АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/844/15-к Номер провадження 11-кп/786/670/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000158, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області, не одруженого, офіційно не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимго,-

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Веприк, Гадяцького району Полтавської області, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти її про зміну місця свого проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 4407 грн. 20 коп.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовлено.

По справі вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 13.03.2015 року близько 02 год. 00 хв. в с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , таємно, шляхом вільного доступу, проникли на територію старого недіючого стаціонару Веприцької амбулаторії, який належить ОСОБА_10 , і розташований за адресою: АДРЕСА_2 в лісовому масиві неподалік даного населеного пункту, де з даху приміщення старої амбулаторії позривали листове залізо в кількості близько 20-30 шт., після чого повідомили ОСОБА_7 , який на автомобілі ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 з автомобільним причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 приїхав на територію даної Веприцької амбулаторії, та разом здійснили крадіжку заготовленого листового заліза, яке за дві ходки перевезли до господарства ОСОБА_8 . Після чого, 13.03.2015 року зранку ОСОБА_7 відвіз один причеп з листовим залізом вагою 360 кг, а другий причеп з листовим залізом вагою 400 кг., відвіз разом з ОСОБА_8 у м. Гадяч на пункт прийому металобрухту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 і здали, за що отримали грошові кошти у сумі 2128 грн., які ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподілили порівну.

16.03.2015 року, близько 01 год. 00 хв. в с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу проникли на територію старого недіючого стаціонару Веприцької амбулаторії, який належить ОСОБА_10 , де з даху приміщення старої амбулаторії позривали листове залізо та здійснили його крадіжку. Викрадене листове залізо загальною вагою 380 кг, ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 з автомобільним причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 відвіз і здав на пункт прийому металобрухту, що знаходиться по АДРЕСА_3 , за що отримав грошові кошти у сумі 1064 грн., які ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розподілили порівну.

17.03.2015 року, близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 в с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, діючи повторно, шляхом вільного доступу проникли на територію старого недіючого стаціонару Веприцької амбулаторії, який належить ОСОБА_10 , де з даху приміщення старої амбулаторії та приміщення лікувального корпусу позривали листове залізо та здійснили його крадіжку. Викрадене листове залізо загальною вагою 280 кг ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 з автомобільним причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 відвіз і здав на пункт прийому металобрухту, що знаходиться по АДРЕСА_3 , за що отримав грошові кошти у сумі 784 грн., які ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розподілили порівну.

19.03.2015 року, близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , в с. Веприк Гадяцького району Полтавської області, знову проникли на територію старого недіючого стаціонару Веприцької амбулаторії, який належить ОСОБА_10 , де з даху приміщення лікувального корпусу позривали листове залізо та здійснили його крадіжку. Викрадене листове залізо загальною вагою 154 кг ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ-2105, державний номерний знак НОМЕР_1 з автомобільним причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 відвіз на пункт прийому металобрухту, що знаходиться по АДРЕСА_3 , та намагався здати, але дізнавшись, що його розшукує міліція забрав листове залізо та повернувся назад.

Своїми сукупними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 викрали листового заліза загальною вагою 1574 кг, та заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 4407 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 , не оскаржуючи доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та правильність кваліфікації їх дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особам обвинувачених посилаючись на те, що судом не враховано тяжкість наслідків завданих злочином. Зокрема, внаслідок зняття покрівлі із дахів приміщення, розпочалось руйнування будівель, що виключає можливість використовувати їх за цільовим призначенням.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_10 просить змінити вирок суду та призначити обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі кожному. На підставі ст. 75 КПК України звільнити обвинувачених від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2, 3, 3 роки відповідно, із покладенням на кожного із обвинувачених обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КПК України.

Потерпілий також не погоджується із частковим задоволенням судом цивільного позову, просить задовольнити позов повністю, стягнувши з обвинувачених солідарно на користь потерпілого грошові кошти в сумі 412597 грн. 20 коп. Вказує, що судом неправильно зазначено, що викрадений метал є брухтом чорного металу, що насправді являється покрівлею будівель.

На переконання потерпілого, підлягають відшкодуванню витрати, які він повинен зробити для відновлення свого порушеного права. А саме потерпілий уклав з ТОВ «Експресбудпостач» договір на виконання ремонту покрівлі за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 412597 грн. 20 коп.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 на підтримку поданої апеляційної скарги та просили її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили щодо апеляції потерпілого та просили залишити вирок суду без зміни, думку прокурора ОСОБА_6 про безпідставність заявленої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, при встановлених обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені доказами, дослідженими судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Фактичні обставини крадіжок, вчинених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_10 не оспорюються.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.

Таким чином, вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні даних крадіжок, передбачених ч.2 ст.185 КК України, є доведеною і ніким не оспорюється.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Покарання винним призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винних, які щиро каються, раніше не судимі, приймали міри по відшкодуванню заподіяної шкоди.

Суд враховуючи тяжкість злочину, особу винних та інші обставини справи, дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.

Іспитовий строк обвинуваченим встановлений у відповідності та в межах ч.ч.3,4 ст.75 КК України.

Окрім того доводи апеляційної скарги про продовження тривалості іспитового строку не можуть бути прийняті до уваги ще й з тих підстав, що в апеляції ставиться питання лише про зміну вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги про стягнення з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 412 597 грн.20 коп., то такі твердження не знаходять свого підтвердження в судовому засіданні.

Сам потерпілий ОСОБА_10 не заперечував, що придбав приміщення старого недіючого стаціонару Веприцької амбулаторії забудови 1950-1960 років в 2013 році за 48 тисяч грн.

Як пояснили обвинувачені ці старі приміщення були занедбані і всі хто хотів їх розбирали. Приміщення були вкриті старим залізом, шифером та іншими матеріалами. Після вчинення крадіжки, вони віднайшли шифер на 8 тис.грн. та перекрили кришу приміщень лише в тих місцях, де викрали залізо.

Потерпілий не заперечував даного факту, лише стверджував, що перекрите дане приміщення обвинуваченими було проведено неякісно.

Проте потерпілий ОСОБА_10 як на досудовому розслідуванні, так і в судових інстанціях не заявляв клопотання про проведення товарознавчої експертизи на предмет оцінки дійсної вартості заліза, яким були вкриті приміщення та вартості відновлення такого перекриття.

Заявлений потерпілим кошторис нового перекриття куплених ним приміщень на суму 412 597 грн. 20 коп. є неспівмірним ні з оцінкою самого приміщення, ні з заподіяною шкодою обвинуваченими.

За таких обставин підстав для збільшення розміру заподіяної шкоди не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4