Справа № 579/57/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2016 р. Слідчий суддя Кролевецького районного суду

Сумської області ОСОБА_1

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2

та осіб, які беруть участь

у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці Сумської області заяву засудженого ОСОБА_4 про звільненння з-під варти в порядку ч.5 ст.206 КПК України і ч.5 ст.72 КК України,-

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 13 січня 2016 року о 16 годині 43 хвилини звернувся із заявою на ім`я голови Кролевецького районного суду в порядку ч.4 ст.12, ч.3 та ч.5 ст.206 КПК України щодо звільнення його з-під варти згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року згідно якого він визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.3 ст.185 КК України та засуджений відповідно до ст.ст.70, 71 КК України до 10 років позбавлення волі.

За результатами розгляду його заяви він просить постановити ухвалу суду в порядку ч.5 ст.206 КПК України і норм ч.5 ст.72 КК України.

Для розгляду заяви засудженого ОСОБА_4 слідчим суддею в порядку ч.3 ст.35 КПК України визначений ОСОБА_1 .

Засуджений ОСОБА_4 заяву від 13 січня 2016 року мотивує наступним чином.

На даний час у Європейському суді з прав людини на заключній стадії комунікацій з Урядом України знаходиться його, ОСОБА_4 справа №20852/13 «Нечипоренко проти України» і Суд Уряду України направив вимогу надати пояснення по його заяві №20852/13 від 01 березня 2013 року про застосування до нього тортур, цензури, фальшування його особистих даних тощо у Сумському СІЗО через кримінальне обвинувачення та засудження.

Також через те, що він утримується з 26 серпня 2009 року у місцях попереднього ув`язнення, тобто у слідчих ізоляторах та ізоляторах тимчасового тримання постійно, тому на нього розповсюджується повністю з 24 грудня 2015 року дія норм ч.5 ст.72 КК України.

Згідно п.Д Розділу I і п.3 Розділу II Закону України №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, які передбачають порядок зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, він, ОСОБА_4 , відбув свій строк покарання, виходячи із того, що цей строк становить 12 років 8 місяців.

Під час упередженого, одностороннього розгляду трьох його заяв в порядку ст.206 КПК України по справі №579/28/16-к пр.№1-кс/579/4/16 з порушеннями вимог ст.ст.9, 11, 12, 23, 28, 206 КПК України за змовою слідчого судді ОСОБА_1 і начальника спецвідділу Сумського СІЗО ОСОБА_6 були відхилені всі його, ОСОБА_4 , та адвоката ОСОБА_7 клопотання про витребування матеріалів з метою винесення завідомо неправосудного рішення за незаконну винагороду, утворення корупційних зв`язків, хабар тощо.

Враховуючи також те, що судді ОСОБА_1 і ОСОБА_8 за вимогами ч.3 ст.35, п.4 ч.1 ст.75, ч.1 ст.76, ч.1 ст.80 КПК України зобов`язані були заявити самовідвід від участі у розгляді справи №579/28/16-к по його, ОСОБА_4 , заяві яку він подав в порядку ст.206 КПК України, як особа, яка утримується під вартою з 05 січня 2016 року по 15 січня 2016 року в ІТТ м.Кролевець.

Самовідвід суддів ОСОБА_1 і ОСОБА_8 пов`язаний з тим, що є протокол автоматизованого розподілу справ від 13.08.2015 року по справі за №579/1238/15-к провадження, який знаходиться у справі за №579/1369/15-к в томі №2 на а.с.52, яка була розглянута судом 04.12.2015 року по перегляду його вироку.

На даний час судді в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, вступаючи у змову з представниками спецвідділу і прокурорами при Пенітенціарній службі України, знаючи про те, що він подав скаргу до ЄМПЛ за №20852/13 і підриваючи авторитет судової влади і правосуддя в цілому, умисно по вказівці Апеляційного суду Сумської області перекручують Закон України за №838-VIII від 26.11.2015 року, який набрав чинності з 24.12.2015 року на свою користь.

В даному Законі України в п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» чітко зазначено «Цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду», а у п.Д Розділу I зазначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 свою заяву підтримав у повному обсязі і просить її задовольнити. Також він у судовому засіданні доповнив заяву, навівши факти незаконного тримання під вартою.

Захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 також заяву ОСОБА_4 підтримала у повному обсязі і просить її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні під час розгляду скарги заперечував щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 у повному обсязі.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та дослідивши письмові докази вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ч.4 ст.12 КПК України кожен, хто понад строк, передбачений цим Кодексом, тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений.

Згідно ч.3 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно ч.5 ст.206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) не перевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду;

На запит слідчого судді СІЗО м.Суми надані дві інформаційні довідки за №280 від 15.01.2016 року (а.с.29) і за №249 від 14.01.2016 року (а.с.6) із яких убачається, що ОСОБА_4 , 1976 року народження, заарештований 26 серпня 2009 року, до СІЗО прибув 13 вересня 2009 року, засуджений 28 грудня 2011 року вироком Апеляційного суду Сумської області за ст.187 ч.3, ст.15 ч.2, ст.194 ч.2, ст.185 ч .3, ст.70 ч.1. ст.71 ч.1 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року набрав законної сили 17 травня 2012 року. 14.08.2012 року направлений до Роменської ВК №56.

Отже, органом Державної установи яким є СІЗО м.Суми, якому законом надано право здійснювати тримання осіб під вартою, надана інформація згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року про те, що Нечипоренко на підставі судового рішення, яким є вирок Апеляційного суду Сумської області, який набрав законної сили 17 травня 2012 року, утримується під вартою з 26 серпня 2009 року.

Отже, слідчий суддя приходить висновку, що немає підстав звільнити з під варти засудженого ОСОБА_4 за приписами ч.3 і ч.5 ст.206 КПК України, оскільки не встановлено підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 незаконно утримується в установі для попереднього ув`язнення чи в установі виконання покарання.

Засуджений ОСОБА_4 також у заяві просить при постановлені ухвали застосувати Закон №838-VIII щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 28.12.2011 року в порядку, передбаченому ч.5 ст.72 КК ( в редакції від 26 листопада 2015 року).

Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрухунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч.1 ст.72 КК України.

При цьому питання територіальної підсудності клопотань про застосування вищевказаної норми Закону про кримінальну відповідальність до осіб, які відбувають призначене їм покарання, не врегульоване ні самою ч.5 ст.72 КК України ні ст.ст.537 та 539 КПК України, якими визначено процесуальний порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

У п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону №838 VIII визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «Суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок».

У зв`язку з правовою невизначеністю, щодо зазначеного питання, необхідно керуватися ч.6 ст.9 КПК України, яка передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Зважаючи на це та виходячи з засад законності та застосовуючи аналогію кримінального процесуального закону, стосовно вирішення питань підсудності клопотань за ч.5 ст.72 КК України, необхідно виходити з того, що заявлені клопотання в будь-якому випадку порушують питання про фактичне скорочення терміну призначеного судом покарання, що дає підстави вважати пом`якшенням покарання, а відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України щодо вирішення судом в порядку ч.3 ст.74 КК України питань про пом`якшення покарання із застосуванням ст.72 КК України відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України віднесено до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Отже і клопотання в порядку ч.5 ст.72 КК України щодо особи, яка відбуває призначене їй покарання, має розглядатися за такою ж територіальною підсудністю.

Так само має вирішуватись це питання й у випадку здійснення судового розгляду в порядку КПК 1960 року.

В даному випадку Кролевецький районний суд вирок відносно ОСОБА_4 не ухвалював, на території Кролевецького району в межах територіальної юрисдикції Кролевецького районного суду вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2011 року за яким засуджений ОСОБА_4 не виконується, а тому слідчий суддя не має повноважень щодо вирішення питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно заяви засудженого ОСОБА_4 від 13 січня 2016 року в порядку, передбаченому ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року).

Керуючись п.18 ч.1 ст.3, ч.3, ч.5 ст.206 КПК України, ч.5 ст.72 КК України,-

п о с т а н о в и в:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні заяви від 13 січня 2016 року про звільнення з-під варти в порядку ч.3 та ч.5 ст.206 КПК України на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції від 26 листопада 2015 року) щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1