Справа № 209/3431/15-к
Провадження № 1-кп/209/342/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/3431/15-к (пр. № 1-кп/209/342/15), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001113 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ м. Челябінськ, громадянина Росії, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

-13.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 1 КК України, призначене покарання у вигляді штрафу 850 гривень. Штраф не сплачений.

обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Повторно, 26.05.2015 року о 18:15 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи у ТК «Терра» по б. Будівельників у м. Дніпродзержинську, вирішив незаконно заволодіти чужим майном. З цією метою ОСОБА_5 реалізуючи свої злочинні наміри зайшов в магазин «Центр Взуття», який знаходиться в ТК «ТЕРРА», скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу взяв з прилавка чоловічі сандалі чорного кольору вартістю 161,81 грн., які належать магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поклав їх в пакет і вийшов з магазину, не заплативши за сандалі. Заподіявши тим самим матеріальну шкоду магазину «Центр Взуття», на вищевказану суму. Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця злочину втік, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.

Повторно, 26.05.2015 року о 18.30 годин, ОСОБА_5 перебуваючи у ТК «Терра», по б. Будівельників у м. Дніпродзержинську, вирішивши незаконно заволодіти чужим майном. З цією метою ОСОБА_5 реалізуючи свої злочинні наміри зайшов у магазин «Каррі», який знаходиться в ТК «ТЕРРА» скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу взяв з прилавка мокасини жіночі вартістю 193,31 грн., клатч жіночий вартістю 77,61 грн., які належать магазину «Каррі», поклав їх в пакет і вийшов з магазину, не заплативши за них. Заподіявши тим самим матеріальну шкоду магазину «Каррі», на загальну суму 270, 92 грн. Заволодівши викраденим, ОСОБА_5 з місця злочину втік, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та надав пояснення, які повністю підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро кається у скоєному.

Потерпілі ОСОБА_6 який є представником потерпілої сторони магазину «Центр Взуття» та ОСОБА_7 яка є представником потерпілої сторони магазину «Каррі» в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких просять суд провести судове засідання без їх участі. За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без їх участі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинене повторно.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

З врахуванням викладеного, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового та правильного застосування вказаної норми, які містяться в пунктах 25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимий, а саме вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.05.2015 року за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. проте, призначений штраф не сплатив і повторно вчинив аналогічний злочин.

Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати, ст. 71 КК України.

Крім того судом встановлено, що обвинувачений вчинив умисний злочин середньої тяжкості, раніше судимий за аналогічний злочин, не відбув призначене покарання за попереднім вироком, яке йому було призначено у вигляді штрафу та маючи, не зняту і не погашену судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив аналогічний злочин, що на думку суду свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення таких злочинів.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім зазначеного вище, суд враховує, що призначене обвинуваченому покарання за попереднім вироком у мінімальному виді (штрафу) передбаченій санкцією статті, не було достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і запобігання вчинення ним нових злочинів, крім того воно було ним проігноровано і не виконано. За таких обставин, звільнення обвинуваченого від покарання за даний злочин, який є більш тяжким ніж попередній, не буде відповідати принципам індивідуалізації, не є достатнім для досягнення як загальної так і індивідуальної превенції як мети покарання, а також для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за сукупністю вироків за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, ухваливши рішення про їх самостійне виконання, оскільки за попереднім вироком призначено основне покарання у виді штрафу.

Цивільні позови у справі не заявлені.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 180 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, ОСОБА_5 , шляхом повного приєднання до покарання за даним вироком, покарання призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.05.2015 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. та остаточно визначити до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та штрафу в розмірі 850 грн. Покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 25 грудня 2015 року, обравши йому запобіжний захід тримання під вартою, узявши його під варту із зали суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 180 гривень 00 копійок.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ по справі, а саме: чоловіче взуття (сандалі) які передані на зберігання під розписку представнику « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ОСОБА_6 - залишити за належністю.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, а саме: жіночі мокасини та жіночій клатч які передані на зберігання під розписку представнику « ІНФОРМАЦІЯ_3 » - ОСОБА_7 - залишити за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1