УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Хмельницький 04 грудня 2015 року

ВСТАНОВИВ:
В скарзі зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена з чисельними порушеннями Кримінально-процесуального кодексу України, досудове розслідування проведено без всебічного та повного дослідлження всіх обставин справи, висновки слідчого викладені в постанові про закриття кримінального провадження не відповідають дійсності і є передчасними.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив скасувати постанову слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 05.11.2015 року, матеріали кримінального провадження направити до ВП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого розслідування.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог скарги.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
23.12.2014 року невстановлена особа перебуваючи в пансіонаті, що по АДРЕСА_1 , під час особистих неприязних відносин завдала фізичного болю ОСОБА_3 .
23.06.2015 року слідчим СВ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області змінено кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.125 на ч.1 ст.126 КК України.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.09.2015 року, дану постанову скасовано та надано вказівки щодо встановлення обставин, які мають значення для кваліфікації дій осіб і з*ясування наявності ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, а саме: встановити чи зазнав ОСОБА_3 від дій іншої особи фізичного болю, де він відчував цей біль і від чого саме зазнав фізичного болю.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова є не вмотивованою, винесена передчасно та прийнята без дотримання вимог ст.ст. 9, 91-93, 110, 284 КПК України і має бути скасована, а кримінальне провадження має бути проведено та завершено з метою встановлення всіх обставин, з прийняттям подальшого рішення в порядку КПК України.
Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, -
Відповідно до вимог ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя