Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1139/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

07.12.2015 року. м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 , перевіривши матеріали кримінального провадження №0002522 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.10.2015 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченої за ч.2 ст.307 КК України

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.10.2015 року затверджено угоду про визнання винуватості від 20.10.2015 року, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України і призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Вказаний вирок суду оскаржено заступником прокурора області, який в своїй апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченої просить скасувати вирок суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, мотивуючи тим, що суд першої інстанції при затвердженні угоди між прокурором та обвинуваченою залишив поза увагою той факт, що поширення наркоманії в суспільстві є досить серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя та здоров`я людей, розвиток суспільства в цілому. Відповідно, шляхом призначення надто м`якого покарання та звільненням від його відбування з випробуванням, судом створено умови для продовження ОСОБА_3 своєї злочинної діяльності та не забезпечено призначення справедливого покарання, що не відповідає інтересам суспільства. Вважає, що недотримання судом першої інстанції при ухвалені вироку стосовно ОСОБА_3 вимог п.п.1, 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ст. 9, ст. 370, п.п.1, 2 ч. 7 ст. 474 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як призвело до безпідставного застосування при призначенні покарання обвинуваченій вимог ст.ст.69, 75 КК України, як наслідок призначення їй надто м`якого покарання.
Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що прокурору необхідно відмовити у її прийнятті, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст.394 КПК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості,тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.307 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнала себе винною, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, шкода не завдана, потерпілі відсутні.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході судового розгляду 21.10.2015 року між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо укладення угоди про визнання винуватості за ч.2 ст.307 КК України, оскільки остання погодилась не розглядати кримінальне провадження по суті, визнала повністю себе винною, угода була затверджена в присутності захисника, при цьому остання стверджувала, що цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди.

Крім того, зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони, з урахуванням обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, погоджуються призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Так, з оскаржувального вироку вбачається, що затверджуючи угоду, суд першої інстанції правильно дотримався вимог діючого КПК України, провадження стосовно ОСОБА_3 виділив в окреме кримінальне провадження, провівши судове засідання з усіма учасника процесу, жоден з яких не відмовся від угоди.

Також, районний суд, не порушуючи будь-яких прав учасників судового процесу, на законних підставах вироком від 21.10.2015 року затвердив угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 , покарання за яким було тотожним укладеній угоді, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що прокурору необхідно відмовити у відкриті провадження, оскільки дане рішення не може бути оскаржене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі прокурора все зводиться до м`якості призначеного ОСОБА_3 покарання.

При цьому, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції, затверджуючи угоду, суворо дотримався визначеного покарання, яке було узгоджене в угоді між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 та не допустив зменшення строку в призначенні покарання, а тому прокурор, подаючи апеляційну скаргу не дотримався вимог п.2 ч.4 ст.394 КПК України, безпідставно подав дану апеляційну скаргу на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.10.2015 року, яка згідно ч.4 ст.399 КПК України оскарженню не підлягає.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що прокурор позбавлений можливості в своїй апеляційній скарзі ставити питання в частині м`якості призначеного ОСОБА_3 покарання за ст.69, 75 КК України, в зв`язку з тим, що 20.10.2015 року прокурор уклав угоду саме з призначенням обвинуваченій ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.69, 75 КК України, а тому відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та, керуючись ч.4 ст.399 КПК України

П О С Т А Н О В И Л А:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002522 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.10.2015 року щодо ОСОБА_3 , засудженої за ч.2 ст.307 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати прокурору, який подав апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2