Справа № 698/12/15-к
Провадження № 1-кп/698/48/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 р. смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Катеринопільського районного суду Черкаської області кримінальне провадження №0000334 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Катеринопіль, Черкаської області, зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з повною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, яка має на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , невійськовозобов`язаної, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 є потерпілою 4 категорії внаслідок аварії на ЧАЕС

у вчиненні злочину передбаченого ст. 291 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , 21.09.2014 року, близько 22 години 30 хвилин, керуючи технічно справним велосипедом, який не був обладнаний ліхтарем для їзди в темну пору доби, рухалася по правому краю проїжджої частини в смт. Катеринопіль по вул. Карла Маркса в напрямку смт. Єрки Катеринопільського району Черкаської області. Неподалік перехрестя з вул. Ворошилова, вона в результаті своєї самовпевненості, за обмеженої видимості проїжджої частини в напрямку руху, не помітила пішохода ОСОБА_12 , яка в порушення пункту 4.1 Правил дорожнього руху України, рухалась попутно руху транспортних засобів, тобто по цій же смузі руху по краю проїжджої частини, внаслідок чого здійснила наїзд на останню.

Від такого зіткнення ОСОБА_8 , впала на дорожнє покриття, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепа, забою головного мозку, крововиливів під м`які мозкові оболонки обох півкуль та мозочка, які згідно висновку судово-медичного експерта № 03-01/747/11 від 24.11.2014 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок даної дорожньо-транспортної ОСОБА_12 отримала вищезазначену черепно-мозкову травму та була в подальшому доставлена до Черкаської обласної лікарні, де 05.10.2014 року, померла. Між отриманою черепно-мозковою травмою та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Згідно з ч. 2 вказаної статті велосипедисти також належать до учасників дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 вказаного Закону учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Основні права і обов`язки велосипедистів визначені у ст. 19 Закону України «Про дорожній рух», згідно вимог якої особи, які керують велосипедами без двигунів, мають право їздити по спеціальних велосипедних доріжках, а в разі їх відсутності - по краю проїзної частини дороги, вулиці чи узбіччю. При цьому, вони зобов`язані використовувати технічно справні та належним чином обладнані велосипеди.

Відповідно до п. 6.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, в редакції чинній на час вчинення злочину, велосипедист має право керувати велосипедом, який обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, позаду - червоного. Для руху в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на велосипеді повинен бути встановлений та увімкнений ліхтар (фара).

Згідно п. 6.6 п.п. «а» даних Правил велосипедисту забороняється керувати велосипедом з несправним гальмом, звуковим сигналом, а в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості - з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів.

Таким чином, порушення ОСОБА_8 , вказаних Правил дорожнього руху України та Закону України „Про дорожній рух" України перебуває в прямому причинному зв`язку із вчиненням даної пригоди та наслідками які настали, а саме смертю ОСОБА_12 .

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 , вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала, повністю, а також визнала цивільний позов потерпілої, вищезазначені обставини підтвердила та детально і послідовно пояснила, що вона дійсно 21.09.2014 року, в смт. Катеринопіль, близько 22 години 30 хвилин, керувала старим, але справним велосипедом і рухалась з гори по правому краю проїжджої частини в напрямку смт. Єрки. В той час на вулиці було темно, дорога не освітлювалась і нічого не було видно, а велосипед не був обладнаний ліхтарем для їзди в темну пору доби. Разом з тим будучи обізнаною з даною місцевістю та дорожнім покриттям, виходячи з того що цією дорогою їздила часто, продовжувала рух, при цьому застосовуючи незначне гальмування. В якийсь момент вона відчула удар велосипеда в якусь перешкоду після якого упала з велосипеда. Потім вона почула розмову дівчини яка розмовляла російською мовою та помітила двох дівчат які сиділи на бордюрі, а також відчутно було запах алкоголю. Після чого прибув автомобіль «швидкої допомоги» та працівники міліції, а вона пішла додому.

Свою винність у вчиненому ОСОБА_8 , визнала повністю, та щиро розкаялася, пояснила, що зробила для себе відповідні висновки, зазначила, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні, згодна повністю, фактичні обставини справи не оспорювала, та просила не позбавляти її волі при цьому взяти до уваги факт перебування на її утриманні неповнолітнього сина її бажання допомогти ОСОБА_12 , після того, як остання перебувала в Катеринопільський центральній районній лікарні, в зв`язку з чим вона приходила до цього закладу і надавала посильну допомогу. Також обвинувачена просить врахувати відсутність у неї на даний роботи і її намір відшкодувати шкоду в подальшому після її визначення судовим рішенням, при цьому пославшись на те що вона намагалась надати частину коштів і до розгляду справи в суді потерпілій стороні, однак по телефону отримувала від них погрози в свою адресу, а тому побоюючись цих погроз не змогла зустрітися з ними. ОСОБА_8 , просила врахувати, що вона особисто зверталася до чоловіка та матері ОСОБА_12 , по телефону і вони з розумінням віднеслись до неї та визнавали, що і вона в цій ситуації постраждала, а також послалася, що після даної пригоди у неї погіршився стан здоров`я, вона стала знервована, втратила сон і не може позбутися спогадів про загиблу дівчину.

Дані показання ОСОБА_8 , є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Представник потерпілого ОСОБА_10 , в судовому засіданні з посиланням на те що обвинувачена за тривалий час, який минув з дня вчинення нею злочину, не вжила заходів для відшкодування шкоди потерпілому просять для ОСОБА_8 , визначити покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі.

За згодою учасників судового провадження, у відповідності вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, положення якої роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченої, а також у згідно до вимог ст. 349 ч. 4 КПК України здійснено допит обвинуваченої.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого їй діяння, яке виразились у порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель ОСОБА_12 доведена повністю. Дане діяння є кримінальними правопорушенням (злочином) і містить склад за який передбачена відповідальність ст. 291 КК України, а саме порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило загибель людини.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_8 - за ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель людини.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд з урахуванням її критичної оцінки вчиненого нею діяння шляхом визнання вини і беручи до уваги її готовність нести за вчинене кримінальну відповідальність, визнає щире каяття обвинуваченої.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що ОСОБА_8 , вчинила даний злочин без обтяжуючих вину обставин, дані особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, є працездатною особою, однак навіть частково завдану шкоду потерпілому не відшкодувала, суд приходить до висновку, що підстав для призначення їй покарання у межах мінімальних санкцій 291 КК України, не має, а також відсутні підстави для застосування ст. 69 КК України.

Суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання, за вчинення злочину, передбаченого ст. 291 КК України у виді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією даної статті.

Разом з тим беручи до уваги щире каяття обвинуваченої ОСОБА_8 , її намір працевлаштуватися та відшкодувати завдану шкоду потерпілій, враховуючи, що вона раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітнього сина, є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, та враховуючи що даний злочин вчинено за необережної форми вини, відсутність обтяжуючих вину обставин, з урахуванням конкретних обставин справи за яких в діях ОСОБА_12 , вбачається порушення правил дорожнього руху, що також сприяло виникненню даної дорожньо - транспортної пригоди суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і тому до неї можливо застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до ст.ст. 1166 ч. 1 та 1167 ч. 1 Цивільного кодексу України є законним та підлягає задоволенню у повному розмірі заявлений та уточнений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов, оскільки з досліджених судом матеріалів справи встановлено, що розмір заподіяної їй майнової шкоди, що полягала у витратах на лікування доньки ОСОБА_12 , які складають 8787,79 грн., витрати на судово-медичні послуги складають 985,89 грн., витрати на пальне для поїздок до лікувальних закладів складають 799, 84 грн., витрати на підготовку тіла загиблої ОСОБА_12 , для відправки на територію Російської Федерації складають 8110 грн., пов`язані з цим послуги нотаріуса складають 170 грн., доставка тіла загиблої на територію Російської Федерації в м. Калінінград складає 914 доларів США., що на момент розгляду справи із урахуванням курсу обміну валют становить суму 21387, 60 грн., та витрат на поховання в м. Калінінград у сумі 64820 російських рублів, що становить на час розгляду справи відповідно до довідки курсу валют 17102,90 грн. Враховуючи, що вказані збитки підтверджуються відповідними документами, суд визнає позовні вимоги в цій частині законними та обґрунтованими.

З урахуванням ступеня, глибини та тривалості моральних страждань потерпілої ОСОБА_13 , та заподіяної непоправної психологічної травми пов`язаної з втратою доньки, змін звичайного способу її життя, а також враховуючи необережну форму вини обвинуваченої ОСОБА_8 , по відношенню до тяжких наслідків злочину у виді смерті ОСОБА_12 , та враховуючи майновий стан обвинуваченої, принципи розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 53000 грн., заподіяної злочином також підлягають задоволенню.

Долю речових доказів суд визначає відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Суд вважає, що речові докази: велосипед переданий на зберігання до кімнати речових доказів Катеринопільського РВ УМВС України в Черкаській області, відповідно до квитанції № 71, підлягає поверненню законному власнику ОСОБА_8 , а жіноча сережка з жовтого металу, яка відповідно до зберігальної розписки від 11.10.2014 року передана на зберігання ОСОБА_14 , підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_13 , а уламки скляної пляшки передані на зберігання до кімнати речових доказів Катеринопільського РВ УМВС України в Черкаській області, відповідно до квитанції № 70, підлягають знищенню, як такі що не представляють цінності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_8 , на користь держави до Державного бюджету України 196 грн. 56 коп., (сто дев`яносто шість гривень) 56 копійок процесуальних витрат, за проведення судово - автотехнічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України і призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язавши ОСОБА_8 , повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 в рахунок заподіяної злочином матеріальної шкоди 57344,07 грн., (п`ятдесят сім тисяч триста сорок чотири гривень) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 53000 грн. (п`ятдесят три тисячі гривень), а всього 113344,07грн., (сто тринадцять тисяч триста сорок чотири гривень) 07коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 196 грн. 56 коп., (сто дев`яносто шість гривень) на залучення експертів, які проводили судово - автотехнічну експертизу.
Речові докази: велосипед, що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Катеринопільського РВ УМВС України в Черкаській області, відповідно до квитанції № 71, повернути законному власнику ОСОБА_8 , а уламки скляної пляшки передані на зберігання, відповідно до квитанції № 70 знищити.

Жіночу сережку з жовтого металу, яка відповідно до зберігальної розписки від 11.10.2014 року передана на зберігання ОСОБА_14 , повернути потерпілій ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд Черкаської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1