Справа №489/8080/14-к 25.08.2015 25.08.2015 25.08.2015

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 358 ч.4, 190 ч.1 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким його виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року ОСОБА_5 засуджений:

- за ч.1 ст. 190 КК України до штрафу у сумі 850 грн.,

- за ч.4 ст. 358 КК України до штрафу у сумі 680 грн.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ст. 49 КК України ОСОБА_5 звільнений від кримінального покарання у зв`язку з перебігом строку давності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 :

- на користь Державного підприємства «Науково виробничого комплексу газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» в рахунок відшкодування майнової шкоди 1344 грн.;

- на користь держави процесуальні витрати в сумі 786, 24 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що письмові докази, що надані стороною обвинувачення, не доводять наявності у нього умислу на вчинення кримінального правопорушення, не спростовують його показання про проживання у готелі «Андрія» в м. Києві в період з 10.08.2011 року до 11.08.2011 року, та отримання ним від працівників готелю розрахункових документів.

Посилається на те, що він не може нести відповідальність за зміст та достовірність документів, які були видані йому адміністратором готелю. Стверджує, що в бухгалтерію підприємства він надав документи, які йому були надані працівниками готелю, і він не знав, що ці документи є недостовірними.

Вважає необґрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_8 директора готелю «Адрія». Посилається на протокол допиту цього свідка, копію якого додав до апеляційної скарги, де зазначено про надання свідку для огляду розрахунку готелю від 30.06.2011 року на імя ОСОБА_5 , але ж в цей період він не був у відрядженні.

На думку апелянта, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 які покладені судом в основу обвинувального вироку, не підтверджують обвинувачення.

Узагальнений виклад заперечень прокурора на апеляційну скаргу.
Прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вказує, що судом надано оцінку доказам сторони обвинувачення, які спростовують показання ОСОБА_5 та доводять його умисел на вчинення кримінальних правопорушень.

Вважає безпідставним твердження апелянта про те, що йому незаконно відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідка ОСОБА_8 . Дане клопотання судом задоволено, однак свідок не був допитаний у зв`язку із неодноразовою неявкою до суду, невиконанням його приводу та неявкою до Оболонського районного суду м. Києва для проведення допиту у режимі відеоконференції.

Вважає, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_5 , працюючи на посаді водія цеху № 60 ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном грошовими коштами даного підприємства, в один з днів в період з 10.08.2011 року по 12.08.2011 року, перебуваючи в приміщенні бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий 42-А, надав службовим особам бухгалтерії «звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» № 133, в якому зазначив неправдиві відомості.
Згідно цих відомостей, він витратив у відрядженні грошові кошти в сумі 1344 грн. на оплату проживання в готелі «Адрія», та одночасно із звітом надав завідомо підроблені офіційні документи:
- номер рахунку № 3542/2011 від 10.08.2011 року та фіскальний чек №3542 від 10.08.2011 року до рахунку 3542/2011, які нібито видані готелем «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем», відповідно до яких в період з 10.08.2011 року по 11.08.2011 року він проживав в номері № 635 готелю «Адрія» за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, та за отримані послуги сплатив 672 грн.;
- номер рахунку № 3605/2011 від 11.08.2011 року та фіскальний чек №3605 від 11.08.2011 року до рахунку 3605/2011, які нібито видані готелем «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем», відповідно до яких в період з 11.08.2011 року по 12.08.2011 року він проживав в номері № 623 готелю «Адрія» за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної та за отримані послуги сплатив 672 грн., що повністю не відповідало дійсності.
Тим самим, ОСОБА_5 ввів в оману службових осіб бухгалтерії про достовірність повідомлених ним відомостей, на підставі чого шляхом обману заволодів чужим майном грошовими коштами ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на загальну суму 1344 грн., які були йому видані в касі підприємства 09.08.2011 року під звіт та 15.08.2011 року як компенсація за витрачені у відрядженні кошти.
Суд визнав винним ОСОБА_5 у вчиненні шахрайства заволодінні чужим майном шляхом обману, та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 190 КК України.
Крім того, ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», використав завідомо підроблені офіційні документи, які видаються підприємством, яке має право видавати такі документи, і які надають права, а саме:
- номер рахунку № 3542/2011 від 10.08.2011 року та фіскальний чек №3542 від 10.08.2011 року до рахунку 3542/2011, які нібито видані готелем «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем»;
- номер рахунку № 3605/2011 від 11.08.2011 року та фіскальний чек №3605 від 11.08.2011 року до рахунку 3605/2011, які нібито видані готелем «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем».
В цій частині обвинувачення суд визнав ОСОБА_5 винним у використанні завідомо підробленого документу, та кваліфікував його дії за ч.4 ст. 358 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обгрунтованність вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте, обвинувальний вирок не ґрунтується на доказах, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, показання обвинуваченого не спростовані, а в ході судового розгляду сторона обвинувачення не довела винуватість особи поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 заперечував свою причетність до вчинених злочинів та пояснив суду, що, перебуваючи у відрядженні в період з 10.08.2011 року до 12.08.2011 року в м. Києві, він проживав у готелі «Адрія», адміністратор якого надав йому номер рахунку та чек про проживання у готелі. Видані йому документи не викликали будь-яких сумнівів в їх недостовірності, і були їм надані до бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на підтвердження понесених ним витрат. Йому не було відомо про те, що видані у готелі документи є підробленими.
Ці показання обвинуваченого ОСОБА_5 наведеними у вироку доказами не спростовані.

Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини ОСОБА_5 , суд послався на показання свідка ОСОБА_9 бухгалтера ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», яка пояснила, що ОСОБА_5 після перебування у відрядженні надав номер рахунку та чек про проживання у готелі «Адрія», на підставі чого був складений звіт про використання коштів, виданих на відрядження.
З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що він, будучи у відрядженні, проживав в готелі «Адрія» і йому видавалися документи про проживання, але він мешкав у готелі в інший період, ніж ОСОБА_5 .
Отже, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 лише узгоджуються з поясненнями обвинуваченого ОСОБА_5 про проживання під час відрядження саме в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та про надання ним до бухгалтерії підприємства документів, які підтверджували його проживання у готелі та понесені витрати.

Суд першої інстанції також послався на письмові докази, а саме:

- на дані протоколу огляду від 11.06.2014 року, в ході якого встановлено, що в електронній базі клієнтів готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в період з 10.08.2011 року до 11.08.2011 року не міститься даних про проживання ОСОБА_5 у готелі;

- на оригінал посвідчення про відрядження № 4352 від 09.08.2011 року;

- на рахунки готелю «Адрія» № 3542/2011 від 10.08.2011 року та №3605/2011 від 11.08.2011 року про проживання ОСОБА_11 в номерах готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.п. 52-54, 64-66);
- на копії номерів рахунків, вилучених в готелі, на підтвердження тієї обставини, які саме за формою рахунки надаються у готелі (а.п. 55-58).
В обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_5 суд також послався на наступні висновки судово-технічних експертиз:
- висновок № 1217 від 16.07.2014 року, згідно якому відбиток прямокутного штампу ТОВ «Єврохотелсістем» у номері рахунку № НОМЕР_1 від 10.08.2011 року на ім`я ОСОБА_5 нанесений не штампом ТОВ «Єврохотелсістем», а іншим штампом. Зображення друкованого тексту у фіскальному чеку готелю № 3542 та зображення друкованого тексту у фіскальних чеках цього готелю за період часу з 09.08.2011 до 24.08.2011 року отримані за допомогою різних друкувальних пристроїв (а.п. 71-78);
- висновок № 1563 від 09.09.2014 року, згідно якому відбиток прямокутного штампу ТОВ «Єврохотелсістем» у номері рахунку № 3605/2011 від 11.08.2011 року на ім`я ОСОБА_5 нанесений не штампом ТОВ «Єврохотелсістем», а іншим штампом. Зображення друкованого тексту у фіскальному чеку готелю № 3605 та зображення друкованого тексту у фіскальних чеках цього готелю за період часу з 09.08.2011 до 24.08.2011 року отримані за допомогою різних друкувальних пристроїв (а.п. 80-87).
Отже, наведені письмові докази теж не доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Зокрема, відомості про відрядження ОСОБА_5 в період з 10.08.2011 року до 11.08.2011 року до м. Києва свідчать на користь обвинуваченого про перебування його у відрядженні за межами свого місця проживання та понесені ним витрати на проживання у готелі.
Що стосується рахунків готелю та фіскальних чеків, то сторона обвинувачення залишила поза увагою доводи обвинуваченого про те, що саме працівники готелю видали йому ці документи.
Не перевірені дані і про можливе невнесення саме працівниками готелю даних в електронну базі клієнтів готелю та видачу ними підроблених документів, які і були надані ОСОБА_5 до бухгалтерії.

Стороною обвинувачення не встановлено, де, за яких обставин та яким чином ОСОБА_5 підробив документи, які, згідно обвинуваченню, використав, надавши до бухгалтерії підприємства.

Привертає увагу та обставина, що надані ОСОБА_5 документи до бухгалтерії за формою та реквізитами в ньому, штамп ТОВ «Єврохотелсістем» з зазначенням справжнього ідентифікаційного коду підприємства, візуально аналогічні документам, які видаються готелем, і лише шляхом експертного дослідження встановлено, що надані ОСОБА_5 документи є підробленими.
Ця обставина, з огляду на те, що ОСОБА_5 , будучи водієм ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», не мав ніякого доступу до документації ТОВ «Єврохотелсістем», викликає обґрунтовані сумніви на користь обвинуваченого.
Проаналізувавши докази, на які послався суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в обвинувальному вироку докази не спростовують показань обвинуваченого про факт його проживання в готелі, отримання від працівників готелю розрахункових документів та про його необізнаність про те, що видані йому документи є підробленими.

Отже, докази, на які послався суд першої інстанції, не доводять направленості умислу обвинуваченого ОСОБА_5 на вчинення шахрайських дій та на використання завідомо підроблених документів, і не спростовують показань обвинуваченого про факт його проживання в готелі і отримання від працівників готелю розрахункових документів.

Що стосується доводів апелянта про неврахування судом показань свідка ОСОБА_8 директора готелю «Адрія», то цей свідок судом не допитаний і суд у вироку на нього не посилався. А тому доводи апелянта про безпідставність врахування показань цього свідка, апеляційним судом не обговорюються.

Як передбачено ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст. 17 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невстановлення достатніх доказів винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.

Оскільки суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_5 винним у заволодінні чужим майном шляхом обману, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України, та у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України, то відповідно до вимог ст. 417 КПК України вирок підлягає скасуванню з закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 417 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2015 року у відношенні ОСОБА_5 скасувати та кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України закрити із-за не встановлення достатніх доказів винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: