04.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/4932/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000116 за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, працюючого мехінком в ДПНВК «Елекровозобудування», раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 21 листопада 2012 року, близько 19.30, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , в ході сварки зі своєю сестрою ОСОБА_6 , виниклої на грунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав потерпілій ОСОБА_6 удар правою рукою в ліву частину обличчя, від якого остання впала на стілець у кімнаті, після чого, утримуючи її лівою рукою за шию, завдав не менше ніж десять ударів правою рукою в область обличчя спереду, в ході чого ОСОБА_6 вдарилась задньою частиною голови о квітковий горщик, який стояв на підвіконні біля столу, та впала спиною на підлогу кімнати, під час чого ОСОБА_7 завдав їй ногами не менше шести ударів в область грудей, не менше шести ударів в область спини та менше п`яти ударів в область черева, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців обличчя, обох верхніх кінцівок та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винність свою не визнав та пояснив, що у вказаний час ОСОБА_6 вчинила сварку, стала лаятись на їх матір, під час чого його дружина намагалась заступитись за його матір, а ОСОБА_6 двічі вдарила її в область обличчя. Втрутившись у конфлікт, він відштовхнув ОСОБА_6 з тією метою, щоб вона припинила насильницькі дії, під час чого остання впала на підлогу, вдарившись о стілець та стіл. Своїми діями він тілесних ушкоджень потерпілій не заподіював.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_7 винність свою не визнав, його винність у вчиненому злочині підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 21 листопада 2012 року, близько 19.30, за її та її матері місцем проживання прийшов її брат ОСОБА_7 , який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зі своєю дружиною ОСОБА_8 , увійшли до неї в кімнату та почали з нею сварку, вимагаючи, щоб вона залишила квартиру. Вона сказала брату та його дружині, щоб вони її залишили, під час чого ОСОБА_7 завдав їй удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, від якого вона впала на стілець у кімнаті, а потім, утримуючи її лівою рукою за шию, продовжував завдавати удари кулаком в область обличчя, від чого вона вдарилась задньою частиною голови о квітковий горщик, який стояв на підвіконні біля столу, та впала спиною на підлогу кімнати, а ОСОБА_7 став завдавати їй удари ногами в область грудей, спини та черева. Після цього до неї підійшла мати та зупинила ОСОБА_7 , відтягнувши її у бік, а вона викликала працівників міліції, -

- показаннями свідка ОСОБА_9 , про те, що під час відвідування її матері ОСОБА_6 - ОСОБА_7 вона почула з кімнати звуки ударів, падіння тіла, а також крики її бабусі з проханням припинити, після чого бачила у своєї матері синці на тулубу та обличчі. Через деякий час у квартиру прийшли її батько, а також працівники міліції, -

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який, пояснив, що увечері 21 листопада 2012 року від ОСОБА_6 він дізнався про те, що її побив її брат, а також вона показала йому синці на обличчі та на інших частинах тіла, -

- висновком судово-медичної експертизи № 628е від 14 лютого 2013 року, відповідно до якого, потерпілій ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців обличчя, обох верхніх кінцівок та правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день) (Т.1, а.с. 21), -

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 березня 2013 року, в ході якого потерпіла у присутності судово-медичного експерта вказала обставини завдання їй ударів з боку ОСОБА_7 (Т.1, а.с. 31-32), -

- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1235е від 27 березня 2013 року, яким встановлено, що характер та локалізація виявлених тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на який вказала потерпіла в ході слідчого експерименту (Т.1, а.с. 35-36).

Аналізуючи докази, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_7 у заподіянні потерпілій ОСОБА_6 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; а його умисні дії правильно кваліфіковано за ст. 125 ч. 2 КК України.

Наведеними доказами, які послідовно узгоджуються між собою та визнані судом належними і допустимими, спростовується твердження обвинуваченого про те, що він не заподіював вказаних тілесних ушкоджень потерпілій, у зв`язку з чим його міркування про наявність дій насильницького характеру лише з боку ОСОБА_6 є безпідставним.

За таких обставин на користь заперечення обвинуваченим своєї винуватості не свідчать показання допитаних у якості свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 в тій частині, що вони не спостерігали з боку ОСОБА_7 завдання потерпілій встановленої кількості ударів руками і ногами, оскільки його участь у конфлікті з потерпілою достовірно узгоджується з встановленими характером та локалізацією виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

В даному випадку є обумовленою наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень в ході сварки, виниклої на грунті особистих неприязних стосунків.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який віднесений до категорії невеликої тяжкості; вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання; а також дані, що характеризують його особу, а саме, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З огляду на це, виходячи з обставин вчинення злочину, покарання ОСОБА_7 доцільно призначити у вигляді обмеження волі.

Враховуючи, що на теперішній час з дня вчинення ОСОБА_7 злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі, минуло понад три роки, відповідно до ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, виходячи з того, що під час судового слідства обвинуваченим не заявлялось клопотання про закриття кримінального провадження з вказаної підстави та, відповідно до ст. 284 ч. 7 КПК України, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, ОСОБА_7 , відповідно до ст. 74 ч. 5 КК України, підлягає звільненню від покарання з підстави, передбаченої ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України, при ухваленні вироку.

У кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов, уточнений в судовому засіданні, про стягнення з ОСОБА_7 заподіяних матеріальних збитків у розмірі 4468, 94 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. (Т. 2, а.с. 27-28, 98-99).

При вирішення заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Порушуючи питання про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків, заподіяних внаслідок спричинення шкоди здоров`ю, потерпіла надала до позовної заяви виписні епікризи (Т.2, а.с. 29-86, 100-109), фіскальні чеки і квитанції без відповідних листів лікарського призначення, на підставі яких було б можливим визначити співрозмірність здійснених витрат з призначеним лікуванням, тим більше, що в ряд витрат у фіскальних чеках пов`язаний з придбанням продуктів та інших предметів, які неможливо визнати такими, що відповідають заявленим позовним вимогам.

Крім того, відповідно до виписного епікризу від 16 серпня 2013 року, наданого потерпілою у судовому засіданні при уточненні позовних вимог (Т.2, а.с. 102-103, 109), вона лікувалась у зв`язку з наслідками черепно-мозкової травми, яка нібито мала місце 20 листопада 2012 року, що не відповідає фактичним обставинам злочину, вчиненого 21 листопада 2012 року, встановленим у кримінальному провадженні.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, то, відповідно до вимог ст. 23 ч. 2 п. 1 ЦК України, суд знаходить їх частково обґрунтованими, оскільки потерпілій було заподіяно фізичний біль протиправними діями ОСОБА_7 , в яких він визнається винним, та вважає можливим їх частково задовольнити, на суму 500 грн.

Суд не знаходить позовні вимоги про стягнення моральної шкоди обґрунтованими в іншій частині, окрім визнання факту заподіяння потерпілій фізичного болю внаслідок дій ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 500 (п`ятсот) гривень.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1