Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/981/15-к
провадження № 1-кп/624/8/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Кегичівка 13 січня 2016 року

Кегичівський районний суд Харківської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , сторін: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника Кегичівського ПТУ-60 ОСОБА_7 , у залі суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за яким

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Парасковія Нововодолазького району Харківської області, українець, гр-н України, не одружений, освіта середня, навчається на 2-му курсі Кегичівського ПТУ-60, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично тимчасово проживає кім. АДРЕСА_2 , не засуджений, обвинувачується за ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23.09.2015р. приблизно о 7год. 25хв., по вул.Калініна, 30 смт Кегичівка Харківської області, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу, з кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку Кегичівського ПТУ-60 за місцем свого проживання, викрав зі столу належний ОСОБА_8 мобільний телефон «SAMSUNG моделі Galaxy S5 mini вартістю 3280 грн.

Викрадене повернуто.

Ці дії кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні прокурор обвинувачення підтримав, обвинувачений винуватим себе визнав повністю, дати показання погодився.

З`ясувавши думку учасників провадження, відсутність заперечень, суд, згідно зі ст.349 КПК, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обмежити його допитом обвинуваченого, заслуховуванням його законного представника та представника навчального закладу, дослідженням документів щодо особи обвинуваченого, речових доказів, процесуальних витрат. Встановлено, що учасники правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, наслідки їм зрозумілі.

У суді обвинувачений пояснив, що телефон викрав з метою власного використання, потім, приблизно через два тижні, дав покористуватися ним товаришу, не повідомивши про те, що він викрадений. І вже у того за два тижні телефон знайшли і вилучили працівники поліції. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє такого більше не допускати.

Законний представник обвинуваченого пояснила, що сина виховує сама, він є слухняним, неконфліктним, допомагає по господарству. Про те, що сталося, дізналась від працівників поліції. Витрати представника потерпілого, пов`язані із прибуттям до суду, вона компенсувала. Просить сина суворо не карати, вважає, що може вплинути на його виправлення.

Представник навчального закладу повідомив, що є майстром групи, в якій навчається обвинувачений. Вчинення останнім крадіжки той спочатку заперечував. Характеризується позитивно, спокійний, врівноважений, без поважних причин занять не пропускає.

Служба у справах дітей, повідомлена про час і місце розгляду у порядку ч.1 ст.496 КПК України, просить розглядати справу без участі її представника.

Потерпілий та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяви, згідно з якими просять розглядати справу без їх участі. У зв`язку з поверненням витрат, претензії до обвинуваченого відсутні.

Заслухавши думку учасників, враховуючи відсутність їх заперечень та можливість з`ясувати обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК, визнав доцільним провести розгляд за відсутності цих осіб.

Судом досліджені документи про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність судимості, про склад сім`ї, характеристики за місцем проживання та навчання, акт обстеження житлово-побутових умов, дані щодо вартості викраденого, розписка про відсутність претензій у потерпілої сторони, постанова про визнання та повернення речових доказів тощо.

Документи сумнівів у достовірності не викликали, викладені в них відомості мають значення для встановлення фактів і обставин провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється як належний та допустимий, а всі у сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши показання, пояснення, дослідивши докази, суд вважає обвинувачення доведеним, інкриміноване діяння мало місце, містить склад кримінального правопорушення: обвинувачений за місцем свого проживання, умисно (усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своєї дії), таємно (за відсутності інших осіб), з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, вчинив його крадіжку, без кваліфікуючих ознак, отже, ці дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, він є винним у його вчиненні.

Встановлено, що інкриміновану дію обвинувачений вчинив, не маючи судимостей, тобто, вперше, у неповнолітньому віці, виховується матір`ю у неповній сім`ї, навчається, має житло як за місцем реєстрації, так і навчання, має задовільні умови проживання та стан здоров`я, на профілактичному обліку не перебував.

Дорослих підбурювачів даного правопорушення не встановлено.

Згідно зі ст.12 КК, правопорушення є злочином середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.66 КК, визнається щире каяття, що підтверджується поведінкою обвинуваченого під час провадження, неповнолітній вік. Про обставини, що його обтяжують, слідством не зазначено і прокурором не повідомлено.

Вирішуючи питання щодо відповідальності обвинуваченого, суд бере до уваги також висловлені у дебатах думки сторін: прокурора - щодо призначення обвинуваченому покарання, та захисника - щодо можливості звільнення від покарання із передачею під нагляд матері.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_4 , який спочатку вчинення ним крадіжки певний час заперечував, і зізнався тільки після того, як викрадене було знайдене і повернуте працівниками поліції; ознак добровільного відшкодування шкоди від крадіжки не знайдено. Тому, суд не вбачає переконливих підстав для застосування положень ст.105 КК України, і доходить висновку, що обвинувачений підлягає покаранню.

З огляду на тяжкість злочину, вартість викраденого, інші обставини, а також неповнолітній вік обвинуваченого, який не має самостійних доходів та навчається, суд не знаходить можливим визначити таке покарання як штраф, громадські чи виправні роботи, і вважає обґрунтованим призначити його у виді арешту.

Водночас, беручи до уваги усі наведені обставини у їх сукупності, визнається правильним визначити його тривалість з урахуванням ст.101 КК, та звільнити обвинуваченого від відбування цього покарання з випробуванням відповідно до ст.75,76 КК, з урахуванням ч.1-3 ст.104 Кодексу.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Розглядаючи питання щодо можливості покладення на матір обвинуваченого обов`язку здійснювати за ним нагляд у порядку ч.4 ст.104 КК, суд враховує, що ОСОБА_4 більшу частину часу проживає в іншому районі за місцем навчання, фактично знаходиться поза межами батьківського контролю, і злочин вчинено саме за цих умов; дані, які характеризують ОСОБА_5 , відсутні. Тому, суд не знаходить підстав для покладення на неї обов`язку щодо такого нагляду.

При цьому, суд визнає доцільним посилити стосовно обвинуваченого контроль за умовами життєдіяльності та соціально-профілактичних заходів з боку органів, визначених ст.1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», зокрема, відповідно до положень ст.9 Закону України «Про соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю», п.6,8 Загального положення «Про центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді», затвердженого постановою КМУ від 01.08.2013р. №573, про що їх повідомити.

Запобіжний захід не застосовувався, арешт на майно не накладався.

Доля речового доказу, у зв`язку із поверненням власнику, вважається вирішеною.

Розглядаючи питання щодо витрат, пов`язаних з прибуттям до суду, про які повідомлено представником потерпілого, суд враховує, що остання від них відмовилась. Крім цього, суд враховує неповнолітній вік та відсутність доходів у ОСОБА_4 , тому, підстав для розподілу процесуальних витрат, згідно зі ст.124 КПК України, не знаходить.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 484 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді п`ятнадцяти діб арешту.

Відповідно ст.75 КК України, з урахуванням ст.104 цього Кодексу, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Згідно з п.2 та п.3 ч.1 ст.76 КК, покласти на обвинуваченого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну свого місця проживання, навчання чи роботи. Умовою звільнення від відбування покарання є не вчинення протягом іспитового строку нового злочину, виконання покладених обов`язків.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через цей районний суд, протягом 30 днів з дня проголошення, і набирає законної сили: при не поданні скарги - після закінчення цього строку, у разі її подання та відмови у задоволенні - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження, а також направити службі у справах дітей Кегичівської та Нововодолазької райдержадміністрації, центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також педагогічному колективу Кегичівського ПТУ №60.

Суддя ОСОБА_1