У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

Справа № 1102/464/2012
Провадження № 1-кс/384/1/2016
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що 01 червня 2012 року близько 22 години 30 хвилин в смт. Вільшанка Кіровоградської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 з метою з`ясувати стосунки з останнім. Знаходячись в приміщенні житлового будинку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на підставі особистих неприязних стосунків, реалізовуючи умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_6 удари кулаками в обличчя, в результаті чого ОСОБА_6 впав на підлогу. Після цього ОСОБА_4 продовжив бити його ногами в передню та бокову частину грудної клітини, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: кровопідтечі /5/ і ссадна /1/ в області обличчя, кровопідтечі /3/ в області лівої верхньої кінцівки, кровопідтечі /6/ в області правої верхньої кінцівки, кровопідтечі /2/ в області правого бедра, закритого перелому грудини у верхній третині з крововиливом в навколишні м`які тканини, закритого перелому з крововиливом в навколишні м`які тканини, шостого ребра по лівій біля грудинної лінії, першого, другого, третього, четвертого, п`ятого, шостого ребра по лівій середній ключичній лінії, шостого, сьомого, восьмою, дев`ятого ребра по лівій передній підмишечній лінії, першого, другого, третього, четвертого, п`ятого ребер по правій середній ключичній лінії, четвертого, шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого ребра по правій передній підмишечній лінії, які в сукупності у живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Наслідком отриманих тілесних ушкоджень став травматичний шок, розвиток якого привів до смерті ОСОБА_6 .
За фактом умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , що спричинило смерть останнього, СВ Вільшанського РВ УМВС 05.06.12 року порушена кримінальна справа №18-3897 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
05 червня 2012 року ОСОБА_4 в порядку ст. 115 КПК України, було затримано, а 07 червня 2012 року ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст . 121 КК України.
14 червня 2012 року відповідно до постанови Вільшанського районного суду до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
30 липня 2012 року кримінальна справа №18-3897 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до постанови Добровеличківського районного суду на підставі ст.281 КПК України в редакції 1960 року справу направлено прокурору Вільшанського району для проведення додаткового розслідування, міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 залишено тримання під вартою.
Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України складено та вручено підозрюваному 13 січня 2016 року. Строки досудового розслідування 13 січня 2016 року керівником Новоукраїнської місцевої прокуратури продовжено до трьох місяців, тобто до 13 лютого 2016 року. У клопотанні вказує, що необхідно дослідити та перевірити всі доводи підозрюваного, допитати свідків учасників слідчої дії відтворення обстановки та обставин події, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , щодо обставин проведення відтворення; допитати судово-медичного експерта ОСОБА_9 на предмет виявлення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 та дати їх утворення; провести судово-психологічну експертизу по результатам слідчих дій з підозрюваним ОСОБА_4 ; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Зазаначає, що відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному правопорушенні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, та за аналогічні злочини проти життя та здоров`я особи, під час судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції незаконно впливав на свідка ОСОБА_10 та схиляв останнього до дачі неправдивих показів; підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років. Вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам. У зв"язку з наведеним, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до трьох місяців, тобто до 13 лютого 2016 року. Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав повністю, просив продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .. Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився давати пояснення. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначив, що на його утриманні є матір, яка в даний час потребує його допомоги. Дослідивши матеріали, які надійшли з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, заслухавши пояснення захисника, з`ясувавши думку прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 9 ст. 156 КПК України від 1960 року, при поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців. Відповідно до п. 9 Розділу XI КПК України від 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п. 11 Розділу XI КПК України від 2012 року кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 12 Розділу XI КПК України від 2012 року розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Згідно вимог ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а згідно ч.4 цієї ж норми закону слідчий суддя зобов`язаний розглянути таке клопотання до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Як вбачається із наданих до суду матеріалів, вказана кримінальна справа, щодо ОСОБА_4 розглядалася в порядку КПК України, в редакції 1960 року.
Поряд з цим, відповідно до ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2015 року (за правилами КПК України 1960 року) вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2013 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121 КК України був скасований, а справа була направлена на новий судовий розгляд. Міру запобіжного заходу залишено взяття під варту. Згідно з постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, направлено прокурору Вільшанського району Кіровоградської області для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід ОСОБА_4 тримання під вартою, залишено без змін. Таким чином, суд визначив, що на час проведення додаткового розслідування ОСОБА_4 має перебувати під вартою, і не знайшов достатніх підстав для заміни йому запобіжного заходу на інший, більш м`який. Більш того, відповідно до ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року слідує, що справа відносно ОСОБА_4 повернута прокурору на додаткове розслідування не у зв`язку з відсутністю доказів про доведеність його винуватості, а з причин неправильності та неповноти досудового слідства. Отже, обґрунтовуючи клопотання, прокурор правильно послався на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , оскільки підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, який за обставинами цієї справи не був надмірним, з урахуванням даних про його особу та того, що в минулому він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Факт тривалого перебування ОСОБА_4 під вартою обґрунтовується серйозністю і тяжкістю висунутої проти нього підозри і встановлення ризиків переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на свідків, вчиненням інших кримінальних правопорушень. Наведене також свідчить про неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання або домашній арешт. Перебування матері підозрюваного на його утриманні не підтверджується належними доказами. Водночас, при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує його вік та стан здоров`я, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він підозрюється, а також, що підозрюваний офіційно не займається суспільно корисною працею. З огляду на викладене, приходжу до переконливого висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, продовживши строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до трьох місяців, а саме до 19 год. 30 хв. 13 лютого 2016 року, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків. Разом з цим, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін обвинувачення і захисту, а також обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, яким аналіз дано вище, приходжу до висновку, що при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , відповідно до п.п.1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України слідчий суддя, -
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до трьох місяців, тобто до 19 год. 30 хв. 13 лютого 2016 року.
Строк дії ухвали визначити до 19 год. 30 хв. 13 лютого 2016 року.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1