Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/952/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.11.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу потерпілого у кримінальному провадженні № 0005959 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, маючого повну середню спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, працюючого неофіційно, маючого на утримані двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13.05.2003 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, 104 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

15.10.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 8 років;

-29.03.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; звільнений 02.08.2013 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, поклавши на засудженого певні обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів, цивільного позову та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане із проникненням у сховище, вчинене повторно, при наступних обставинах.

03.07.2015 року близько 01:00 год. ОСОБА_8 знаходився біля домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де за парканом на території вказаного домоволодіння побачив металеві вироби. В цей час в ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення вказаного майна, поєднане з проникненням у сховище. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, переліз через паркан, яким огороджена територія вказаного домоволодіння, тобто проник на територію вказаного сховища. Після чого, пішов до гаражу, поруч з яким, під шифером побачив: швелер металевий в кількості 2 штук, вартість яких складає 244,20 гривень; труби металеві в кількості 3 штук, вартість яких складає 165,34 гривні; кутник сталевий в кількості 6 штук, вартість яких складає 315,76 гривень; металеву арматуру в кількості 1 штуки, вартість якої складає 60,04 гривень; металеві прути в кількості 3 штук, вартість яких складає 100,33 гривні; металеву шинку в кількості 3 штук, вартість яких складає 144,60 гривень. Крім того, ОСОБА_8 побачив з іншої сторони гаража, а саме під виноградом: металевий мангал, вартість якого складає 150 гривень, та металеву жаровню, вартість якої складає 50 гривень. В подальшому ОСОБА_8 із вказаним майном із території домоволодіння зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1230,27 гривень.

В апеляції потерпілий просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з істотним порушення кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд І інстанції застосувавши норми ч. 3 ст. 349 КПК України, скориставшись його юридичною необізнаністю та не роз`яснивши учасникам процесу наслідки погодження на скорочений розгляд даного кримінального провадження позбавив його, як потерпілого права на оскарження судового рішення.

Також вказав, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, а тому судом невірно призначено покарання за скоєння вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали кримінального провадження та як наслідок не встановив той факт, що викрадене майно повернуто частково.
Заслухавши доповідача, потерпілого, який підтримав свою апеляцію та просив задовольнити її, висновок прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив залишити апеляцію потерпілого без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Однак вказані вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду даного кримінального провадження судом порушені.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у сховище, вчинене повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході судового розгляду ОСОБА_8 вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі в зв`язку з чим суд першої інстанції, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням його характеризуючих даних.

Однак, не зважаючи на повне визнання ОСОБА_8 своєї вини суд першої інстанції, не повністю дослідив матеріали кримінального провадження, які стосуються цивільного позову, оскільки обвинувачений визнав його частково.

Таке рішення суду суперечать вимогам ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно вимог ст. 415 цього Кодексу є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати вищевикладене, а також вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження і в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілого задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді підписи
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2