Справа № 592/8832/15-к
Провадження № 1-кс/592/2871/15
УХВАЛА

22 жовтня 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю прокурора відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_2 , за участю начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Сумського слідчого ізолятора управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_3 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми подання в. о. начальника СІЗО начальника арештного дому Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 , не санкціоноване головою Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 , про передачу заборонених для зберігання речей в дохід держави, -

В С Т А Н О В И В :

10.09.2015 року в. о. начальника СІЗО начальника арештного дому Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з поданням, не санкціонованим головою Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 , про передачу заборонених для зберігання речей в дохід держави, в якому він зазначив про те, що в. о. начальника СІЗО начальника арештного дому Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 , розглянув матеріали по факту виявлення та вилучення мобільного телефону Nokia під час проведення повного обшуку ув`язненого ОСОБА_6 , 1985 року народження, який прибув із ІТТ Сумського МВ УМВС України в Сумській області, встановив: 31.08.2015 року під час проведення повного обшуку, в приймальному відділенні установи, молодшим інспектором ВРіО старшим сержантом внутрішньої служби ОСОБА_7 в ув`язненого ОСОБА_6 , який прибув з ІТТ Сумського МВ УМВС України в Сумській області, виявлено та вилучено мобільний телефон Nokia , біло-сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , з акумуляторною батареєю, без зарядного пристрою, який він намагався пронести до зони, що охороняється, в сумці. Перевіркою встановлено, що перед проведенням повного обшуку в приймальному відділенні установи ув`язненому ОСОБА_6 було запропоновано здати всі заборонені речі та предмети, які він міг мати при собі, на що останній відповів, що заборонених речей та предметів у нього немає. Але під час проведення повного обшуку в ув`язненого ОСОБА_6 виявлено та вилучено мобільний телефон Nokia , який він намагався пронести до зони, що охороняється, в сумці. Зазначене вище підтверджується зібраними в ході перевірки доказами: протоколом особистого обшуку, рапортом молодшого інспектора ВРіО старшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_7 та іншими матеріалами перевірки. Згідно вимог п. 4.5. наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів ДКВС України ув`язненим та засудженим заборонено користуватися та зберігати при собі мобільний телефон. Згідно вимог п. 3 ст. 7 Закону України Про попереднє ув`язнення (із змінами, внесеними згідно із Законами № 312-XIV від 11.12.1998 року, № 3111-III від 07.03.2002 року) ув`язненим та засудженим заборонено мати при собі речі та предмети не дозволені для зберігання. На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 7 ст. 102, ч. 4 ст. 59 КВК України він просив вилучений мобільний телефон Nokia , біло-сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , з акумуляторною батареєю, під час проведення повного обшуку при прибутті із ІТТ Сумського МВ УМВС України в Сумській області в ув`язненого ОСОБА_6 , який він намагався пронести до зони, що охороняється, в сумці, підлягає передачі в дохід держави (вхідний № 29835 від 10.09.2015 року) (а. с. 3, 7) .

У відкритому судовому засіданні прокурор відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_2 категорично заперечував проти задоволення даного подання.

У відкритому судовому засіданні начальник відділу по контролю за виконанням судових рішень Сумського слідчого ізолятора управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_3 не наполягав на задоволенні даного подання.

Оголосивши подання в. о. начальника СІЗО начальника арештного дому Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 , не санкціоноване головою Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 , про передачу заборонених для зберігання речей в дохід держави, дослідивши документи додані до подання, вислухавши думку прокурора відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_2 , вислухавши думку начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Сумського слідчого ізолятора управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_3 , суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Із змісту п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України вбачається, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Із змісту ст. 539 КПК України вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособове згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318 380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання) , не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно абз. 2 ч. 7 ст. 102 КВК України зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.

Закону України Про попереднє ув`язнення № 3352-XII від 30.06.1993 року (із змінами і доповненнями) особи, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, підлягають обшуку, медичному огляду, дактилоскопуванню і фотографуванню; їх ознайомлюють з правами, обов`язками та вимогами режиму. Речі, які є при них, а також передачі і посилки, що надходять на їх ім`я, підлягають огляду, а листування перегляду. Їм забороняється мати при собі гроші та цінні речі, а також предмети, не дозволені для зберігання в місцях попереднього ув`язнення. Вилучені у них при доставленні в місця попереднього ув`язнення гроші зараховуються на їх особові рахунки, а цінні речі і предмети здаються на зберігання; гроші та цінні речі, одержані шляхом обману під час перебування в місцях попереднього ув`язнення або джерело одержання яких не встановлено, передаються в доход держави за мотивованою постановою начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором, копія якої приєднується до особової справи особи, яка тримається під вартою. Обшук співробітника кадрового складу розвідувального органу України, взятого під варту, та огляд його речей здійснюються тільки в присутності офіційних представників цього органу.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення п. п. 2, 3 розд. Порядок вилучення предметів, виробів, речей та продуктів харчування, придбаних незаконним шляхом, а також заборонених для зберігання і використання Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказ Міністерства юстиції України 29.12.2014 року № 2186/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2014 року за № 1656/26433, згідно яким у разі виявлення в посилках (передачах) і бандеролях грошей, цінних паперів і речей, а також предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, стосовно особи, яка намагалася передати їх засудженому, складається протокол про адміністративне правопорушення за статтею 188 Кодексу України про адміністративні правопорушення і негайно, але не пізніше трьох діб, вилучене здається ЧПНУ до бухгалтерії установи. Вилучене реєструється в журналі обліку грошей, цінних паперів і речей, вилучених у засуджених або при спробі їх доставки (додаток 13) . Рішення про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань. Якщо судом буде визнано недоцільним зарахування вилучених грошей, цінних паперів і речей у дохід держави, то гроші зараховуються на особовий рахунок засудженого, а цінні папери і речі здаються в бухгалтерію або на склад установи виконання покарань для зберігання і повертаються засудженому після відбуття ним строку покарання або його родичам за письмовою заявою засудженого. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол вилучення (додаток 14) . Вилучене реєструється в журналі обліку грошей, цінних паперів і речей, вилучених у засуджених або при спробі їх доставки (додаток 13) . Рішення про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань. У разі вилучення речей (наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, зброя тощо) , за зберігання яких передбачена кримінальна відповідальність, вони передаються до органів внутрішніх справ для прийняття рішення в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення абз. 4 п. 3 розд. III. Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказ Міністерства юстиції України 29.12.2014 року № 2186/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.12.2014 року за № 1656/26433, згідно якому засудженим забороняється: придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії за переліком предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено (додаток 6) .

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги положення додатку 6 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (пункт 3 розділу III) , в якому зазначений перелік предметів, виробів і речовин, зберігання і використання яких засудженими заборонено, в тому числі: радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери тощо) , друкарські машинки, розмножувальні прилади.

Згідно абз. абз. 1, 11 п/п 1.3 п. 1 гл. 1 розд. I Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.03.2013 року № 460/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.03.2013 року за № 445/22977, терміни, що застосовуються в цих Правилах, мають такі значення: ув`язнені особи, які тримаються під вартою на підставі ухвали слідчого судді (суду) , і засуджені, вироки щодо яких не набрали законної сили.

Згідно п/п 3.1 п. 3 гл. 3 розд. I Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.03.2013 року № 460/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.03.2013 року за № 445/22977, ув`язнені і засуджені, які тримаються в СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених ухвалою слідчого судді (суду) або вироком суду.

Згідно абз. абз. 1, 11 п/п 4.5 п. 4 гл. 4 розд. I Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.03.2013 року № 460/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.03.2013 року за № 445/22977, перелік продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, які забороняється передавати ув`язненим і засудженим, а також користуватися та зберігати при собі: радіоелектронні засоби, призначені для передавання чи приймання радіосигналів (радіостанції, комунікатори, мобільні телефони та зарядні пристрої до них, SIM-картки, скретч-картки поповнення рахунку мобільного зв`язку, пейджери, роутери тощо) , друкарські машинки, розмножувальні прилади та гарнітура до них.

Аналізуючи встановлені обставини справи, приведені нормативно-правові акти, які врегульовують вказані спірні правовідносини, прихожу до наступного висновку.

Отже: - оскільки слідчий суддя, прокурор, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, вимог інших актів законодавства, в силу ст. 9 КПК України; - оскільки слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України, в силу ст. 26 КПК України; - оскільки за клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію речей та предметів, які заборонено використовувати в колоніях, відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України, в силу ст. 102 КВК України; - оскільки цінні речі, джерело одержання яких не встановлено, передаються в доход держави, в силу ст. 7 Закону України Про попереднє ув`язнення ; - оскільки рішення про конфіскацію виявлених у засуджених речей та предметів, які заборонено використовувати в установах виконання покарань, приймає слідчий суддя за клопотанням адміністрації установи виконання покарань; - оскільки мобільні телефони є предметами, зберігання і використання яких засудженими заборонено, згідно Правилам внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України; - оскільки саме за клопотанням установи виконання покарань, не санкціонованим головою суду, а не за поданням установи виконання покарань, слідчий суддя уповноважений прийняти рішення саме про конфіскацію мобільних телефонів, а не про передачу їх в доход держави, відтак у задоволенні подання в. о. начальника СІЗО начальника арештного дому Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 , не санкціонованого головою Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 , про передачу заборонених для зберігання речей в дохід держави, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 63 Конституції України; ст. ст. 9, 26, 537, 539 КПК України; ст. 102 КВК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання в. о. начальника СІЗО начальника арештного дому Сумського слідчого ізолятору управління ДПтС України в Сумській області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 , не санкціоноване головою Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_5 , про передачу заборонених для зберігання речей в дохід держави, відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала суду щодо інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив судове рішення (ухвалу) .

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Слідчий суддя ОСОБА_1