Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1268/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої- ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

перекладача - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10.04.2015 року за № 0000451, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Караванна Оренбургської області Російської Федерації, громадянки України, без освіти, незаміжньої, на утриманні має неповнолітніх дітей - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 07 квітня 2015 року в період часу з 12 години по 12 годину 45 хвилин, знаходячись на території "Православного храму", розташованого по вул. Миру в м. Виноградів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, використовувала свою малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для заняття жебрацтвом, зокрема, систематичного випрошування грошей у сторонніх осіб, що виявилося в тому, що вона тримала поряд із собою ОСОБА_8 , та вони, звертаючись до сторонніх осіб - відвідувачів "Православного храму", випрошували гроші.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 заперечила свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, зокрема, заперечила те, що її малолітня донька сама просила гроші, зазначивши, що гроші просила вона, обвинувачена, дитину тримала на руках. З приводу обставин, за яких випрошувала гроші показала, що кожну неділю ходить просити гроші, оскільки їй важко утримувати дітей. В тому числі ходила просити в неділі протягом березня-квітня 2015 року, гроші випрошувала сама. 07 квітня 2015 року приблизно о 11.30 год. була біля Православного храму у м. Виноградові. В цей раз і це був єдиний раз взяла з собою малолітню доньку ОСОБА_13 , оскільки не було з ким її залишити. Вони стояли у дворі храму біля воріт. Дитина стояла перед нею, а вона, обвинувачена, тримала тарілку та казала до перехожих "допоможіть на хліб". В той день їм кинули 6 грн. і після цього їх затримали працівники міліції. Вона, обвинувачена, не казала своїй малолітній доньці ОСОБА_13 просити гроші. Просить суд її суворо не карати.

Суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, повністю стверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , допитаної в присутності законного представника ОСОБА_9 , яка показала, що ходила разом з матір"ю в церкву, стояла біля мами, тримала руки так, як казала мати та просила гроші. Люди давали їм гроші. Показаннями свідка ОСОБА_14 , працюючого на посаді оперуповноваженого СКР Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, про те, що ним, разом із працівником міліції ОСОБА_15 було виявлено факт жебракування ОСОБА_6 із малолітньою дочкою на території храму в м. Виноградів. Обвинувачена з дитиною тримали в руках тарілку, при цьому дитина стояла біля матері, та просили гроші. Він, свідок, бачив, як прихожани храму кидали гроші дитині в тарілку. Це тривало на протязі приблизно пів години. Даний факт було задокументовано. Кошти, отримані від жебракування, в подальшому вилучено. Він, свідок, неодноразово бачив як ОСОБА_6 жебракувала разом із малолітньою дочкою в храмі м. Виноградів.

Показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що він бачив, як ОСОБА_6 із малолітньою донькою займалися жебракуванням на території храму в центрі м. Виноградів, що на перехресті вул. Миру - Івана Франка. Дату, коли це було, не пам"ятає, проте це мало місце в 2015 році. Він свідок, спостерігав за випрошуванням ними грошей. Малолітня дитина тримала тарілку в руках, а біля неї стояла ОСОБА_6 . В той день, коли відбулося затримання, випрошування тривало на протязі приблизно години. Він бачив три факти передачі грошей. Випадки випрошування грошей обвинуваченою з малолітньою дитиною були неодноразовими. Факт жебракування було задокументовано, кошти, які були у тарілці, у подальшому вилучено.

Протоколом огляду місця події від 07.04.2015 року з фотографіями, проведеного слідчим СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області за участі двох понятих, зокрема, приміщення кабінету Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області, у якому перебували обвинувачена, яка тримала на руках малолітню доньку, та видала при огляді тринадцять гривень, з яких 11 купюр номіналом 1 гривня та 1 купюра номіналом 2 гривні (Т. 1 а.с. 9-13).

Протоколом огляду предмету від 20.04.2015 року з фотографіями, який проведено слідчим СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області в присутності двох понятих, зокрема, 11 купюр номіналом 1 гривня та 1 купюри номіналом 2 гривні, вилучених у обвинуваченої (Т. 1 а.с. 43-47), та постановою від 20.04.2015 року про визнання та приєднання їх до кримінального провадження в якості речових доказів (Т. 1 а.с. 48, 49).

Крім цього, для з`ясуваня обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом були оголошені в судовому засіданні наступні докази:

- довідка Виноградівської районної поліклініки № 404 від 21.04.2015 року, згідно якої ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та лікаря-фтизіатра не перебуває (Т. 1 а.с. 51);

- довідка № 1173 від 07.04.2015 року, видана виконавчим комітетом Виноградівської міської ради, про склад сім"ї обвинуваченої (Т. 1 а.с. 52);

- характеристика ОСОБА_6 з місця проживання від 07.04.2015 року № 02-11/555, видана виконавчим комітетом Виноградівської міської ради (Т. 1 а.с. 53);

- довідка ВІТ УМВС України в Закарпатській області станом на 16.04.2015 року щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності (Т. 1 а.с. 54);

- копія вироку Виноградівського районного суду від 30.11.2011 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 79 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов"язків, передбачених ст. 76 КК України (Т. 1 а.с. 55);

- копією ухвали Виноградівського районного суду від 14.12.2012 року про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Виноградівського районного суду від 30.11.2011 року (Т. 1 а.с. 56).

Також в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту було допитано свідка ОСОБА_16 , який є глухонімим, з участю перекладача ОСОБА_11 . Свідок показав, що він сусід обвинуваченої. Приблизно чотири місяці назад, коли саме не пам"ятає, близько 13.30 київського часу він стояв біля світлофора, звідки бачить церкву. Те, що відбувається біля церкви бачить весь час. Біля церкви було багато людей. Він бачив, як дитина обвинуваченої сиділа біля сходів і плакала, гроші не просила. Обвинувачена ходила та просила гроші, після чого обвинувачену затримали працівники міліції, в руках у неї були гроші. За що затримали працівники міліції не знає.

Суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність досліджених за клопотанням сторін кримінального провадження доказів - з точки зору достатності і взаємозв"язку, за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до таких висновків.

Оцінюючи показання допитаних в судовому засіданні малолітньої потерпілої та свідків за клопотанням сторони обвинувачення, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об"єктивному зв"язку з іншими дослідженими судом доказами. При оцінці показань потерпілої суд враховує їх часткову непослідовність з огляду на вік потерпілої.

Показання свідка ОСОБА_16 є недопустимим доказом з таких підстав.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов"язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти допиту свідка ОСОБА_16 з тих підстав, що про такий доказ не було відомо стороні обвинувачення при відкритті сторонами матеріалів кримінального провадження при закінченні досудового розслідування та відкриття показань даного свідка не здійснювалося під час судового розгляду.

З огляду на те, що КПК України передбачає обов"язок сторін кримінального провадження здійснювати відкриття іншій стороні додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду, сторона захисту не здійснила відкриття додаткового доказу стороні обвинувачення, суд відповідно не вправі допустити повідомлені свідком при допиті відомості в якості доказу у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У відповідності до ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно обвинувального акту обвинувачена обвинувачується в тому, що вона в період часу з березня 2015 року по 07 квітня 2015 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, умисно схиляла свою малолітню доньку - потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом систематичного впливу на неї своїм психологічним тиском до систематичного випрошування грошей потерпілою у сторонніх осіб, чим втягнула її у зайняття жебрацтвом та в черговий раз, а саме, 07 квітня 2015 року, в період часу з 12 години по 12 годину 45 хвилин, надала пораду про місце вчинення та спосіб до випрошування грошей у відвідувачів "Православного храму", розташованого по АДРЕСА_2 , яка, скориставшись порадою своєї матері ОСОБА_6 , звертаючись до сторонніх осіб-перехожих, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інших відвідувачів "Православного храму", випрошувала гроші на придбання продуктів харчування та власні потреби ОСОБА_6 . Одержані внаслідок жебрацтва грошові кошти малолітня ОСОБА_8 віддавала своїй матері ОСОБА_6 , яка використовувала їх у власних потребах.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Частина пред"явленого обвинувачення щодо того, що обвинувачена в період часу з березня 2015 року по 07 квітня 2015 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, умисно схиляла свою малолітню доньку - потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом систематичного впливу на неї своїм психологічним тиском до систематичного випрошування грошей потерпілою у сторонніх осіб, чим втягнула її у зайняття жебрацтвом, не є доведеною з огляду на наступне.

Виклад обвинувачення у цій частині має узагальнений характер без зазначення місця, конкретного часу, обставин випрошування грошей малолітньою потерпілою. Обвинувачена заперечила факт випрошування грошей разом з малолітньою донькою до 07.04.2015 року, зазначивши, що до того займалася жебракуванням сама. Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали показання про те, що неодноразово бачили, як обвинувачена з донькою випрошували гроші, проте жодних відомостей щодо того, коли мали місце такі факти, за яких обставин, свідки не повідомили. Відтак, суд має сумніви щодо доведеності в цій частині вини обвинуваченої, а тому тлумачить такі на її користь.

Крім того, обвинувачена заперечила факт схиляння малолітньої доньки до заняття жебрацтвом. Допитані судом свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали показання про те, що обвинувачена стояла, дитина була біля неї та вони тримали в руках тарілку, просили кошти, прихожани храму кидали гроші дитині в тарілку, це тривало на протязі певного проміжку часу.

Обставини випрошування грошей, які підтверджені дослідженими судом доказами, а також вік малолітньої потерпілої, яка на час вчинення інкримінованих обвинуваченій дій не досягла п"ятирічного віку, рівень її розвитку, свідчать про те, що дитина не могла усвідомлювати факт втягнення її у зайняття жебрацтвом та під психологічним тиском матері усвідомлено, користуючись порадами останньої, випрошувати гроші, тобто, бути втягнутою у заняття жебрацтвом, відтак має місце неправильна правова кваліфікація дій обвинуваченої.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, частиною 1 ст. 150-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за використання батьками або особами, які їх замінюють, малолітньої дитини для заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей, речей, інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб). Даний злочин за ступенем тяжкості є злочином середньої тяжкості, за який передбачено максимальне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 304 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до десяти років.

Тому суд вважає за необхідне задля досягнення мети, передбаченої у ч. 3 ст. 337 КПК України, вийти за межі висунутого обвинувачення шляхом зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення із ч. 2 ст. 304 КК України на ч. 1 ст. 150-1 КК України та вірно кваліфікувати дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 150-1 КК України за ознаками - використання матір"ю малолітньої дитини для заняття жебрацтвом (систематичного випрошування грошей у сторонніх осіб), що покращує становище обвинуваченої.

При викладених обставинах, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України, є доведеною. Невизнання обвинуваченою своєї винуватості суд розцінює як спосіб захисту задля уникнення кримінальної відповідальності.

Обвинувачена не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставини, які б пом"якшували покарання обвинуваченої, відсутні.

Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення), характеризуючі дані про особу обвинуваченої, яка у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судима, відсутність пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та приходить до висновку, що дані обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без реального відбування покарання і до неї необхідно обрати покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано її дії, у виді позбавлення волі із наданням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку і покладенням на неї обов`язків у відповідності до ст.76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Передбачене ч. 1 ст. 150-1 КК України більш м"яке покарання у виді обмеження волі із врахуванням положень ч. 3 ст. 61 КК України не підлягає застосуванню до обвинуваченої як до жінки, яка має дітей віком до чотирнадцяти років.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Застосований щодо обвинуваченої запобіжний захід у виді особистого зобов"язання до вступу вироку у законну силу слід залишити без змін.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 94, 370, 371, 373-377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 150-1 КК України, і обрати їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з часу проголошення вироку з 12 січня 2016 року.

Речові докази: одинадцять купюр номіналом 1 (одна) гривня та одну купюру номіналом 2 (дві) гривні, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції ГУНП України в Закарпатській області (Т. 1 а.с. 48, 49), - конфіскувати.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - особисте зобов"язання.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Виноградівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1