УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4408/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2015 року,
в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2015 року, та постановити новий.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом була надана неналежна оцінка доказам, які суд поклав в основу вироку.
Зазначає, що покази свідка ОСОБА_9 , на які послався суд, є досить сумнівними та не послідовними.
Посилається на те, що суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 при скоєнні кримінального правопорушення було застосовано пістолет.
Вказує, що досудовим та судовим слідством не доведено вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.187 КК України.
Також, зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не в повній мірі були враховані обставини, які пом`якшують покарання.
В засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_6 уточнила апеляційній вимоги, просила змінити кваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.2ст.187 КК України на ч.2ст.186 КК України та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.07.2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та з урахуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією ? частини належного йому особистого майна.
Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_7 обчислювати з дня приведення вироку до виконання.
Зараховано ОСОБА_7 до строку відбування покарання час тримання ОСОБА_7 під вартою з 15 червня 2014 року до 17 червня 2014 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.14 на майно обвинуваченого ОСОБА_10 : мобільний телефон „Sony Ericsson", ІМЕІ НОМЕР_1 , до набрання вироком законної сили - не скасовано.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 18.07.14 на майно обвинуваченого ОСОБА_7 : 1/3 ід. ч. квартири АДРЕСА_2 ; мобільний телефон „Nокіа", НОМЕР_2 , до набрання вироком законної сили - не скасовано.
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили: носій пам`яті Місrо CD на 1 Gb, запальничку „ВІG", пачку з 8 цигарками „Воnd", які передано на зберігання до камери схову речових доказів Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області - повернуті законному володільцю ОСОБА_10 ; гроші в сумі 214 грн. 20 коп., купюрами: п`ятдесят грн. (ПГ9341269, КВ3288331, ЕЩ0446982); двадцять грн. (МР5863000), десять грн. (КС1008718, С34823336, К36717301), п`ять грн. (ТД1855890), одна грн. (КИ0293545, КД2260853, МЕ5523881) та шість грн. двадцять коп. монетами різних номіналів, які здано на зберігання до фінансової частини Бердичівського МВ УМВС України - повернуто законному володільцю ОСОБА_10 ; кухонний ніж, чорну зимову чоловічу шапку з надписом „Аdidas", які передано на зберігання до камери схову речових доказів Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області - знищено; гаманець чорного кольору з грошима в сумі 163 грн., дві запальнички чорного кольору, які здано на зберігання до камери схову речових доказів Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області - повернуто законному володільцю ОСОБА_7 ; гроші в сумі 153 гривні, купюрами: сто грн. (ВМ5670333), п`ятдесят грн. (ПИ1879950), десять грн. (Н38013971), дві грн. (СИ0456346), одна грн. (НК8642570), які здано на зберігання до фінансової частини Бердичівського МВ УМВС України повернуто законному володільцю ОСОБА_7 ; мобільний телефон « Nokia 5130» без сім-картки, ІМЕІ НОМЕР_3 , жіночу сумку із шкірозамінника коричневого кольору, два DVD- диски, гаманець коричневого кольору, передані на зберігання ОСОБА_11 - повернуто законному володільцю ОСОБА_11 .
Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в дохід держави по 147 грн. 42 коп. з кожного процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судової товарознавчої експертизи.
Запобіжні заходи до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено попередній - домашній арешт.
Іншими учасниками вирок суду не оскаржується.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, приблизно о 21 годині 20 хвилин 14 червня 2014 року ОСОБА_10 зателефонував ОСОБА_7 , домовившись зустрітися. На зустріч ОСОБА_10 взяв із собою в`язану шапку чорного кольору з надписом «Адідас» та кухонний ніж, а ОСОБА_7 - чорну кепку та предмет, схожий на пістолет.
Цього ж дня близько 22 години ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 зустрілися біля автозаправної станції «ОККО», яка розташована по вул. Котовського в м. Бердичеві. В цей час вони побачили попереду себе потерпілу ОСОБА_11 , яка рухалася в попутному з ними напрямку по вул. Котовського в сторону мікрорайону „Червона Гора" м. Бердичева.
ОСОБА_10 та ОСОБА_7 почали йти слідом за ОСОБА_11 .
Перебуваючи поряд з будинком № 36 по вул. Котовського в м. Бердичеві, підійшовши до ОСОБА_11 ззаду, ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_10 , взяв потерпілу своєю рукою за її ліву руку.
ОСОБА_7 приставив до тулубу потерпілої з лівого боку предмет, зовні схожий на пістолет, погрожуючи таким чином застосуванням насильства, небезпечного для життя, та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яку ОСОБА_11 сприйняла як реальну, подолавши волю потерпілої до опору.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 схопив сумку ОСОБА_11 , яка висіла у останньої на лівому плечі, і став її виривати, однак це йому не вдалось. В цей момент ОСОБА_10 з правої кишені дістав ніж, перерізав ручки сумки, заволодівши нею.
Також ОСОБА_10 виказав до потерпілої вимогу зняти золото та лівою рукою почав шукати на її шиї золоті вироби. У відповідь на це ОСОБА_11 стала кричати та вирвавшись, побігла.
Почувши крики потерпілої, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з викраденим майном з місця злочину втекли.
Таким чином, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, заволоділи майном ОСОБА_11 , а саме жіночою сумочкою, вартістю 120 грн.; гаманцем, вартістю 200 грн.; грошима в сумі 200 грн.; мобільним телефоном марки "Nокіа", моделі 5130, вартістю 970 грн., із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 15 грн., а всього на загальну суму 1505 грн.
Своїми злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спричинили потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану вище суму.
Дії ОСОБА_10 і ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої інстанції. Доводи щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.187 КК України, викладені в апеляційній скарзі, були перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Так, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції всебічно і повно перевірив матеріали кримінального провадження, безпосередньо дослідив надані докази та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, належним чином, мотивувавши це у вироку, посилаючись на досліджені докази, у тому числі:
показання потерпілої ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні давала послідовні покази та підтвердила, що під час скоєння на неї 14 червня 2014 року близько 22 години нападу, з лівої сторони, ззаду до неї підійшов вищий з нападників та приставив до лівого боку пістолет. Що це був саме пістолет, вона впевнена, чітко бачила рукоятку пістолета в руках у ОСОБА_7 , дуло було приставлена до її боку. Пістолет був чорного чи коричневого кольору, довжиною см 20, барабану у пістолету не було. Чи пістолет був справжній, чи іграшковий, вона сказати не може, проте погрозу сприйняла як реальну. Приставивши пістолет, ОСОБА_7 іншою рукою намагався зняти з її лівого плеча сумочку, але вона не давала, утримуючи рукою. Під час досудового розслідування вона по голосу впізнала ОСОБА_7 . З самого початку говорила слідчим, що під час нападу був пістолет, але коли її допитували вперше, їй запропонували написати „невідомий предмет". Оскільки це вже було під ранок, вона була в шоковому стані, втомлена,то погодилась. В подальшому дійсно обвинувачені їй відшкодували заподіяний матеріальний і моральний збиток. До вчинення на неї нападу, обвинуваченого ОСОБА_7 не знала, будь-яких підстав оговорювати його у неї не має.
У вироку суд обґрунтовано виходив з того, що дані під час судового розгляду кримінального провадження покази потерпілої ОСОБА_11 , повністю узгоджуються з іншими доказами, які були предметом дослідження судом першої інстанції та наведені у вироку, у тому числі: даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.06.2014 року, зареєстрованої ОСОБА_12 в книзі обліку і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події за №3973; даними протоколу огляду місця події від 14.06.2014 року, яким зафіксовано місце вчинення злочину та протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього, в ході якого ОСОБА_11 розповіла та на місцевості показала, де,коли та яким чином було вчинено напад на неї. Дані протоколу про час, місце, спосіб вчинення злочину відповідають пред`явленому обвинуваченню, показанням потерпілої в залі суду та іншим матеріалам кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_11 свої покази не змінювала, а лише доповнювала їх. Вони є логічними та послідовними, які узгоджуються з іншими наявними доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження та підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про те, що умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що протокол огляду місця події від 14.06.2014р. та протокол проведення слідчого експерименту з участю потерпілої не можна прийняти у якості доказів вини ОСОБА_7 , є неспроможними та спростовуються матеріалами кримінального провадження та вироком суду, з якого вбачається, що судом надана належна оцінка цим доказам з точки зору їх належності та допустимості, і зроблено правильний висновок, що порушень норм кримінального процесуального закону, а саме ст.ст.237,240 КПК України при проведенні цих слідчих дій не було.
Посилання апелянта на те, що суд визнав визначальними покази свідка ОСОБА_9 , спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки, як вбачається з вироку, суд дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2ст.187 КК України, на підставі інших вищенаведених доказів у їх сукупності.
Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність застосування ОСОБА_7 під час злочину предмету, схожого на пістолет, є безпідставними та погоджується з висновком суду першої інстанції, що сама по собі відсутність у обвинувачених такого предмету на час його затримання не свідчить, що його взагалі не було, а застосування обвинуваченим предмету, схожого на пістолет, під час вчинення злочину підтверджена дослідженими судом доказами - такими, як показаннями потерпілої, так і показаннями свідків, які отримали цю інформацію відразу після події злочину.
У зв`язку з цим, доводи адвоката ОСОБА_6 про ґрунтування вироку на припущеннях та неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 безпідставні та спростовуються матеріалами провадження.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування судом усіх обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого , є неспроможними.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.55 КК України 1960р., ст.89 КК України 2001р. вважається раніше не судимим, проходив курс добровільного стаціонарного лікування від психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання наркотичних засобів (опіатів), синдром залежності, стан його здоров`я, за місцем проживання характеризується позитивно, має двох неповнолітніх дітей. З урахуванням зазначеного, а також обставин, що пом`якшують покарання - добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність у потерпілої претензій та не наполягання на суворій мірі покарання у зв`язку з відшкодуванням їй збитків, суд призначив покарання відповідно до вимог ст.69 КК України нижче від найнижчої межі санкції, встановленої ч.2ст.187 КК України.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом ОСОБА_7 покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості.
Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: