченому залишати житло у певний період доби, а також з покладенням на обвинуваченого певних процесуальних обов`язків, який на думку суду буде достатній для належної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає за необхідне також продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 .

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_4 , та продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Підставою застосування та продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, а також наявність ризику передбаченого п.п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом зміни місця проживання без повідомлення слідчого, прокурору або суд.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України.

Обставин які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не має.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовані питання передбачені ст. 315 КПК України.

Керуючись ст. 314 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акту та додані до нього матеріали у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України старшому прокурору прокуратури Малиновського району м. Одеси в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, для усунення виявлених недоліків.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною обвинуваченому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у період доби, а саме з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

2)не відлучатись із населеного пункту /м. Одеса/, в якому він проживає та перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4)утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та на прокурора.

Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 19.08.2015 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 17.10.2015 року.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 вважати продовженим на строк 60 (шістдесят) днів. Строк дії ухвали суду щодо продовження строку домашнього арешту становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з дня постановлення ухвали суду, тобто з 19.08.2015 року. Ухвала суду про продовження строку домашнього арешту припиняє свою дію 17.10.2015 року.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала суду, може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення, через суд, який ухвалив судове рішення.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія ухвали вірна.
Суддя: ОСОБА_1

Секретар: