Справа № 11-124/11 Головуючий у І інстанції Кантур
Провадження №
Категорія - Доповідач Козак В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів Борисенка І.П., Шахової О.Г.,

за участю прокурора Артеменка О.С.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2010 року ,

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, тимчасово не працюючий, мешканець м. Прилуки, Чернігівської області, вул. Шарапівська, 2, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком один рік та покладено відповідно до ст. 76 КК України обов'язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично з'являтися в ці органи для реєстрації.

Стягнено з засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 586,90 грн. матеріальних збитків, та 1000 грн. моральної шкоди, всього 1586 грн. 90 коп.

В решті позову потерпілому ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Судом встановлено, що близько 20 год. 10 червня 2010 року на вул. Шарапівська в м. Прилуки між потерпілим ОСОБА_4 та засудженим ОСОБА_3 на ґрунті неприязних стосунків виникла сварка, в процесі якої останній заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому зі зміщенням кісткового фрагменту основи нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2010 року скасувати та направити справу на додаткове розслідування, оскільки судом не була врахована та обставина, що він захищав своє майно від крадіжки. Вказує на те, що суд безпідставно відхилив клопотання про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_5 оскільки вона могла б підтвердити що потерпілий ОСОБА_4 прийшов до магазину пішки, а потім взяв його велосипед. Звертає увагу на те, що потерпілий відповідно до відповіді Прилуцької міжрайонної судово - медичної експертизи з 10 червня 2010 року по 16 червня 2010 року на обстеження не звертався, а щодо зламаної фаланги пальця, то вважає що міг його зламати в інший день, оскільки подія сталася 10 червня 2010 року, а до лікарні він звернувся 12 червня 2010 року, або ж це сталося внаслідок відбирання у нього велосипеда за який він міцно тримався та не хотів віддавати. Вважає, що таким чином потерпілий ОСОБА_4 посилаючись на свій стан сп'яніння, намагається ввести досудове слідство в оману та цим приховати крадіжку велосипеда. Зазначає що судом не були ретельно перевірені обставини справи, та зокрема чи був у потерпілого будь-який велосипед 10 червня 2010 року, та куди він подівся після того, як його забрала швидка допомога. За таких обставин вважає свої дії по захисту власного майна правомірними, та шкодує щодо спричинених потерпілому тілесних ушкоджень. Також вважає неправомірним задоволення цивільного позову.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію і просили її задовольнити, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає необхідним апеляцію засудженого залишити без задоволення.

Висновок суду про винність ОСОБА_3 в навмисному заподіянні потерпілому ОСОБА_4 середнього ступеня тілесних ушкоджень, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на сукупності розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах і є правильним.

В судовому засіданні засуджений відповідаючи на питання по пред'явленому обвинуваченню визнав себе винним з тим уточненням, що побив потерпілого, оскільки той намагався вкрасти у нього велосипед, з приводу нанесення тілесних ушкоджень шкодує та щиро кається.

Крім визнання своєї вини винність ОСОБА_3 підтверджується і іншими доказами по справі.

Так, потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що в обідню пору 10 червня 2010 року на гірському велосипеді свого онука ОСОБА_6 він поїхав по своїх справах, а біля 20 години цього ж дня повертаючись додому заїхав до магазину, біля якого на стоянці його залишив. По виходу з магазину взяв велосипед і повів його додому, коли на перехресті вулиць Шарапівська-Волошинівська до нього підїхали на мопеді двоє молодиків, один з яких ОСОБА_3 підбіг та ударив його ззаду по голові, після чого він упав на землю і знепритомнів.

Дані свідчення потерпілого об'єктивно узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які підтвердили обставини за яких були спричинені тілесні ушкодження і на які вказував потерпілий.

Згідно висновку судмедекспертизи № 907 від 19.11.2010 року, у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я терміном більше 21 дня. Дані тілесні ушкодження могли виникнути 10.06.2010 року від дії твердих, тупих предметів, за короткий проміжок часу і не менше як від двох травматичних впливів. Перелом зі зміщенням кісткового фрагменту основи нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті віднесені, не міг утворитися внаслідок падіння на руку з висоти власного зросту, а міг утворитися при перебуванні потерпілого на землі в горизонтальному положенні від нанесення удару нього сторонньою особою. Решта тілесних ушкоджень згідно акту судово-медичного обстеження № 526 від 29.06.2010 року відносяться до категорії легких, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я.

Давши оцінку зазначеним доказам, суд обґрунтовано визнав показання ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - достовірними. Посилання засудженого у апеляції на невідповідність свідчень свідка ОСОБА_10 показанням зазначених свідків є безпідставним. Ці свідчення послідовні, підтверджуються іншими доказами, і даних про те, що вони могли обмовити засудженого немає.

Необгрунтованим є й наведене у апеляції твердження про неповноту судового слідства. Як видно з протоколу судового засідання було досліджено всі обставини, що могли мати значення для справи.

Що стосується відхилення клопотання засудженого про допит свідка ОСОБА_5 в судовому засіданні, то суд повністю обґрунтував відмову, так як дана особа не була очевидцем обставин, які безпосередньо відносяться до справи, зокрема сам факт нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про заподіяння ОСОБА_3 потерпілому тілесних ушкоджень, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 122 КК України.

Покарання, яке призначено засудженому відповідає характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним, даним, що характеризують його особу та всім обставинам справи і є справедливим.

Судом першої інстанції було вірно визначено розмір моральної шкоди за позовом потерпілого у розмірі 1000 грн., оскільки повністю відповідає відшкодуванню тих моральних та фізичних страждань, які йому були завдані, та матеріальної шкоди у розмірі 586 грн. 90 коп., які були витрачені на його лікування, що підтверджується документально.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок. Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2011 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_12