Справа № 405/7471/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника Кіровоградської ВК № 6 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кіровограді заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новгородка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.09.2010 року Новгородським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ст.75 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;

- 27.12.2010 року Новгородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

- 28.05.2013 року Новгородським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.15 ч.1 ст.153, ст.75 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки;

- 19.11.2013 року Новгородським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 24.12.2013 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Вироком

Апеляційного суду Кіровоградської області від 13.03.2014 року вирок в частині призначеного покарання скасовано, засудженого за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку суду про застосування в якості обтяжуючої обставини покарання повторність злочину. В решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 12.02.2015 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину строку покарання 3 роки 9 місяців скорочено на ?, а саме на 1 рік 10 місяців 19 днів,
початок строку: 26.10.2013 року, кінець строку: 08.03.2016 року,

про застосування умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:

до суду із заявою звернувся засуджений ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України.

В судовому засіданні засуджений підтримав свою заяву, зазначив, що матеріали про його умовно-дострокове звільнення адміністрація колонії не вносить на розгляд комісії, а тому він звернувся до суду із вказаною заявою самостійно.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти застосування умовно дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній хоча і відпрацював відповідно до п.5 ст.118 КВК України 160 годин, однак не був працевлаштований на виробництві установи та проявляє негативне ставлення до праці, має 2 заохочення та 4 стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, тому вважає, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Заслухавши прокурора, засудженого, дослідивши письмові матеріали особової справи № 198-Т-14, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В частині другій цієї норми закріплено, що головною умовою прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений відбув 2/3 строку покарання призначеного судом за вчинений злочин, який відноситься до категорії тяжкого.
За час відбування покарання мав 2 заохочення та 4 стягнення: 3 попередження, 15 діб ДІЗО за вилучення бражної закваски, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.
Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження та обставина, що останній проявляв сумлінне ставлення до праці.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції.
В матеріалах особової справи відсутні дані про те, що засуджений ОСОБА_5 був залучений до праці на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємства, що свідчить тільки лише про формальне право на умовно-дострокове звільнення, і не є фактом зміни поведінки засудженого на кращу.

Тому суд вважає, що до засудженого ОСОБА_5 не можливо застосувати ст. 81 КК України щодо його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

заяву засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно дострокового звільнення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня оголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1