Справа № 364/1416/15-к
Провадження № 1-кп/364/91/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2015 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в смт Володарка, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000261, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка, Київської області, українця, громадянина України, базова загальна середня освіта, не працюючого, військовозобов`язаного, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -
у вчиненні злочину, що передбачає кримінальну відповідальність за ст. 122 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 ,заподіяв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , 27 вересня 2015 року, близько 16-ї години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виїхав на велосипеді з місця свого проживання і рухався до магазину «Людмила», який розташований в смт Володарка по вул. Миру, неподалік автозаправки «Інтерлогос». По вулиці, яка веде до магазину «Людмила», він зустрів малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На запитання до ОСОБА_7 з ким вона тут перебуває, остання відповіла, що зі своїм дідом і злякавшись собаки, почала кричати. На крик ОСОБА_7 , з кущів, які знаходились неподалік, вийшов її дід ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 переконавшись в тому, що ОСОБА_7 не одна, поїхав у напрямку вищевказаного магазину.

Повертаючись з магазину «Людмила», обвинуваченому ОСОБА_5 , здалося, що ОСОБА_8 займався розбещенням своєї малолітньої онуки ОСОБА_6 . У зв`язку з чим між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла суперечка, під час якої ОСОБА_5 умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, почав наносити потерпілому удари кулаками в область обличчя. ОСОБА_4 закривав обличчя руками та від отриманого удару втратив свідомість і впав на земельне покриття.

Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 звернувся до Володарської ЦРЛ для отримання медичної допомоги.

Відповідно до висновку експерта № 52/д від 6.10.2015 року « По даним медичних документів гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено пошкодження : садно спинки носу 11х0,5, 3 см, під лівим оком синець розміром 3х2 см, закритий перелом п`ясної кістки правої кисті в області діафіза. Описані тілесні пошкодження могли виникнути від дії тупих предметів або при падінні на такі можливо в час та за обставин описаних в постанові. Садна та синці відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. Перелом п`ясної кістки відносяться до категорії тілесних пошкоджень середньго ступеня тяжкості так як для зрощення перелому потрібно більше 21 дня. Діагнози забоїв до уваги не брались так як не підтверджені об`єктивною симптоматикою».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, вказуючи при цьому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , 27.09.2015 року, близько 16-ї години 30 хвилин, виїхав на велосипеді з місця свого проживання до магазину «Людмила», який розташований в смт Володарка по вул. Миру, неподалік автозаправки «Інтерлогос». По вулиці, яка веде до вказаного магазину, він зустрів знайому йому малолітню дівчинку ОСОБА_6 , яка на його запитання повідомила, що перебуває тут зі своїм дідом і злякавшись собаки, почала кричати. На крик ОСОБА_7 з кущів вийшов її дід ОСОБА_4 . Переконавшись в тому, що ОСОБА_7 не одна, він поїхав у напрямку магазину.

Повертаючись з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », йому здалося, що ОСОБА_8 розбещує свою малолітню онуку ОСОБА_6 . Він у цьому не переконався та відразу почав сваритись з потерпілим під час чого наніс йому удари руками в область обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_4 впав на земельне покриття.

Обвинувачений вказав суду, що розкаюється у вчиненному, просив вибачення у потерпілого та просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні даючи свої покази вказав, що обвинувачений суду дав правдиві покази щодо заподіяння йому 27.09.2015 року тілесних ушкоджень, в результаті чого він вимушений був звертатись за медичною допомогою.
Намомент розгляду судом кримінального провадження потерпілий претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов не заявляє. Вказав суду , що повністю пробачив обвинуваченому та просить суд суворо його не карати.

Поскільки обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним досліджувати докази стосовно встановлених досудовим розслідуванням обставин справи, оскільки встановлені фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 122 ч. 1 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного і обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно, злочин вчинив середньої тяжкості.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи вище викладене та всі обставини по справі, зокрема думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання . Наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої покарання обставин, неможливість застосування такого виду покарання як виправні роботи, оскільки обвинувачений не працює, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе в умовах суспільства. Таким чином, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк .

Одночасно суд вважає за необхідне відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Враховуючи, що міра покарання судом обвинуваченому призначається, яка не пов`язана з ізоляцією від суспільства, суд вважає, що при таких обставинах, до набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_5 не доцільно обирати.
Керуючись ст.ст. 374, 375 КПК України, суд , -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки .

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирався.
На вирок може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Київської області через Володарський районний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1