АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/430/15 Справа № 703/4895/15-к Категорія: ст.ст. 183, 184, 193, 194 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
підозрюваноїОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2015 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лузанівка, Кам`янського району, Черкаської області, громадянки України, українки за національністю, з вищою освітою, пенсіонерки, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
26.08.2015 року слідчий СВ Смілянського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 за погодженням зі старшим прокурором Смілянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_7 , перебуваючи на території гаражного кооперативу біля гаража № НОМЕР_1 , що неподалік від дошкільного навчального закладу «Берізка», по вул. Лобачевского, 1 в м. Сміла Черкаської області, з метою спричинення тілесного ушкодження, діючи умисно, кухонним ножем нанесла невизначену кількість ударів в спину та живіт ОСОБА_10 , чим спричинила йому тілесні ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкої кишки, її брижі та великого сальника, які є тяжкими тілесними ушкодженнями.

26.08.2015 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2015 року клопотання слідчого задоволено частково та відносно підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрювану ОСОБА_7 , яка просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Дослідивши матеріали клопотання відносно ОСОБА_7 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7 , а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи останньої, шляхом застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не наведені достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, у якій підозрюється.

Крім цього, слідчим не обґрунтовано неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування до підозрюваної ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів передбачених ст.176 КПК України.

Враховуючи зміст пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, вагомість доказів, особу підозрюваної, яка є особою похилого віку (а.с.14), пенсіонерка за віком, за місце проживання характеризується виключно позитивно (а.с.15), раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, міцність її соціальних зв`язків, стан її здоров`я (перебуває на «Д» - обліку «ЧООД» ЧОРН в центрі радіаційної онкології і потребує постійного лікування), за пред`явленою підозрою вину визнає частково та у вчиненому розкаюється, з урахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України та обіцянки ОСОБА_7 не переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не перешкоджати кримінальному провадженню, не впливати на свідків у цьому провадженні, колегія суддів вважає, що застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є достатнім і необхідним для запобігання ризикам, зазначених у ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі фактичні обставини справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Будь-яких підстав для скасування ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2015 року колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2015 року про застосування відносно ОСОБА_7 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді