Ухвала іменем україни 28 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2015 року, якою залишено без змін вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосування ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, згідно вимог ст. 77 цього ж Кодексу - без конфіскації майна, що є власністю засудженого.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 07 березня 2014 року, близько 13 год. 35 хв., знаходячись біля магазину «Оленка» на розі вулиць Леніна-Кірова-Червоноармійська с. Христинівка Христинівського району Черкаської області, діючи умисно і цілеспрямовано, з корисливих мотивів та з метою отримання неправомірної вигоди, незаконно збув ОСОБА_2 за 150 грн. в поліетиленовому пакеті подрібнену речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №2/292 від 07.03.2014 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину складає 1,594 грама.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2015 року вказаний вирок щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо останнього та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через неправильне застосування статей 69, 75 КК України та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м'якості.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, та перевіривши додані до скарги судові рішення, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 307 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м'якість призначеного ОСОБА_1 покарання у зв'язку з необґрунтованим застосуванням положень ст. 69 КК України та безпідставним звільненням засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони є необґрунтованими.

За змістом ст. 65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують й обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за цей злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно з ч. 1 ст. 75 зазначеного Кодексу в разі , якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, районний суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_1 покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину, його наслідки, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, що його пом'якшують, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також дані про особу засудженого, зокрема, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, має на утриманні матір, яка являється інвалідом І групи по зору і за станом здоров'я є непрацездатною.

З урахуванням сукупності цих обставин рішення суду першої інстанції про можливість застосування при призначенні покарання ОСОБА_1 положення ст. 69 КК України та його виправлення без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України .

Крім того, аналогічні за змістом доводи прокурора були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Як убачається зі змісту ухвали, цей суд перевірив доводи, наведені в поданій прокурором апеляції, всебічно їх розглянув і відмовив у задоволенні цих доводів, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України .

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність відкриття кримінального провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 19 травня 2015 року, якою залишено без змін вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3. ОСОБА_4 ОСОБА_5