Ухвала іменем україни 24 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001369 від
29 березня 2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останнього разу за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2006 року за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, звільненого умовно-достроково на невідбутий термін 6 місяців 2 дні,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу вказаного суду щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку захисника, доводи апеляційних скарг сторони захисту належним чином не були перевірені судом апеляційної інстанції, чим порушено вимоги ст. 417 КПК.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , наводячи доводи аналогічні доводам захисника, вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 417 КПК та просить вказане судове рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону.
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2014 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 186 КК на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 186 КК на строк 4 роки 6 місяців; а також за ч. 2 ст. 357 КК до покарання у виді арешту на строк 2 місяці.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання за попереднім вироком і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Вирішено питання про стягнення судових витрат та про долю речових доказів.
Вказаним вироком також засуджено ОСОБА_8 судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Згідно звироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він у 2014 році у м. Хмельницькому відкрито викрав чуже майно за таких обставин:
- 29 березня приблизно о 12.00 год. в стані алкогольного сп`яніння з квартири АДРЕСА_2 належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 1899,53грн;
- 30 березня приблизно о 20.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_10 неподалік автостанції № 3 по вул. Примакова, застосувавши насильство, яке не було небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , відкрито викрали належне останньому майно на загальну суму 1510 грн.
Крім того, за вищевказаних обставин ОСОБА_6 заволодів паспортом потерпілого ОСОБА_11 .
Апеляційний суд під час розгляду справи за апеляційними скаргами захисту вирок міськрайонного суду залишив без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які кожен окремо підтримали касаційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню на таких підставах.

Під час перевірки матеріалів було встановлено, що за встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, висновок цього суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_6 у відкритому викраденні майна, а також вчиненні грабежу, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб та у незаконному заволодінні паспортом, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах і є правильним.
З огляду на матеріали кримінального провадження, доводи касаційних скарг про відсутність ознак попередньої змови між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі дії ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 186КК кваліфіковано правильно.
Колегія суддів касаційного суду вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про визнання протоколу огляду квартири ОСОБА_12 недопустимим є законним та таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Разом з тим, доводи касаційних скарг про те, що апеляційний суд не дав оцінки іншим доказам, отриманих на підставі вищезазначеного недопустимого доказу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що цей суд, повно й об`єктивно дослідивши всі наявні у кримінальному провадженні докази, належним чином оцінив їх у сукупності та прийняв рішення, яке відповідає вимогам ст. 417 КПК.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування або зміни судових рішень, не виявлено.

Враховуючи викладене і керуючись статтями 433, 436-438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги останнього та захисника ОСОБА_13 без задоволення.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2