ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,
ОСОБА_7 19.05.2015 року близько 22 год. перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно наніс кулаком правої руки один удар в ліву нижню частину обличчя ОСОБА_6 , надавши таким чином її тілу прискорення, внаслідок чого остання впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки на межі середньої та нижньої третини їх тіл зі зміщенням уламків, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричиняють тривалий розлад здоров`я.
В суді ОСОБА_7 свою вину не визнав показавши, що дійсно між ним та ОСОБА_6 відбувся конфлікт з приводу того, що собака потерпілої намагалась покусати його вагітну дружину. Він відігнав собаку, а потерпіла з двома дівчатами (всі міцної тілобудови) його почали бити. Ударів потерпілій він не наносив, а остання будучи п`яною, зачепилась за бордюр і впала на асфальтове покриття, в результаті чого зламала ногу.
Аналогічні показання в судовому засіданні надали співмешканка обвинуваченого ОСОБА_9 та його матір ОСОБА_10 . При цьому свідок ОСОБА_10 вказала, що під час конфліктної ситуації потерпіла взагалі не падала, а отримала ушкодження вже після того, як учасники бійки розійшлись.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї винуватості, вона повністю підтверджена наступними доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що 19.05.2015 року у вечірній час її собаку почав бити ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вона разом з сестрою його відтягувала від тварини. Під час виниклої суперечки ОСОБА_7 вдарив її кулаком в ліву сторону обличчя, через що вона впала і зламала ногу.
Факт отримання тілесних ушкоджень потерпілою доводиться даними висновку експерта № 595 від 30.06.2015 року (а.с. 43а, 44), у відповідності з яким в ОСОБА_6 констатовані закриті уламкові переломи обох кісток лівої гомілки на межі середньої та нижньої третини їх тіл зі зміщенням уламків. Судячи за характером і локалізацією переломів, причиною їх утворення могла стати непряма травма, - різкий поворот лівої ноги при фіксованій ступні. Характер і локалізація переломів не є характерними чи специфічними для самовільного падіння людини з висоти власного зросту, їх утворення за зазначеним вище механізмом відбувається в момент руху людини. За своїм характером описані вище переломи кісток гомілки відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я. Локалізація, характер і властивості описаних вище переломів не виключають можливості їх утворення внаслідок удару тупим твердим предметом в обличчя потерпілої, коли її тілу могло бути завдане прискорення з різким поворотом лівої ноги при фіксованій ступні з можливим подальшим падінням потерпілої.
Допитаний в суді експерт ОСОБА_11 підтвердив висновки судово-медичної експертизи, яку проводив на підставі медичної документації. Виявлені у ОСОБА_6 переломи відніс до таких, що утворюються на відстані від прикладання травмуючої сили. Їх утворення характерне при різкому розвертанні ноги. При нанесенні удару, який призводить до прискорення та падіння тіла, могли і не утворитись яскраво виражені тілесні ушкодження. Потерпіла не могла сама собі спричинити таке прискорення.
В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.05.2015 року (а.с. 40), ОСОБА_6 вказано, що вона отримала удар в щелепу. Зазначене відповідає її показанням в суді і спростовує слова обвинуваченого, який заперечив даний факт.
У відповідності до довідки травматологічного відділення Хмельницької міської лікарні № 426 від 21.05.2015 року (а.с. 41), у ОСОБА_6 виявлено закритий багатоуламковий перелом обох кісток лівої гомілки на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків.
Згідно даних протоколу проведеного слідчого експерименту 21.08.2015 року зі свідком ОСОБА_12 та переглянутого в судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії (а.с. 48-51), неюпродемонстровано, за яких обставин ОСОБА_7 наніс удар в обличчя ОСОБА_6 , від якого вона впала, що відповідає показанням потерпілої у судовому засіданні стосовно механізму заподіяння тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила факт суперечки та штовханини між обвинуваченим і потерпілою, однак моменту, як остання впала не пам`ятає, пославшись на темну пору доби та плин часу. При цьому повідомила, що краще обставини інциденту пам`ятала під час проведення слідчого експерименту. Бачила на підборідді ОСОБА_6 синці, які проявились пізніше.
Свідок ОСОБА_13 (матір потерпілої) конфлікту не бачила, виявивши лише наслідки побиття доньки, у якої була зламана нога та розбита губа.
Свідок ОСОБА_14 з вікна за місцем свого проживання бачив, як хлопець відганяв собаку, після чого чув крики. Очевидцем бійки не був.
Твердження сторони захисту на відсутність в діях обвинуваченого складу злочину, суд до уваги не бере, оскільки протилежне доводиться іншими доказами по справі, зокрема послідовними показаннями потерпілої, підстав не довіряти яким у суду немає. Свідок ОСОБА_15 лише з відстані бачив конфлікт між невідомим хлопцем та кількома жінками, подробиць якого повідомити не зміг. Пізніше він зі слів інших осіб з`ясував, що в той день побили ОСОБА_7 .
Документального підтвердження виникнення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в результаті дій потерпілої, не надано.
Показання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо непричетності до вчинення злочину ОСОБА_7 суд відхиляє, зважаючи на їх родинні відносини з обвинуваченим та ставиться до них, як до даних з метою допомоги винному. Їх показання не відповідають іншим, дослідженим в судовому засіданні доказам, які повністю узгоджуються між собою.
До показань обвинуваченого ОСОБА_7 суд ставиться критично та розцінює їх, як спробу уникнення відповідальності за фактично скоєне.
Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, характеризується посередньо, не працює, перебуває у цивільному шлюбі.
Обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні малолітню дитину, що пом`якшує йому покарання.
Обтяжуючі покарання обставини відсутні.
З огляду на викладене, ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ст. 128 КК України. На думку суду дана міра покарання є справедливою, необхідною та достатньою для запобігання вчинення винним злочинів у майбутньому.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов не пред`являвся.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохста) годин громадських робіт.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: