Справа № 458/1098/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/143/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року. м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Турківського районного суду Львівської області від 30.11.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді одного року обмеження волі, якщо він протягом річного іспитового строку не вчинить нового злочину і буде періодичного з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 працюючи на посаді майстра лісу Боринського лісництва державного підприємства ,,Боринське лісове господарство", як член лісової охорони, основним завданням, якого є забезпечення охорони лісів від незаконних порубок, всупереч вимог ст.ст.86,89 Лісового кодексу України, які передбачають здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів від незаконних порубок та здійснення охорони і захисту лісу лісовою охороною постійних лісокористувачів, а також всупереч посадової інструкції майстра лісу, з якою він ознайомлений під розпис, як службова особа, неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, а саме: в період часу з 30.05.2015 року по 26.08.2015 року, у ввіреному йому під охорону обході №3, Боринського лісництва ДП ,,Боринське лісове господарство" Турківського району Львівської області не вживав заходів до заборони незаконної порубки лісу, не виявляв, не затримував та не складав протоколів про лісопорушення на осіб, які вчинили незаконні рубки лісу та не доповідав керівництву Боринського лісництва ДП ,,Боринське лісове госпадарство" про незаконні рубки, які мали місце у ввіреному йому під охорону кварталі №38, обходу №3, виділу №8, внаслідок чого допущено самовільну порубку 14 дерев породи «ялиця» та 2 дерев породи «смерека», загальною кубомасою 32,4 кв. м., чим спричинено шкоду державі на загальну суму 100796 грн. 85 коп.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, який не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить оскаржуваний вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права займати посади в лісогосподарських та природоохоронних установах, пов`язані із здійсненням адміністративно-господарських функцій, терміном на один рік.

Прокурор на підтримання своїх апеляційних вимог зазначає, що поряд з основним покаранням, передбаченим санкцією ч.1 ст. 367КК України обвинуваченому призначено додаткове покарання, а саме позбавлено його права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік. При цьому судом не уточнено, які конкретно посади позбавлено права обіймати обвинуваченого або конкретний вид діяльності, права займатися яким його позбавлено.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав вимоги поданої апеляційної скарги та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора, вивчивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, було визнано недоцільним дослідження доказів у справі, оскільки такі ніким з учасників провадження не оспорювалися, також роз`яснено учасникам провадження про позбавлення їх права у подальшому оспорюванні цих обставин в апеляційному порядку.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочинного діяння, передбаченого ч.1 ст.367 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим і в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Санкцією ч.1 ст.367 КК України передбачено призначення покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Суд першої інстанції призначив покарання у виді одного року обмеження волі, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік, що попадає в межі визначені санкцією ч.1 ст.367 КК України та відповідає вимогам ч.1 ст.55 КК України.

Суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК Україниу межах встановлених у санкції статті, яке є необхідним й достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими покликання прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначаючи додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не уточнено, які конкретно посади позбавлено права обіймати обвинуваченого або конкретний вид діяльності, права займатися яким його позбавлено.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 20.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Рішення про позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко сформульоване в резолютивній частині вироку, для того щоб не виникло жодних сумнівів під час виконання останнього. Якщо в санкції статті Особливої частини КК зазначено характер посад або вид діяльності рішення про призначення додаткового покарання, наведене в резолютивній частині вироку, повинне відповідати змісту цієї санкції.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 367 Кк України ти призначено покарання у виді одного року обмеження волі із позбавленням права обіймати посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік, отже покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог санкції ч.1 ст.367 КК України.

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що вирок суду першої інстанції слід залишити в силі, оскільки він є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405, 407, 420, 426 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Турківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 без задоволення

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: