П О С Т А Н О В А

іменем України

"06" листопада 2012 р. Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Домарацької А.В.,

при секретарі Усенко І.М.,

за участю прокурора Шаповалова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_1 про звільнення від покарання у зв»язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Охут Шекинського району республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, з вищою освітою, одруженого, працюючого менеджером по спортивно видовищним заходам спортивного клубу IDMAN KLUBU LTD»(АДРЕСА_2), зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, призначеного вироком Ленінградського районного суду м.Києва від 12.06.2001 року, в зв»язку із закінченням строків давності виконання вироку суду, посилаючись на те, що строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, засудженому ОСОБА_2 не було відомо про винесення відносно нього вироку та про те, що він перебуває в розшуку. Про це йому стало відомо тільки під час затримання 16.08.2011 року в аеропорту м.Баку. В даний час він став на шлях виправлення, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, працює,за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Також просив зарахувати в строк відбуття ОСОБА_2 покарання строк його перебування під вартою з 28.02.1998 по 12.11.1998 року, оскільки ця обставина не відображена у вироку суду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 підтримав своє клопотання.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання в зв»язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, а також просив зарахувати в строк відбуття засудженим ОСОБА_2 покарання, строк його перебування під вартою з 28.02.1998 по 12.11.1998 року.

Засуджений ОСОБА_2 до суду не з»явився, надав суду заяву, в якій просить звільнити його від відбування покарання за вироком суду від 12.06.2001 року.

Суд, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, вироком Ленінградського районного суду м.Києва від 12.06.2001 року ОСОБА_2 засуджений за ст.141 ч.2 КК України ( в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі. На час розгляду справи підсудний ОСОБА_2 знаходився за межами України, а тому розгляд справи відбувся без його участі.

Вирок набрав чинності 20.06.2001 року. Судом приймались міри для виконання вказаного вироку, направлялись запити до Міністерства юстиції України та Генеральної прокуратури України, однак, між Україною та Азербайджанською Республікою відсутній договір, який дозволив би передачу вироку з України на територію Азербайджанської Республіки для виконання, про що суду було повідомлено в листі Мінстерства юстиції України № 26-22-286/3 від 28.02.2008 року. Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року передбачає виконання вироків тільки у частині цивільного позову.

В зв»язку з тим, що обвинувальний вирок не виконувався із-за відсутності засудженого, то згідно постанови суду від 17.12.2007 року засуджений ОСОБА_2 був оголошений в розшук.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано на протязі п»яти років - у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п»яти років за тяжкий злочин.

Згідно ч.3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з»явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Як вбачається з вироку Ленінградського районного суду м.Києва від 12.06.2001 року, ОСОБА_2 був засуджений за скоєння тяжкого злочину, передбаченого ст.141 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі, а тому строк давності виконання обвинувального вироку закінчився 20.06.2006 року, але, оскільки засуджений ОСОБА_2 ухилявся від відбування покарання, то цей строк подвоюється, а тому строк давності виконання обвинувального вироку закінчився 20.06.2011 року.

Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_2 під вартою в період з 28.02.1998 року по 12.11.1998 року, оскільки у вироку суду від 12.06.2001 року ця обставина відображена не була.

Керуючись ст. 72, 80 КК України, ст. 401, 409, 411 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Зарахувати в строк відбування покарання засудженим ОСОБА_2 період його знаходження під вартою з 28.02.1998 по 12.11.1998 року.

ОСОБА_2, засудженого вироком Ленінградського районного суду м. Києва від 12.06.2001 року за ст.141 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі, звільнити від відбуття покарання в зв'язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 7 діб.

Суддя: