АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1569/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/2652/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу прокурора на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 17 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м.Харкові, громадянин України, освіта неповна середня, не одружений, офіційно не працює, не зареєстрований, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий;
засуджений за ч.1 ст.121, із застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 2 березня 2015 року ОСОБА_7 за місцем свого фактичного мешкання вживав спиртні напої разом із своєю співмешканкою ОСОБА_9 . Близько 12 години того ж дня між ними виникла сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у обвинуваченого ОСОБА_7 з`явився умисел на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 взяв ніж та наніс ним потерпілій один удар в ліву частину живота спричинивши останній проникаюче колото-різане поранення живота, тобто тяжке тілесне ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Намагаючись зупинити ОСОБА_7 , потерпіла кинулась до нього, в результаті чого обвинувачений припинив свої протиправні дії.

Прокурор в апеляційній скарзі просив скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляцію, прокурор вказав, що вважає вказаний вирок необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Крім того, прокурор вважав, що оскільки справа розглянута у відсутності потерпілої, то порушені її права, передбачені КПК України.
Цей довід апеляції перевірено апеляційним судом.
Потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що вона була повідомлена про час та місце судового розгляду, але не була присутня в судовому засіданні з особистих причин, наполягає на тому, що її права судом першої інстанції не порушені, отже цей довід апеляційної скарги є безпідставним.
На думку прокурора судом необґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 положення ст.69 КК України, оскільки наведені у вироку обставини що пом`якшують покарання істотно не знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та не виключають можливості скоєння аналогічних злочинів обвинуваченим у майбутньому.
Крім того, в справі відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених підстав, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу, яка вважала за необхідне звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, так само як і кваліфікація дій обвинуваченого. Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скраги.
Доводи апеляції прокурора про відсутність технічного носія з аудіо записами судового провадження в суді першої інстанції, перевірені апеляційним судом.
Дійсно, в матеріалах справи знаходиться носій інформації, на якому з технічних причин відсутній звукозапис судових засідань.
Однак судом першої інстанції надано архівну копію звукозапису, а тому відсутні підстави вважати, що судом не виконано вимоги ст.107 КПК України.
Що ж стосується доводів апеляції про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального провадження та особі обвинуваченого, а також безпідставного застосування положень ст.69 КК України, то апеляційним судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при обґрунтування рішення про можливість призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК України, суд першої інстанції врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, крім того, враховано дані про особу винного, який раніше не судимий, вину визнав повністю, характеризується позитивно, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, працює, має постійне місце проживання, проживав у цивільному шлюбі з потерпілою.
Крім того в судовому засіданні апеляційного суду Харківської області потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що з обвинуваченим знаходиться у цивільному шлюбі 10 років, жодного разу до цього випадку обвинувачений не застосовував до неї силу, конфлікт виник в тому числі і з її вини, вона потребує його допомоги, у тому числі матеріальної, внаслідок спричинення тілесних ушкоджень її стан здоров`я не погіршився, а тому просить звільнити ОСОБА_7 від покарання.
З урахуванням такої позиції потерпілої та обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосувати до ОСОБА_7 положення ст.69 КК України, оскільки мета покарання виправлення та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого може бути досягнуто в більш короткий строк, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України
З урахуванням викладеного, враховуючи наведені обставини, які в сукупності з даними про особу обвинуваченого, його відношенням до скоєного, яке істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і відсутні підстави вважати, що призначене покарання є несправедливим через м`якість.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 17 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: