Є. у. н. с. 512/1141/14-к
Провадження № 1-кс/512/2/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2015 р. Слідчий суддя Савранського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю скаржника ОСОБА_3 , старшого прокурора прокуратури Савранського району Одеської області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 від 03.11.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000047 від 18.02.2013 року,-

В С Т А Н О В И В :
17.12.2014р. до суду звернувся ОСОБА_3 із скаргою на постанову слідчого СВ Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 від 03.11.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000047 від 18.02.2013 року.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_3 зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 2 КПК України. Слідчим не надано належної оцінки діям ОСОБА_6 , не проведено перевірки господарської діяльності підприємства, керівником якого є ОСОБА_7 ..

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 , вимоги скарги підтримав, з посиланням на викладені у ній обставини.

Старший прокурор прокуратури Савранського району ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила та пояснила, що всі дії слідчий спрямував, щоб установити в діях ОСОБА_6 склад злочину передбачений ст. 209 КК України. Ніякого складу кримінального правопорушення слідчий не виявив, а тому прокурор вважає, що провадження закрито з обґрунтованих підстав. Просила оскаржувану постанову залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Ознайомившись із матеріалами скарги, кримінальним провадженням № 0000047 від 18.02.2013 року, заслухавши пояснення учасників судового процесу, слідчий суддя установив наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 13.10.2008р. підприємцями Савранського району ОСОБА_8 і ОСОБА_7 створено ТОВ «Південний Буг ВВ», з метою створення якого було придбано Савранський кооперативний ринок, 20.11.2008р. за 1 млн. грн..

Для придбання ринку ОСОБА_8 було позичено у ОСОБА_6 79500 дол. США і 145 тис. грн.. З цього приводу 03.11.2008р. ОСОБА_8 в присутності свідків було надано розписку ОСОБА_6 на вказану суму. В подальшому, після значного підвищення курсу долара по відношенню до української гривні ОСОБА_6 було запропоновано ОСОБА_8 надати розписку на ту саму суму, тільки виключно в доларах США. 03.08.2009р. ОСОБА_8 надана ОСОБА_6 розписка на суму 97625 дол. США, що відповідало раніше отриманій сумі на час отримання коштів ОСОБА_8 , тобто на 20.11.2008 року.

В подальшому між засновниками ТОВ «Південний Буг ВВ» ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виникла суперечка щодо порядку ведення господарської діяльності і боргових відносин.

Для повернення коштів, позичених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 звернувся до Савранського районного суду, надавши розписку від 03.11.2008р. з метою повернення боргу. В свою чергу ОСОБА_8 вказану розписку визнав і погодився повернути борг, який складає 780023грн.. З цього приводу 24.02.2012р. Савранським районним судом винесено рішення , яке на даний час виконується ОСОБА_8 ..

В подальшому ОСОБА_6 повторно звернувся до Савранського районного суду з цивільним позовом до ОСОБА_8 про стягнення боргу в сумі 780023грн. в підтвердження якого надав другу розписку написану ОСОБА_8 03.08.2009р.. Вказаний позов ОСОБА_6 не був задоволений, так як в судовому засіданні з`ясувалося, що мова у розписці іде про той самий борг, з приводу якого вже існує судове рішення (а. м. кп. 43).

Вважаючи, що в діях ОСОБА_6 , який знав, що розписка від 03.08.2009р. є аналогічною розписці від 03.11.2008р. і бажаючи незаконно заволодіти майном ОСОБА_8 звернувся вдруге до суду, наявний склад злочину, останній надав заяву до Савранського РВ про вирішення питання відносно ОСОБА_6 в порядку ст. 97 КПК України.

По вищевказаній заяві ОСОБА_8 неодноразово кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закривалося за відсутністі в його діях складів злочинів, передбачених ст.ст. 190, 209, 358, 383 КК України, оскільки спроба повторно отримати з ОСОБА_8 кошти не може розглядатись як шахрайство, тому, що вказаний склад злочину передбачає добровільну передачу потерпілим майна винній особі. До того ж безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства (а. м. кп. 24; 27; 29; 33; 35; 37; 47; 125-126; 135-136; 177-179; 188-189; 222-224).

Також, під час проведення досудового розслідування за заявами ОСОБА_8 та його представника, адвоката ОСОБА_3 щодо наявності в діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ст. 209 КК України, слідчим неодноразово до слідчого відділу викликались ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які відмовлялися надавати будь-які свідчення, керуючись ст. 63 Конституції України (а. м. кп. 214-216; 217-219; 236-238). В ході проведення досудового розслідування ніяких нових важливих обставин вказаної події, з`ясувати не вдалось, встановити нових свідків, очевидців не представилось можливим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому слід зазначити, що у відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий при прийнятті та складанні постанови мотивував обставини, викладені у зверненнях ОСОБА_3 з посиланням на норми законодавства, процесуальний закон.

Слідчим перевірено доводи заявника та встановлено, що відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 5 від 15.04.2005р. «Про практику застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом» обов`язковою умовою, за якої настає відповідальність за легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, є одержання таких доходів унаслідок вчинення визначеного у п. 1 примітки до ст. 209 КК України суспільно небезпечного протиправного діяння (далі - предикатне діяння).

Пунктом 11 вказаної постанови зазначено, що притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 209 КК України можливе як за умови, що факт одержання нею коштів або іншого майна внаслідок вчинення предикатного діяння встановлено судом у відповідних процесуальних документах (вироку чи постановах, ухвалах про звільнення від кримінальної відповідальності, про закриття справи з нереабілітуючих підстав тощо), так і в разі, коли вона не притягувалася до кримінальної відповідальності за предикатне діяння. В останньому випадку особа одночасно притягується до кримінальної відповідальності за предикатний злочин та за легалізацію (відмивання) коштів або іншого майна, одержаних унаслідок його вчинення, тобто за сукупністю цих злочинів, оскільки вона усвідомлює, що вчиняє легалізацію таких коштів (майна).

Відповідно слідчим під час досудового розслідування не встановлено фактів та обставин, які вказували б на те, що ОСОБА_6 скоїв предикатне діяння і як наслідок, злочин передбачений ст. 209 КК України.

Слідчий суддя вважає, що слідчий СВ Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 в достатній мірі зібрав і дослідив докази виніс обґрунтовану постанову про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень.

За таких обставин,підстав для скасування постанови слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст. 190; 209; 355; 358 КК України, ст.ст. 9; 26; 91-92; 303 307; 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Савранського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5 від 03.11.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000047 від 18.02.2013 року відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом 5 діб, з дня її проголошення.

Слідчий суддя
Савранського районного суду ОСОБА_1