Подільський районний суд міста Києва
Провадження №
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003105 від 07.05.2014 року, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Харкова, українця, громадянина України,
з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого,
зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , проживаючого
в АДРЕСА_2 , реєстраційний
номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судимого:
- 28.02.2008 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309,
ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим
строком на 2 роки, постановою цього ж суду від 15.07.2008 року
іспитовий строк скасований, направлений для відбуття покарання;
- 10.03.2009 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309,
ст.71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі;
- 14.03.2012 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва
за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі,
звільнений з місць позбавлення волі 28.11.2013 року у зв`язку з
відбуттям строку покарання,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
07.05.2014 року приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 умисно, з корисливих спонукань, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, направлену на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням на територію володіння магазину. Реалізуючи свій злочинний намір, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 проник через паркан на територію магазину, що належить ОСОБА_8 , по АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав повітроохолоджувач вартістю 18000 гривень, який належить потерпілому. Даний повітроохолоджувач він через паркан передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, тим самим спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному злочині не визнав та показав, що весною 2014 року приблизно о 10 ранку приїхав на роботу по вул. Вишгородській в м. Києві, звідки через нетривалий час направився до свого знайомого на вул. Галицьку в м. Києві. Чекаючи його там, зустрів раніше знайому особу на ім`я ОСОБА_9 , який запитавши про прийомний пункт металобрухту, запропонував йому допомогти здати якусь річ. Він погодився. Після цього, вони направились до території лікарні, яка прилягає до кафе, де він (обвинувачений) залишився чекати біля паркану, а ОСОБА_9 пішов в середину. Згодом, ОСОБА_9 через паркан передав йому повітроохолоджувач та запропонував піти до прийомного пункту металобрухту, щоб здати його та поділити кошти, з приводу чого він не заперечував. Після цього вони занесли повітроохолоджувач до приймального пункту металобрухту, але у зв`язку з відсутністю коштів, їм сказали підійти пізніше. Близько о 12 годині, підійшовши за грошима, він був затриманий. Про те, що повітроохолоджувач виявився краденим йому не було відомо, оскільки ОСОБА_9 про це не повідомляв.

Але, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінуємого йому злочину повністю підтверджується наступними доказами, які містяться у кримінальному провадженні:
- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , який є власником магазину по АДРЕСА_3 , про те, що 07.05.2014 року йому зателефонував його працівник ОСОБА_10 та повідомив про викрадення повітроохолоджувача. Приїхавши до свого магазину, вони з ОСОБА_10 підійшли до пункту прийому металобрухту та побачили там викрадений повітроохолоджувач. Приймальник металобрухту повідомив, що його принесли двоє осіб, які мають прийти пізніше за грошима. Згодом ОСОБА_10 повідомив, що з`явився хлопець, який викрав повітроохолоджувач. У зв`язку з цим він був затриманий. Також ОСОБА_8 додав, що його працівник йому розповідав про те, що бачив даного хлопця за декілька днів до крадіжки, який заходив у двір магазину, проте, помітивши ОСОБА_10 , втік;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 07.05.2014 року приблизно о 9 год. 30 хв. прийшов на роботу по АДРЕСА_3 . В цей час він побачив як незнайомий йому чоловік ходив біля паркану. Спостерігаючи за ним, побачив як цей чоловік, який являється обвинуваченим, перекидав через паркан металобрухт, а потім через нього переліз сам. Неподалік паркану також знаходився інший незнайомий йому чоловік, який ніяких дій не робив. Потім вони перенесли дану річ до прийому металобрухту та, поклавши її поруч, переговоривши з приймальником, пішли. Після цього, свідок, з`ясувавши, що вони принесли належний його роботодавцю ОСОБА_8 повітроохолоджувач, зателефонував останньому та повідомив про дане викрадення. ОСОБА_8 відразу приїхав і вони, переговоривши з приймальником металобрухту, дізналися, що ці чоловіки мають незабаром прийти за грошима. Коли ці особи прийшли, ОСОБА_8 і він затримали обвинуваченого та викликали працівників міліції. Також свідок повідомив, що бачив обвинуваченого за день до крадіжки, 06.05.2014 року, який вже тоді був на території магазину, але, помітивши його, втік;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який розповів, що в травні 2014 року працював у пункті прийому металобрухту. В той день ОСОБА_7 з іншим невідомим йому чоловіком принесли якесь «залізо». Додав, що цей інший чоловік раніше підходив та повідомив, що у нього є запчастина від холодильника чи кондиціонера і він має намір її здати як металобрухт. Свідок погодився, щоб він її приніс. Пізніше цей чоловік приніс її з ОСОБА_7 , але потім приїхав потерпілий та обвинуваченого було затримано;
- протоколом прийняття заяви про вчинення крадіжки від 07.05.2014 року, яку подав ОСОБА_8 ;
- протоколами огляду місця події від 07.05.2014 року, з яких вбачається, що на території магазину по АДРЕСА_3 повітроохолоджувач відсутній та його виявлено біля пункту прийому вторинної сировини;
- іншими доказами в їх сукупності.

Прокурором дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого правильною.

Слід зазначити, що, аналізуючи показання обвинуваченого, які він дав в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що вони суперечать матеріалам кримінального провадження. У зв`язку з цим суд критично оцінює показання обвинуваченого, надаючи перевагу показанням потерпілого та свідка ОСОБА_11 , які є послідовними та за своєю суттю цілком узгоджуються з дослідженими матеріалами кримінального провадження.
Так, як зазначалось вище, під час допиту у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він допоміг раніше знайомій йому особі здати до пункту прийому металобрухту повітроохолоджувач. Цю річ, зазначена особа передала йому через паркан з території кафе і вони вдвох віднесли її до пункту прийому металобрухту. Про те, що повітрооходожувач був викрадений він нічого не знав та про вчинення даного злочину з цією особою не домовлявся. Але такі його показання повністю спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 , який чітко вказав, що бачив обвинуваченого на території магазину та саме останній перекидав через паркан повітроохолоджувач, а потім через нього переліз сам. Потім з незнайомою свідкові особою обвинувачений переніс дану річ до прийому металобрухту. При цьому свідок додав, що бачив обвинуваченого за день до крадіжки на території магазину, який, помітивши його (свідка), втік. Тобто з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_7 вчинив умисні, активні дії щодо викрадення повітроохолоджувача, розуміючи їх протиправність. Зокрема, обвинувачений заздалегідь знав де знаходиться повітроохолоджувач і яким чином охороняється, оскільки встановлено, що за день до вчинення злочину свідок бачив його на території магазину біля паркану, звідки, він уникаючи спілкування з будь-ким, намагаючись бути непоміченим, втік. Про те, що ОСОБА_11 бачив обвинуваченого на території магазину за день до вчинення злочину та в момент крадіжки повітроохолоджувача підтвердив потерпілий ОСОБА_8 , якому про ці обставини відразу повідомив свідок.

Отже, в показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 має місце невідповідність встановленим обставинам у кримінальному провадженні, що свідчить про його нещирість та намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Крім того, суд не погоджується з доводами захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Так, захисник зазначив, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було у встановленому законом порядку визначено вартість викраденого майна, а тому, на його думку, обвинувачений має бути виправданий.
Суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_13 за ч.3 ст. 185 КК України виходить з того, що в своїх показаннях потерпілий зазначив, що на момент вчинення злочину викрадений у нього повітроохолоджувач був у робочому стані, при цьому за два роки до його викрадення він придбав його за 1500 євро.
Згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.05.2014 року, тобто на час скоєння крадіжки, 1500 євро становили 24360, 00 грн., а відповідно до наданої роздруківки з інтернет-сайту вартість аналогічного повітроохолоджувача становила 18000, 00 грн.
Проте враховуючи, що відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України визначити вартість викраденого майна не представилось можливим, а підстав не довіряти показанням потерпілого у суду немає, враховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, а також те, що, розглядаючи провадження в межах висунутого обвинувачення, не можна погіршувати становище обвинуваченого, суд виходить з мінімальної оцінки вартості цього майна, тобто 18000, 00 грн.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому злочину повністю доводиться зібраними доказами. Будь-яких даних, які б спростовували непричетність ОСОБА_7 до скоєння крадіжки під час судового розгляду не здобуто.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований.
За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також думку учасників судового провадження, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитись у відповідності до вимог ст.100 КПК України. Процесуальні витрати на залучення експертів суд, відповідно до ст.124 КПК України, відшкодовує за рахунок обвинуваченого. Цивільний позов не заявлений.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання по цій статті у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Речові докази: повітроохолоджувач залишити у потерпілого ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 49, 14 грн.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Термін відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, тобто з 24.08.2014 року.
На вирок до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб із моменту проголошення вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1