В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005960 від 04.10.2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Белогорськ Амурської області РФ, громадянина України, не військовозобов`язаного, із базовою середньою освітою, одруженого, має двоє малолітніх дітей, на час вчинення злочину офіційно не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого Рівненським міським судом 09.09.1997 року за ст.ст. 140 ч.2, 17, 140 ч.2, 141 ч.2, 42,43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 16.07.1999 року за ст. 141 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; 12.06.2002 року за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 05.10.2005 року за ст.ст. 309 ч.2, 307 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 26.02.2010 року, у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 185 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в :
04 Жовтня 2015 року приблизно о 20.10 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні приймального відділення Рівненської центральної міської лікарні по вулиці Мірющенко,25А м. Рівне, шляхом вільного доступу викрав належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон марки «SAMSUNG GT-S6102», вартістю 756,00 грн., внаслідок чого завдав потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна /крадіжка/ громадян, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе повністю винуватим у пред`явленому обвинуваченні і дав показання, що при зазначених у вироку обставинах він в жовтні 2015 року після 19.00 години прийшов провідувати знайому в стаціонарному відділенні центральної міської лікарні по вулиці Мірющеннко,25А м. Рівне, звідки виходив через приймальне відділення, де побачив підключений на зарядку мобільний телефон, який вирішив вкрасти. Скориставшись тим, що ніхто за ним не спостерігав, він від`єднав мобільний телефон від зарядки, поклав його в кишеню і вийшов з приміщення лікарні. Близько 01.00 години ночі він здав крадений телефон марки «SAMSUNG GT-S6102», вартості якого не заперечує, в ломбард, за що отримав гроші в розмірі 500,00 грн., які витратив на власні потреби, а саме програв на автоматах. Близько 10.30 години наступного ранку він був затриманий працівниками міліції за підозрою у вчиненні злочину, йому показали, що він зафіксований камерою відео спостереження на час крадіжки. Після затримання його працівниками міліції визнав вину повністю, вказав місцезнаходження телефону, який був викуплений потерпілою. Матеріальний збиток потерпілій відшкодований повністю його дружиною. Не оспорює доказів зібраних досудовим слідством. У вчиненому розкаюється, просить врахувати його каяття, відношення до скоєного, працевлаштування на роботу, намір на законослухняний спосіб життя та суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 , будучи учасником підготовчого судового засідання та повідомленою про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась. Згідно поданої суду заяви, просить розглянути кримінальне провадження в її відсутність, матеріальних претензій до обвинуваченого не має, покарання просить обрати на розгляд суду.

Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, з урахуванням думки учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і не мають сумнівів у добровільності позиції щодо повного визнання винуватості та обставин вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи особливості апеляційного оскарження в такому випадку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, в його діях об`єктивно підтверджені в суді.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, характеризуючи його дані, рецидив непогашених судимостей, проживання в сім`ї, наявність двох малолітніх дітей, негативну характеристику по місцю проживання, водночас не перебування на обліку в РОЦПЗН в лікарів психіатра чи нарколога, припинення адміністративного нагляду та не притягнення до адміністративної відповідальності протягом п`ятирічного періоду після звільнення із місць позбавлення волі /а.с. 35-45/.

Повне визнання вини у вчиненому, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, повне відшкодування майнової шкоди потерпілій суд враховує, як пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин суд не вбачає.
Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченого ОСОБА_4 буде призначення передбаченого санкцією статті обвинувачення покарання у вигляді позбавлення волі. Із урахуванням сукупності вищенаведених обставини, суд вважає що такі знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого та дають підстави для застосування звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, на підставі ст.ст.75,76 КК України.

Документально підтверджені витрати за залучення експерта складають 184,14 грн., які підлягають стягненню із обвинуваченого в прибуток держави. Речовий доказ в кримінальному провадженні до суду із обвинувальним актом не передавався.

Керуючись ст.ст. 124, 370, 374, 393,395 КПК України , суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, і призначити покарання у вигляді 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 /два/ роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки на період іспитового строку:

1. Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

2. Повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання;

3. Періодично з`являтись на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому по кримінальному провадженню не обирати.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експерта в сумі 184 грн.14 копійок.

Матеріали кримінального провадження досудового слідства на 60 арк. залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

На вирок суду може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 30 днів з моменту проголошення вироку .

Згідно ст. 376 ч 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1