У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання

Справа №668/7261/13-к

19.07.2013 року м. Херсон

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Валігурської Л.В.

при секретарі Морозовій І.Ю.

з участю прокурора Расінської А.В.

захисника ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

під час судового засідання в приміщенні суду в м. Херсоні з розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, розглянувши клопотання потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна з метою забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

18.07.2013 р. потерпілий ОСОБА_3Ю, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 з метою забезпечення цивільного позову в межах розміру завданої матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 145237,88 грн.

Прокурор Расінська А.В. у вирішенні даного клопотання покладалась на розсуд суду, обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник заперечували проти задоволення заявленого клопотання, вважають, що розмір позовних вимог завищений і належно не підтверджений, крім того відсутні жодні докази того, що обвинувачений намагається ухилитись від виконання майбутнього рішення суду.

Потерпілий ОСОБА_3 та його представник вважають за необхідне задовольнити клопотання, з підстав викладених в ньому.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали надані в обґрунтування поданого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Суд під час судового провадження накладає арешт на майно (ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до умов ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України).

З розяснення, даного Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові від 22.12.2006 р. №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази. Проте, підстави викладені ОСОБА_3 у заяві про забезпечення позову щодо можливих складнощів у виконанні рішення суду, є тільки його припущеннями і жодними доказами по справі не підтверджені.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з урахуванням внесених уточнень заявлено позовні вимоги на загальну суму 145237,88 грн., але останнім суду не надано жодних доказів на підтвердження прав власності відповідача на майно, на яке має бути накладено арешт. Крім того, ОСОБА_3 не надано і не зазначено суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач в майбутньому може ухилятись від виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. Також суду не наведено жодних мотивів реальної загрози невиконання майбутнього рішення суду, у разі задоволення заявленого позову.

Крім того, у разі задоволення клопотання суд буде позбавлений можливості зазначити в ухвалі перелік майна, яке підлягає арешту та інші умови визначені ч. 5 ст. 173 КПК України.

За таких обставин, клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_2 задоволенню не підлягає як таке, що заявлене без достатніх правових підстав.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-175, ч. 2 ст. 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про арешт майна, належного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Валігурська

СуддяОСОБА_5