УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2015 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвоката скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого вiйськової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України ОСОБА_7 від 29.11.2014 р., -

в с т а н о в и в:

07.10.2015 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою на постанову старшого слідчого вiйськової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України про закриття кримінального правадження, в якій просили поновити строк на оскарження постанови старшого слідчого вiйськової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України від 29.11.2014 р. та скасувати зазначену постанову.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та адвокат, який представляв їхні інтереси, підтримали скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор проти скарги заперечував і просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши учасників судового засідання, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В постанові старшого слідчого вiйськової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України від 29.11.2014 р. зазначено, що 30.06.2013 року близько 02 години 45 хвилин на території літнього майданчика кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване по АДРЕСА_1 , у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_8 та громадянина ОСОБА_9 на грунті особистих стосунків виник конфлікт з громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В результаті вказаного конфлікту громадянину ОСОБА_4 спричинені: потрійний перелом нижньої щелепи в області правого суглобового відростку, кута нижньої щелепи зправа та тіла нижньої щелепи між 31 та 32 зубами (середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, яке викликало довгостроковий розлад здоров`я), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома м`яких тканей потиличної області (легкі тілесні ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я).

Окрім цього, громадянину ОСОБА_5 спричинені: травматичні відколи коронкової частини двох передніх зубів на верхній щелепі (1-го зубу зліва та 1-го зубу зправа). Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Посилаючись на обставини події і досліджені докази слідчий прийшов до наступних висновків.

Конфлікт між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник з вини самого потерпілого та був викликаний його віктимною поведінкою на грунті ревнощів.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що показання потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо застосування ОСОБА_8 насильства щодо ОСОБА_4 не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються іншими показаннями свідків та зібраними речовими доказами.

Окрім того, проведеними всіма можливими в ході досудового розслідування заходами об`єктивні докази, які б свідчили про причетність ОСОБА_8 до спричинення будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , не здобуті. Сам факт існування такого конфлікту між вказаними особами в ході досудового розслідування не підтвердився та повністю спростовується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

В діях ОСОБА_8 не вбачається грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, а тому в його діях відсутні ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 296 КК України.

Поряд з цим, в ході досудового розслідування установлено, що в діях ОСОБА_8 формально вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Проте, диспозиція ст. 125 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності лише за наявності обов`язкової ознаки складу даного злочину - суб`єктивної сторони, яка виражається у прямому умислі на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій особі. Тобто відсутність прямого умислу в діях винної особи виключає наявність суб`єктивної сторони, а відтак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою інших осіб чи органів влади.

Таким чином зроблено висновок, що конфлікт між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник з вини самого потерпілого, який першим застосував насильство до ОСОБА_8 , який захищаючись, та діючи в межах необхідної оборони, неумисно спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження.

Факт нанесення ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 проведеним досудовим розслідуванням свого підтвердження взагалі не знайшов та повністю спростовується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

У зв`язку з викладеним слідчий прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з чим дане кримінальне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України та ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України, тобто за відсутності в його діях складу злочину та у зв`язку зі вчиненням ним дій в межах необхідної оборони.

Окрім того, оскільки, на думку слідчого, ОСОБА_8 не причетний до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , а ч. 2 ст. 296 КК України передбачає настання кримінальної відповідальності за хуліганство, вчинене групою осіб, що є обов`язковою ознакою даного складу злочину, визнано необхідним змінити попередню правову кваліфікацію правопорушення з ч. 2 на ч. 1 ст. 296 КК України та внести відповідні зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такі висновки слідчого зроблено завчасно, без дослідження всіх обставин справи.

Визнаючи в діях ОСОБА_8 наявність необхідної оборони слідчий не вказує в постанові які саме дії вчинив ОСОБА_4 , які вимусили ОСОБА_8 оборогятися, і які саме дії вчинив останній, що розцінені слідчим як необхідна оборона.

В установчiй частині постанови лише вказано, що у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в результаті якого ОСОБА_4 спричинено середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, яке викликало довгостроковий розлад здоров`я, та легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_5 спричинені легкі тілесні ушкодження.

Незрозуміло хто саме і яким чином спричинив потерпілим наявні у них тілесні ушкодження, якими доказами саме це підтверджується.

В постанові слідчого, яка оскаржується, наведено неповний аналіз доказів, які ним прийняті за основу. При цьому слідчий зазначає, що показання потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо застосування ОСОБА_8 насильства щодо ОСОБА_4 не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються іншими показаннями свідків та зібраними речовими доказами.

Однак, з постанови не вбачається на які саме докази посилається слідчий, які саме докази він не приймає, що саме в цих доказах не відповідає фактичним обставинам справи, яким саме обставинам ці показання не відповідають, і показаннями яких саме свідків та якими речовими доказами вони спростовуються.

Для усунення перелічених недоліків слідчому необхідно викласти обставини, які він вважає доведеними, вказати докази, які на його думку доводять викладені обставини і викласти спростування доказів, які слідчий вважає недостовірними, навівши конкретні обставини, що спростовують не прийняті слідчим докази і на підставі зроблених висновків надати правову кваліфікацію встановлених обставин.

Керуючись ст. 303, 304, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого вiйськової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України ОСОБА_7 від 29.11.2014 р. задовольнити.

Поновити заявникам строк на оскарження постанови старшого слiдчого військової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України ОСОБА_7 від 29.11.2014 р.

Скасувати постанову старшого слiдчого військової прокуратури Харкiвського гарнiзону центрального регiону України ОСОБА_7 від 29.11.2014 р. по кримінальному провадженню №3316.

Повідомити сторонии про час оголошення повного тексту ухвали 30.11.2015 р. о 16-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14