Вирок
Іменем України
22 вересня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. с. Великі Коровинці Чуднівського р-ну Житомирської обл., гр-на України, неодруженого, з середньою освітою, працюючого неофіційно, зареєстр. та прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 121 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2014 року приблизно о 14 год. 15 хв. в дворі ЗОШ №24, що в м. Житомирі по вул. Шевченка 105-б, у неповнолітнього ОСОБА_4 раптово виникли неприязні відносини до неповнолітнього ОСОБА_9 через те, що останній обійняв дівчину ОСОБА_10 - ОСОБА_11 . Після цього, в цей же день, час, місце та за вказаних обставин на ґрунті ревнощів у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, 16 серпня 2014 року приблизно о 14 годині 15 хвилин, перебуваючи в дворі ЗОШ №24, що в м. Житомирі по вул. Шевченка 105-б, умисно наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки в ліву скроневу частину голови, чим спричинив ОСОБА_12 ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми, епідуральної гематоми лівої тьмяно-скроневої ділянки з послідуючим розвитком набряку набухання головного мозку, які, згідно висновку експерта№ 2652/42 від 19.11.2014 року, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення. Крім того обвинувачений пояснив, що вказані тілесні ушкодження він спричинив потерпілому за вказаних обставин, внаслідок ревнощів. Він не бажав та не міг передбачити того, що від його одного удару рукою в область обличчя можуть настати такі наслідки. Після його удару ОСОБА_9 не падав, а лише трохи подався назад та запитав його (обвинуваченого), за що той його вдарив. Після цього ОСОБА_9 деякий час продовжував спілкуватись з їх спільними знайомими. Лише наступного дня йому (обвинуваченому) стало відомо про те, що ОСОБА_9 заходиться у лікарні, де пізніше помер.

Винуватість обвинуваченого повністю підтверджується :

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що 16 серпня 2014 року протягом дня вона неодноразово свідкувалась за мобільним зв`язком із своїм сином ОСОБА_9 , який гуляв по місту. У після обідню пору вона також спілкувалась із своїм сином та від нього дізналась, що в нього сильно болить голова, при цьому щодо причини свого головного болю син їй нічого не повідомляв. Вона терміново поїхала додому та у своїй квартирі побачила сина, який був без свідомості. Вона викликала швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала її сина. Через місяць після вказаних подій її син помер;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка показала, що вона тривалий час була знайома з ОСОБА_14 , з яким підтримувала лише дружні стосунки. З обвинуваченим по справі вона певний час зустрічалась та саме 16.08.2014 року вона з ним посварилась та була засмучена цією обставиною. Після сварки з обвинуваченим поблизу ЗОШ №24 м. Житомира до неї підійшов ОСОБА_14 та, обнявши її за плечі, спитав, що в неї сталось. В цей час обвинувачений, який йшов попереду них, обернувся та побачив цю подію. Після цього обвинувачений наніс ОСОБА_14 один удар рукою в область скроні, від якого потерпілий відійшов назад та запитав у обвинуваченого за що той його вдарив. Потерпілий не падав на землю та після цього продовжував деякий час спілкуватись з їх спільними знайомими;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка підтвердила факт знаходження обвинуваченого та ОСОБА_14 разом з іншими особами 16 серпня 2014 року біля ЗОШ №24 м. Житомира у період часу від 14 до 15 год. Сам факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень вона не бачила;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав, що 16 серпня 2014 року він неподалік від ЗОШ №24, що знаходиться в м.Житомирі по вул. Шевченка, зустрів свого знайомого ОСОБА_14 , який погано себе почував та мав на голові видимі ознаки тілесних ушкоджень. Однак, потерпілий не просив викликати йому швидку медичну допомогу та у супроводі іншої особи пішов на маршрутне таксі та поїхав додому;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в суді повністю підтвердив показання свідка ОСОБА_16 та, додатково показав, що саме він проводжав ОСОБА_14 до маршрутного таксі;

- протоколом огляду місця події від 17.09.2014 року, з якого вбачається, що в приміщенні Житомирської дитячої обласної лікарні було оглянуто труп померлого неповнолітнього ОСОБА_14 , який перед цим знаходився на лікуванні у вказані медичній установі;

- висновками судово-медичних експертиз № 878 від 17.09.2014 року та № 2652/42 від 19.11.2014 року, згідно яких у гр-на ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - епідуральної гематоми лівої тьмяно-скроневої ділянки з послідуючим розвитком набряку набухання головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Вказані тілесні ушкодження виникли у місці прикладання сили удару в ліву скронево-тім`яну ділянку черепу тупим твердим предметом, а саме рукою, сжатою в кулак;

- показаннями в суді судово-медичного експерта ОСОБА_18 , який в судовому засіданні повністю підтримав висновки судово-медичної експертизи щодо настання смерті потерпілого саме від заподіяння йому тілесних ушкоджень;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи від №65 від 16.06.2015 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_9 настала саме внаслідок отримання ним тяжких тілесних ушкоджень. Надання померлому медичної допомоги повністю відповідає медичним протоколам, була надана своєчасно та відповідала стану потерпілого.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Завдаючи потерпілому ОСОБА_9 удар у важливий життєвий орган голову, обвинувачений діяв умисно та бажав настання наслідків своїх дій у вигляді певних тілесних ушкоджень, але при цьому обвинувачений не бажав настання смерті потерпілому, тобто щодо наслідків своїх дій, а саме смерті потерпілого, діяв необережно.

Вказані обставини повністю відповідають кваліфікації дій обвинуваченого, що запропоновані органами державного обвинувачення.

На підставі викладеного суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 121 ч. 2 КК України, як дії, які полягли в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть ОСОБА_9 .

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 121 ч.2 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час працює неофіційно, за попереднім місцем навчання характеризувався негативно, виховувався у родині з одним з батьків, відповідно до акту обстеження умов проживання неповнолітнього обвинуваченого по даному кримінальному провадженню, з якого вбачається, що він проживає у належних умовах.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є : визнання вини, вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування пред`явленого цивільного позову.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе з огляду на те, що внаслідок дій обвинуваченого настала смерть людини, однак, враховуючи відомості, що характеризують обвинуваченого як особу та пом`якшують покарання, призначає йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, тобто у розмірі, що є нижчим від найнижчої межі, що передбачена ст. 121 ч.2 КК України.

По справі заявлений цивільний позов ОСОБА_5 на суму 55075 грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди.

Розглядаючи вказаний цивільний позов, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не їхньої вини. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Вказаний позов у частині стягнення матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню, оскільки він підтверджується відповідними доказами та він визнаний повністю цивільним відповідачем.

Цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди частково, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також з обставин заподіяння самої шкоди.

При цьому суд враховує, що потерпіла втратила сина, сам злочин був вчинений неповнолітньою особою, з показів цивільного позивача вбачається, що цивільний відповідач частково відшкодував їй позов на суму 3000 грн., що нею було враховано під час уточнення позовних вимог.

На підставі викладеного розмір моральної шкоди на суму 100 тис. грн. суд вважає завищеною та оцінює її на суму 50 тис. грн.

Вказані суми підлягають стягненню з самого обвинуваченого, лише після встановлення неможливості стягнення з самого обвинуваченого органами ДВС України, може бути звернуто стягнення на батьків обвинуваченого.

Цивільний позов прокурора на суму 5717 грн. 44 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого до набрання вироком суду законної сили залишити попередню особисте зобов`язання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської обласної ради 5717 грн. 44 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 : 55075 грн. 45 коп. матеріальної та 50000 моральної шкоди, а всього на суму сто пять тисяч сімдесят пять грн. 45 коп. В решті позов у частині стягнення моральної шкоди залишити без задоволення за його безпідставністю.

Речовий доказ по справі медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_9 провернути за належністю до Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1