Справа № 372/940/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1048/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 26.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
26 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

представника потерпілих ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та представника потерпілих ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2015 року, яким-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Українки Обухівськогого району Київської області, українця,громадянина України, не одруженого,не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.02.2014 року Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 850

гривень, який сплачено,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_9 залишено тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.

Час відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 11 грудня 2014 року.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 у відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 50000 тобто по 25 000 на кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 393 грн.38 коп. на користь держави за проведення судових експертиз.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів по справі.

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з вироку суду обвинувачений 11 грудня 2014 року, близько 01 год., знаходячись в другому під`їзді будинку АДРЕСА_2 разом із знайомими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими попередньо домовився про зустріч по телефону в зазначеному місці, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_14 який раніше купував у нього наркотичні засоби, в ході бійки яка раптово виникла між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , та яку розпочав ОСОБА_14 , ОСОБА_9 діючи з прямим умислом направленим на протиправне спричинення смерті людині, достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також, передбачаючи та бажаючи настання особливо небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, умисно наніс один удар ножем, який мав при собі в область грудної клітки потерпілому ОСОБА_14 , чим спричинив останньому колючо-різане проникаюче поранення, від якого він помер на місці вчинення злочину.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 407 від 30.01.2015, на тілі трупа ОСОБА_14 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колюче-різаного поранення грудної клітки з наскрізним ушкодженням осердя, серця та сліпого поранення лівої легені. Смерть ОСОБА_14 настала в наслідок колюче-різаного поранення грудної клітки, що призвело до гемотораксу із розвитком крововтрати та шоку.

Представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та винести по даній справі новий вирок, яким визначити винним ОСОБА_9 у вчиненні злочину , передбаченого ст..115 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років. Цивільний позов потерпілих задовольнити повністю, стягнути з засудженого ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди потерпілої ОСОБА_10 1000000 грн. а на користь потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_12 по 500000 грн.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі посилається на те що суд першої інстанції розглянув справу з обвинувальним нахилом, чим порушив принцип презумпції невинуватості, а також вважає, що вирок суду суперечить обставинам справи та суд прийшов до хибного висновку про наявність у ОСОБА_9 умислу на вбивство. Просить вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі підсудний ОСОБА_9 не заперечуючи, що від його дій настала смерть потерпілого ОСОБА_14 та що ним скоєно злочин, але зазначає, що під час скоєння злочину він не мав на меті спричинення смерті потерпілому. Вважає, що в його діях була необхідна оборона. Просить вирок суду скасувати, визнати його винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст..118 КК України, в решті вирок залишити без змін .

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував в задоволенні апеляційних скарг, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги,представника потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_8 , вивчивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 , підлягає задоволенню, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого та представника потерпілих та цивільних позивачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скари.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 щодо перекваліфікації його дій заслуговують на увагу з наступних підстав.

Право кожної людини на необхідну оборону від суспільно небезпечного посягання, закріплене в ст. 36 КК України, є важливою гарантією реалізації конституційних положень про непорушність прав та свобод людини і громадянина, про невід`ємне право кожної людини на життя, недоторканність її житла й майна, а також забезпечує умови для захисту суспільних інтересів та інтересів держави.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчиненні з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у ст. 118 КК України.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_9 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, так як суд встановив, що в результаті нанесення удару ножем ОСОБА_14 настала смерть, встановив наявність прямого причинного зв`язку між діями обвинуваченого та тяжкими наслідками у вигляді смерті ОСОБА_14 .

Однак, в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд кваліфікував дії обвинуваченого виходячи тільки з тяжкості наслідків, та не встановив належним чином мотив та фактичних обставин, за якими діяв ОСОБА_9 .

Згідно вимог закону України про кримінальну відповідальність, для правильної кваліфікації дій особи, яка обвинувачується в умисному вбивстві іншої людини необхідно ретельно дослідити мотив вчинення злочину, завдяки чому розмежовуються склади злочинів, передбачених ст.ст. 115- 119 КК України, а також визначається ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та індивідуалізується покарання.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 118 КК України, за якою ОСОБА_9 просить перекваліфікувати свої дії , характеризується не тільки ознаками, передбаченими ст. 115 ч.1 КК України, у вигляді дій винної особи, спрямованих на позбавлення життя іншої людини, наслідків у вигляді смерті людини та причинного зв`язку між цими діями та наслідками, але також характеризується такою ознакою, як наявність певного мотиву вчинення злочину.

Однак, у вироку суду фактично не встановлений мотив вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, хоча при судовому розгляді досліджувалися докази: показання обвинуваченого, свідків, речові докази, висновки експертів.

Однак, суд першої інстанції ніяким чином не оцінив висновок експерта про те, що на час вчинення злочину, між потерпілим та обвинуваченим була бійка.

Згідно висновку експерта №53 від 12.12.2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді рани в області голівки правої брови, периорбітально крововиливу справа, субконюнктивального крововиливу в правому оці, травматичного зламу коронкової частини 2-го та 3-го зубів верхньої щелепи зліва. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, за часом утворення можуть відповідати терміну вказаному в фабулі постанови і відносяться: рана в області правої брови та травматичне ушкодження 2-го та 3-го зубів верхньої щелепи зліва - до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я, інші окремо взяті ушкодження - до легких тілесних ушкоджень, у ОСОБА_9 було заподіяно не менше 3-х прикладань сили, що підтверджує бійку яка відбувалась між обвинуваченим та потерпілим.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції суду пояснив, що він працював разом з ОСОБА_14 , вони були на заробітках в с. Рудики, Обухівського району на будівництві. 10.12.2014 року вони закінчили роботу та пішли з ОСОБА_14 до кафе щоб повечеряти, трохи випили горілки, потім вирішили поїхати в м. Українку щоб придбати наркотики, траву щоб покурити. Він зателефонував ОСОБА_9 у якого раніше вже купував наркотики і той сказав їм приїздити. Знявши гроші з карточки вони приїхали в м. Українка і підійшли до під`їзду будинку де їх вже чекав ОСОБА_9 . Він наказав ОСОБА_14 його чекати біля будинку, оскільки ОСОБА_14 чомусь недолюблював ОСОБА_9 , а сам пішов до під`їзду, де в дверях його чекав ОСОБА_9 . Коли він зайшов у під`їзд за ним зайшов ОСОБА_14 і першим наніс удар ОСОБА_9 в обличчя, потім удар наніс ОСОБА_9 . ОСОБА_14 і між ними зав`язалась бійка в ході якої його випадково ще вдарив ОСОБА_14 і він побачив як ОСОБА_9 наніс удар ножем ОСОБА_14 правою рукою знизу вверх який дістав чи то з рукава чи із за пояса в область тіла і двері під`їзду зачинились. Потім він почув, що хтось побіг по сходах. Коли відчинились двері він побачив ОСОБА_14 , який поточився і впав, його одяг був у крові, ОСОБА_14 був непритомним. Він злякався, почав кричати щоб викликали швидку. ОСОБА_14 та ОСОБА_9 раніше були знайомі оскільки ОСОБА_14 купував у ОСОБА_9 наркотики і в нього був його номер телефону. ОСОБА_14 при собі не мав ніякого ножа. ОСОБА_14 чомусь неподобався ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_16 , суду показала, що ніж який їй показували для впізнання вона раніше вдома не бачила, вона знала що її син вживає наркотики, в той день коли це сталось син вдома не ночував, а ночував у її матері ОСОБА_17 ..

Відповідно до висновку експерта №407 від 11.12.2014 року, згідно якого під час дослідження трупу ОСОБА_14 були встановлені ушкодження на тильній поверхні правої кисті в області основних фаланг 2-го пальця ближче до середньої фаланги 3-4-го пальців ближче до п`ясних кісток мають місце смугоподівні та дугоподібні садна з дном червоного кольору нижчим за рівень довколишньої шкіри у кількості семи, що свідчить про те що ОСОБА_14 наносив удари.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо не встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального правопорушення, мотиву його вчинення, при наявності доказів, з яких вбачаються очевидні ознаки стану необхідної оборони у обвинуваченого в момент вчинення суспільно небезпечного посягання ОСОБА_14 на його життя, які впливають на правильне визначення складу інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема на наявність або відсутність об`єктивної сторони, що потягло неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 , знайшли своє підтвердження.

На підставі наведеного, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_18 , знаходився в стані необхідної оборони, оскільки існувала реальна загроза його життю, він діяв за мотивом та з метою захисту свого життя, шляхом заподіяння шкоди ОСОБА_14 , який здійснив суспільно небезпечне посягання, для негайного відвернення та припинення цього посягання в зазначеній конкретній обстановці кримінального правопорушення, що підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_19 , який показав, що в грудні 2014 року до його будинку прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 і без будь яких пояснень почали обоє наносити йому удари у під`їзді будинку по голові та обличчю. В когось із них випав ніж на підлогу, мабуть у ОСОБА_14 він підібрав ніж який лежав на підлозі, та махнув ним перед ОСОБА_14 , щоб захиститись, а потім побіг до квартири з ножем. ОСОБА_14 він бачив вперше в житті з ОСОБА_13 раніше зустрічався. Коли він наносив ОСОБА_14 удар то робив він це з метою захисту та перебував в напівлежачому стані на підлозі а ОСОБА_14 був зверху на ньому. Йому невідомо чому ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 почали його бити, взагалі він домовлявся про зустріч з ОСОБА_13 , щоб поговорити. Ніж викинув з вікна бо злякався.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 36 КК України, апеляційний суд вважає, що обвинувачений діяв з перевищенням меж необхідної оборони, оскільки він умисно заподіяв ОСОБА_14 тяжку шкоду, яка явно не відповідала небезпечності посягання, що потягло за собою наслідки у вигляді настання смерті, в зв`язку з чим дії ОСОБА_9 містять склад, зокрема об`єктивну сторону, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, його дії мають бути перекваліфіковані з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, апеляційний суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді 2-х років позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в частині закриття провадження у зв`язку з порушенням кримінальної справи за фактом діяння, вчинення у стані необхідної оборони не підлягає задоволенню, оскільки в діях ОСОБА_9 встановлена наявність прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень.

Тому, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 не обґрунтованими.

Судова колегія вважає, що цивільний позов потерпілих судом вирішено відповідно до вимог ЦК України. Визначені до стягнення на користь потерпілих коштів відповідають тяжкості вчиненого обвинуваченим, наслідкам від його дій, його стану матеріального забезпечення, ступеню перенесених потерпілими моральних переживань.

Підстав для збільшення позовних відшкодувань потерпілим судова колегія не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга представника потерпілих ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст..ст.404,407,409,419 КПК України

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 відхилити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити. Вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України.Призначити ОСОБА_9 покарання за ст.118 КК України у виді двох років позбавлення волі.

В решті вирок Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим , який перебуває під вартою в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий :

Судді: