Справа № 1-682/11
В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2011 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Горбатовської С. А.,

при секретарі - Бурдейній М. П.,

за участю:

прокурора - Білошицького М.В.,

захисника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: Львівська обл.., Кам'янка-Бузький район, с. Новий Яричів, вул. Шашкевича, 7, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2, 06.11.2010 року, приблизно о 16 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля будинку № 40 по пр-ту Повітрофлотському в м. Києві, з метою відкритого викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, для особистого збагачення, підійшов до раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_3 з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, відкрито викрав у неповнолітнього мобільний телефон «ОСОБА_4 W 395», вартістю 1200 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв'язку «Діджус», вартістю 25 грн., на рахунку якої грошей не було, та гроші в сумі 20 грн., що належали його матері ОСОБА_5, спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 1245 грн. З місця вчинення злочину підсудний ОСОБА_2 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 06.11.2010 року, приблизно о 14 год., він вийшов з гуртожитку та разом з товаришем пішли пограти в ігрові автомати. Зайшовши до інтерактивного клубу, вони з другом замовили спиртні напої. Через деякий час, коли вони все випили та програли гроші, його друг повернувся до гуртожитку, а він пішов гуляти в бік Солом'янської райдержадміністрації. Він був в стані алкогольного сп'яніння. Коли він проходив біля райдержадміністрації, яка знаходиться на Севастопольській плоїш в м. Києві, побачив хлопця років чотирнадцяти, що йшов йому назустріч, яким, в подальшому, виявився потерпілий ОСОБА_3 Зрівнявшись з хлопцем, він поклав йому руку на плече, щоб налякати останнього та запитав чи є у того гроші. Після цього наляканий ОСОБА_3 віддав йому 20 грн. однією купюрою, яку він поклав собі в кишеню джинсів. Потім він запитав, чи є у ОСОБА_3 мобільний телефон, останній відповів, що є, і витягнув телефон марки «Соні Еріксон» чорного кольору з кишені джинсів, але ОСОБА_3 не хотів йому віддати телефон і тому він сказав, що порубає його на шматки. Після цього ОСОБА_3, плачучи, передав йому мобільний телефон. Він, взявши гроші і мобільний телефон, пішов в бік інтерактивного клубу. По дорозі він вимкнув телефон, витягнув сім-картку, викинув її та вставив свою сім-картку. Коли він був біля клубу до нього зателефонував знайомий, після розмови з яким він з цього ж телефону передзвонив сусіду по гуртожитку. Зайшовши до клубу, він побачив хлопця, якому запропонував придбати у нього телефон. Хлопець купив у нього телефон марки «Соні Еріксон» за 100 грн., оскільки більше грошей у хлопця не було. Після цього він сів грати на ігрові автомати, де, програвши 120 грн., пішов до гуртожитку.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що будь яких претензій, в тому числі і матеріального характеру, до підсудного ОСОБА_2 не має, просить призначити підсудному міру покарання, не пов'язану з позбавленням волі.

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що будь - яких претензій, в тому числі і матеріального характеру, до підсудного ОСОБА_2 не має, вибачає підсудного, просить призначити йому міру покарання, не пов'язану з позбавленням волі

Покази підсудного ОСОБА_2 відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ст. 299 ч. З КПК України при дослідженні доказів по справі стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, що його характеризують.

З урахуванням зібраних по справі доказів в їх сукупності, суд вважає докази по справі належними і допустимими, а вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведеною, оскільки ОСОБА_2 відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого.

При призначенні міри покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого (а.с. 85), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с 166), на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває (а.с. 87). Крім того, суд враховує думку потерпілих ОСОБА_5, неповнолітнього ОСОБА_3 з приводу міри покарання, необхідної для підсудного.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинений злочину у стані алкогольного сп'яніння.

За викладеним, суд вважає, що до підсудного ОСОБА_2 необхідно застосувати міру покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Питання про речові докази по справі суд вирішує у відповідності до ст. 81 КПК України.

За викладеним, керуючись ст., ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді п'яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, щомісячно з'являтись для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підлиску про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон «ОСОБА_4 W 395» - залишити у власності ОСОБА_5;

-сім-карту оператора мобільного зв'язку «Київстар», яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, - повернути у власність ОСОБА_2

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: