Справа № 715/2650/15-к
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.16 смт. Глибока

Суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 про призначення судової психіатричної експертизи,-

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про призначення судової психіатричної експертизи ОСОБА_2 , мотивуючий його тим, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2013 року останній був засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Посилається на те, що ОСОБА_2 після постановлення вироку захворів на психічну хворобу і на даний час перебуває на лікуванні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні з діагнозом «помірно виражений органічний амнестичний синдром (Корсаківський) внаслідок ЧМТ (2010 р.) з порушенням психосоціальних функцій», а тому необхідно провести судово психіатричну експертизу для визнаначення психічного стану засудженого з метою встановлення можливості відбування покарання призначеного судом. Вважає, що дане клопотання має розглядатися Глибоцьким районним судом, оскільки, Сторожинецьким судом направлено вирок до виконання в Глибоцький РВ УМВС для виконання.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню захиснику з наступних підстав.

Відповідно до ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку, або під час його відбування захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Відповідно до ст. 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом зі своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Звернення вироку до виконання це діяльність суду (судді, що головує в судовому засіданні, або голови суду) по видачі розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили. Мета полягає в тому, щоб довести до відома органів, уповноважених за законом виконувати вирок, який саме вирок і які конкретно його рішення підлягають виконанню.

Нормами ст. ст. 11-19 КВК України передбачено, що примусове виконання судових рішень у кримінальних справах покладене на органи і установи виконання покарання.

Згідно ст. 87 КВК України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Порядок направлення засуджених до виправних і виховних колоній визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Нормами ст. ст. 88, 91 КВК України передбачено, що засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою. Прийняття засуджених до виправних і виховних колоній проводиться адміністрацією колоній у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. Адміністрація колонії протягом трьох діб повідомляє суд, який постановив вирок, про приведення його до виконання і про місце відбування покарання засудженим. Порядок переміщення засуджених під вартою визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України відповідно до цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу правових норм, які регулюють питання звільнення від відбування покарання за хворобою, вирішення такого питання можливе тільки або під час розгляду справи до постановлення вироку, або під час відбування покарання, тобто під час виконання вироку.

Із матеріалів наданих захисником вбачається, що ОСОБА_2 засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 грудня 2013 року, який залишено в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 15 квітня 2015 року до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Даний вирок звернуто до виконання та направлено до Глибоцького РВ УМВС (на даний час Глибоцьке ВП Новоселицього ВП ГУ НП в Чернівецькій області) для виконання в частині його затримання та доставлення до місця відбування покарання. Однак, даний вирок залишається невиконаним у зв`язку із перебування засудженого на лікуванні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні. Тобто, на даний час ОСОБА_2 не відбуває покарання, вирок не виконується, так як він не прийнятий до виконання установою виконання покарання. Органи поліції, виходячи із їх функцій та завдань, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» не виконують вирок суду в частині позбавлення волі, а здійснюють тільки затримання засудженого та його до ставлення до установи відбування покарання. А відбування покарання починається тільки з моменту поміщення особи до установи виконання покарання, а строк затримання та конвоювання зараховується в строк відбуття покарання.

Крім того, згідно зі ст.409 КПК України ( 1960 року ) питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом, що постановив вирок, а у випадках, коли вирок виконується за межами району суду, який його постановив, - районним (міським) судом за місцем виконання вироку. Виходячи із того, що на даний час вирок не виконується, оскільки особа не відбуває покарання, а направлення вироку для затримання особи та її доставлення до місця відбування покарання не є виконанням вироку, вважаю, що Глибоцький районний суд не може вирішувати будь які питання, пов`язані зі виконанням даного вироку, до того часу, поки вирок не буде прийнятий до виконання органами виконання покарання. Тобто, до того часу поки не буде визначено місце виконання покарання, питання всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають із виконанням вироку мають вирішуватися судом, який виніс вирок.

Отже, враховуючи вищевикладене, зокрема, те, що засуджений не відбуває покарання в межах юрисдикції Глибоцького районного суду Чернівецької області, вважаю, що дане клопотання не підсудне Глибоцькому суду, а тому не може розглядатися судом та підлягає поверненню особі, яка його подала.

Керуючись ст. 84 КК України ст. 404, 409 КПК України 1960 року, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_3 про призначення судової психіатричної експертизи засудженого ОСОБА_2 повернути заявнику.

Суддя: