Справа № 545/2766/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" вересня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава у режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження № 0001267 по обвинуваченню

ОСОБА_4 : ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Будьоновськ, Російської Федерації, з середньою освітою; не працюючого; не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого:

- 05.08.2009 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи засудженим і відбуваючи міру покарання в Божківській виправній колонії №16 з 25.03.2010 року, неодноразово порушував режим утримання, а 13.04.2015 року засуджений ОСОБА_4 був обґрунтовано поміщений начальником установи до приміщення камерного типу терміном на три місяці за порушення форми одягу та створення конфліктної ситуації.

Перебуваючи в приміщенні камерного типу, засуджений ОСОБА_4 продовжував злісно порушувати режим утримання. Після виходу з приміщення камерного типу даний засуджений вчинив злісну непокору вимогам представників адміністрації установи.

Так 02.09.2015 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито в категоричні формі, безпідставно, з особистих мотивів, відмовився виконати законну вимогу начальника відділення ОСОБА_5 а саме: приступити до чергування по благоустрою установи - прибирання спального приміщення згідно графіку чергувань, затвердженого начальником установи

Кримінальна відповідальність за вчинення злочину, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винним, передбачена ст. 391 КК України.

Будучи допитаними в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та підтвердив обставини скоєного, викладені в обвинувальному висновку.

Так, ОСОБА_4 пояснив суду, що дійсно неодноразово не виконував вимог адміністрації установи, 13.04.2015 року поміщений до приміщення камерного тип, а 02.09.2015 року відмовися виконувати вимогу начальника відділення ОСОБА_5 щодо прибирання згідно графіку чергувань, затвердженим начальником установи, оскільки це принижує його честь та гідність.

Також пояснив що жалкує лише про те що йому може бути збільшено терміпокарання та просив його сурово не карати. Не заперечував обмежети дослідження доказів,його допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують особу.

Суд переконавшись в тому, що всі учасники судового

провадження правильно розуміють фактичні обставини по справі, у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежує дослідження доказів допитом обвинуваченого щодо фактичних обставин по справі та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Суд вважає , що дії обвинуваченого за 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покараннякваліфіковані вірно.

Обставин, пом`якшуючих покарання згідно ст. 66 КК України, судом не виявлено.

Обствиною, що обтяжує покараннязгідно згідно ст. 67 КК є рецедив злочину.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбуває покарання в місцях позбавлення волі, характеризується негативно, має чисельні стягнення, заохочень не має, не працевлаштований, не одружений, не має утриманців, працездатний примусового лікування не потребує та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 391 КК України.

Враховуючи, що злочин скоєно під час відбування покарання по вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.08.2009 року, яким обвинуваченого засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, слід призначити покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.08.2009 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України , суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду 05.08.2009 року остаточно визначити покарання в виді 7 (сьоми) років 6(шости) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обраховувати з 22.01.2009 року.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1