Справа № 1-181/2010
Номер провадження 1-181/2010
ВИРОК

іменем України

20 серпня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

при секретарі Рибію Ю.Л.,

з участю прокурора Коліщук З.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

підсудного ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, військовозобовязаного, судимого 23.12.2003 року Буським районним судом Львівської області за ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, відбуваючого покарання -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 13 червня 2002 року о 15 годині, керуючи автомобілем марки «Ауді-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по ґрунтовій дорозі ОСОБА_4 у напрямку до м. Самбора Львівської області, порушив вимоги підпунктів б), в) п. 2.3, п. 12.1 Правил дорожнього руху, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не зреагував на її зміну, перевозив пасажира ОСОБА_5 не пристебнутим ременем безпеки, під час вибору швидкості не урахував дорожню обстановку, а також стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, унаслідок чого на ділянці, де дорога веде ліворуч втратив контроль за рухом керованого ним автомобіля, який виїхав за межі проїздної частини дороги і перекинувся, а пасажир ОСОБА_5, який знаходився у салоні вказаного автомобіля, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер у лікарні.

Під час судового розгляду ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю, цивільний позов частково і показав, що 13 червня 2002 року приблизно о 15 годині він автомобілем марки «Ауді-80», який належить його батькові ОСОБА_6, їхав по ґрунтовій дорозі ОСОБА_4 у напрямку м. Самбора. На передньому сидінні пасажира сидів ОСОБА_5, а його батько ОСОБА_6 на задньому сидінні. Ніхто з них ременями безпеки не був пристебнутий. При виїзді із заокруглення дороги автомобіль почало вести вліво, він намагався вирівняти автомобіль, але його продовжувало вести вліво із-за чого він з»їхав у кювет та перекинувся. Коли автомобіль став на колеса, то він, ОСОБА_6, побачив, що ОСОБА_5 лежав на тонелі перед передньою панеллю салону автомобіля, а його батька викинуло із автомобіля. Він витягнув ОСОБА_5 із автомобіля і поклав на землю та поїхав за швидкою допомогою і по дорозі виявив, що в автомобілі спущена передня шина, яку він замінив запасним колесом та із сусідом на його автомобілі повернувся на місце пригоди, де вже швидка допомога забирала його батька та ОСОБА_5

Крім повного визнання ОСОБА_3 своєї вини його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого грунтується доказами, зібраними під час провадження досудового слідства.

Так як ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого, він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України.

Із пред»явленого ОСОБА_3 обвинувачення слід виключити порушення правил експлуатації транспорту, так як дане обвинувачення не обгрунтоване жодними доказами та не вказано які саме правила експлуатації транспорту порушив ОСОБА_3

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставину, що помякшує його покарання.

ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин.

За місцем відбування покарання він характеризується негативно.

Пом»якшуюча його покарання обставина-щире каяття.

Отже, є підстави призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У зв»зку з тим, що ОСОБА_3 вчинив злочин до постановлення попереднього вироку Буським районним судом Львівської від 23 грудня 2003 року, згідно якого ОСОБА_3 за ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України призначено покарання-позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, йому слід визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

Цивільний позов, пред»явлений ОСОБА_1, підлягає частковому задоволенню у частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 10 474,51 грн., що доведена наданими позивачкою документами, та моральної шкоди у розмірі 60 000 грн., що залежить від характеру вчиненого ОСОБА_3 злочину, глибини душевних страждань позивачки та із врахуванням вимоги розумності і справедливості.

Позов у частині відшкодування майнової шкоди, завданої витратами на посилене харчування ОСОБА_5 у розмірі 519,57 грн. задоволенню не підлягає із-за відсутності належних та допустимих доказів про потребу у такому харчуванні та про необхідний раціон посиленого харчування.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання із покаранням у виді позбавлення волі на строк вісім років , призначеного за ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122 КК України за вироком Буського районного суду Львівської області від 23.12.2003 року, визначити остаточне покарання - позбавлення волі на строк вісім років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 19 вересня 2003 року.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 10 474,51 грн. за заподіяння майнової шкоди, 60 000 грн. за спричинення моральної шкоди, всього 70 474,51 грн. та у користь НДЕКЦ при ГУ УМВС України у Львівській області 2 313, 59 грн. судових витрат за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя