Справа № 390/2077/15-к
Провадження № 1-кп/390/220/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2015 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кіровограді, громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
-10.07.2009 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі на строк 5 років,
що обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 14 год. 03 вересня 2015 року ОСОБА_5 , за попередньою змовою разом із ОСОБА_6 , прослідували до території дачного володіння АДРЕСА_4 , що на території Соколівської сільської ради, на своєму автомобілі ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, де маючи намір на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_4 , та діючи умисно, з корисливих спонукань, в цілях особистої наживи, впевнившись, що їхні дії ніким не будуть помічені, таємно здійснили крадіжку металевого брухту, який лежав на подвір`ї вищевказаного дачного володіння шляхом завантаження до свого автомобіля в кількості 200 кг, вартістю 3,40 грн. за 1 кг. З викраденим майном з місця вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зникли, розпорядившись останнім на власний розсуд, своїми діями заподіяли ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 680 грн..
О 16 год. 04 вересня 2015 року, продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , за попередньою змовою разом із ОСОБА_6 , прослідували до території дачного володіння № НОМЕР_2 по лінії № 2 в ДК «Геолог», що на території Соколівської сільської ради, на своєму автомобілі ВАЗ-2109, д.н. НОМЕР_1 , синього кольору, де маючи намір на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_4 та діючи умисно, з корисливих спонукань, в цілях особистої наживи, впевнившись, що їхні дії ніким не будуть помічені, таємно здійснили крадіжку металевого брухту, який лежав на подвір`ї вищевказаного дачного володіння шляхом завантаження до свого автомобіля в кількості 150 кг, вартістю 3,4 грн. за 1 кг. З викраденим майном з місця вчинення злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зникли, розпорядившись останнім на власний розсуд, своїми діями заподіяли ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 510 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.
22 жовтня 2015 року між обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_4 укладено угоди про примирення відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно із угодою обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та узгодив із потерпілим питання щодо призначення йому покарання у виді 1 рік позбавлення волі, із звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно із угодою обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та узгодив із потерпілим питання щодо призначення йому покарання у виді 2 років позбавлення волі, із звільненням від покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження вказаних угод про примирення.
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили затвердити вказані угоди.
Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоди про примирення, претензій до обвинувачених немає.
Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення між обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди, встановлені ст. 471 КПК України, та наслідки її невиконання.
Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цих угод, передбачені ч. 1 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.
Суд переконався, що укладення угод ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення між обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_4 , призначивши обвинуваченим узгоджене сторонами покарання.
Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
Затвердити угоди від 22 жовтня 2015 року про примирення між обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_4 ..
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Зобов`язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки. Зобов`язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

Суддя /підпис/
Згідно з оригіналом
Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1