Номер провадження 1-кп/754/105/16
У Х В А Л А
Іменем України
02 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0003918 від 05.04.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
представник потерпілого ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в :
До Деснянського районного суду м. Києва 30.12.2015, після апеляційного розгляду, надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0003918 від 05.04.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України (а.п. 88).

Автоматичний розподіл вказаного кримінального провадження здійсненний 12.01.2016 (а.п. 89,90).

Ухвалою суду від 12.01.2016 по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання (а.п.91).

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки наявні всі правові підстави. На судовий розгляд викликати сторін кримінального провадження, потерпілого, представника потерпілого.
Також, прокурор звернувся до суду з клопотанням про виклик в судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.
Потерпілий та його представник не заперечили проти призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник потерпілого звернувся до суду з наступними клопотаннями:
- про прийняття цивільного позову потерпілого до розгляду в кримінальному провадженні зазначивши, що позов відповідає вимогам ЦПК України;
- про виклик у судове засідання свідків, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування і додаткових свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Обвинуваченийта його захисник заперечили проти призначення вказаного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, обвинувачення є неконкретним, що призводить до порушення права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.
Також, заперечили проти прийняття цивільного позову до розгляду у кримінальному провадженні, оскільки він не відповідає вимогам ЦПК України.
Прокурор не заперечив проти прийняття цивільного позову потерпілого до розгляду у кримінальному провадженні.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору за наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст.7 КПК України, таким як верховенство права і законність.
Відповідно до ст. 3 ч.1 п. 13 обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Таким чином, відповідно до норм КПК України обвинувальний акт це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, який відповідно до ст. 291 КПК України складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Із положення ст. 291 ч.2 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, як передбачені пп. 1-9 цієї частини вказаної статті.
Дослідивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що він не відповідає вимог ст. 291 ч.2 КПК України.
Так, відповідно до ст. 291 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт повинен містити:
- виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;
- правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- формулювання обвинувачення.
З викладеної норми закону вбачається, що обвинувальний акт повинен містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення,
Однак, в даному випадку, слідчим ОСОБА_10 фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та формулювання обвинувачення виклав в ідентичній формі, тобто в супереч вимогам ст.91 КПК України, слідчий не виклав всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які були встановлені під час досудового розслідування, що, відповідно, призводить до порушення права обвинуваченого на захист від пред`явленого йому обвинувачення.
Крім того, суд звертає увагу на те, що викладення обвинувачення у неконкретній та суперечливій формі порушує право обвинуваченого ОСОБА_3 на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист.

Прокурор ОСОБА_11 погодився з даним обвинувальним актом та затвердив його 20.08.2015 (а.п.1-3), чим допустив порушення права обвинуваченого на захист, яке належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Право підозрюваного (обвинуваченого) на захист - це сукупність наданих йому законом повноважень для спростування підозри або обвинувачення, пом`якшення покарання, а також захисту своїх особистих інтересів.

Забезпечення підозрюваному, обвинуваченому права на захист є однією з основних засад судочинства в Україні (ст. 59, ч.2 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 20 КПК України).

Порушення права на захист завжди означає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і є однією з беззаперечних підстав для скасування вироку та інших рішень у провадженні.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10. 2008 зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79).

Окрім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Крім викладених обставин, під час підготовчого судового засідання не представляється можливим вирішити питання щодо вручення обвинуваченому прокурором копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування за наступних підстав.

Так, нормою ст. 291 ч.4 КПК України, передбачено, що копії обвинувальний акта і реєстру матеріалів досудового розслідування вручаються підозрюваному, але в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_3 має статус обвинуваченого.

Суд, з дотриманням завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України та загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України не вправі переймати обов`язки сторони обвинувачення, а саме прокурора, передбачені ст.ст. 36, 291 КПК України, щодо участі в процесуальній дії - вручення обвинувального акта підозрюваному.

Також, суд звертає увагу на невідповідність реєстру матеріалів досудового вимогам ст. 109 КПК України, оскільки він не містить відомості, передбачені ч.2 цієї статті.
До обвинувального акту не додані документи передбачені нормою ст.291 ч.4 КПК України.
Враховуючи встановлені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні №0003918 від 05.04.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України прокурору, який направив його до суду, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК України.
У зв`язку із поверненням обвинувального акта прокурору цивільний позов підлягає поверненню потерпілому разом із додатками.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу до обвинуваченого не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд
у х в а л и в :
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0003918 від 05.04.2015 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України повернути прокурору прокуратури Деснянського району м. Києва (прокурору Київської місцевої прокуратури №3).

Цивільний позов повернути потерпілому ОСОБА_5 разом із додатками.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1