Справа № 761/6441/15-к
Провадження №1-кп/761/505/2015
В И Р О К
іменем України
23 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіти середньої, неодруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
08 січня 2014 року приблизно об 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем "Peugeot 206" д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній правій смузі руху по вулиці Щербакова в місті Києві зі сторони площі Інтернаціональної в напрямку вул. Салютної, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будинку № 49 по вул. Щербакова в місті Києві.
У цей же час в крайній лівій смузі руху перед нерегульованим пішохідним переходом почав знижувати швидкість та зупинився невстановлений судовим слідством транспортний засіб, який надавав дорогу пішоходу ОСОБА_8 , що пересікала проїзну частину вул. Щербакова по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись зліва-праворуч відносно напрямку руху вказаних транспортних засобів.
Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 "б", 18.4 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, ОСОБА_7 невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, не відреагував на зниження швидкості та зупинку транспортного засобу перед нерегульованим пішохідним переходом в сусідній смузі, в свою чергу не знизив швидкість і не зупинився перед пішохідним переходом та не переконався у відсутності пішоходів і, продовживши рух, скоїв наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля "Peugeot 206" д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 .
Внаслідок проявленої кримінально протиправної необережності водієм ОСОБА_7 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, пішоходу ОСОБА_8 , в результаті наїзду автомобілем, відповідно до висновку експерта № 39/Е від 17 лютого 2015 року, спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таким чином порушення водієм ОСОБА_7 пунктів 2.3 "б", 18.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю і у вчиненому розкаявся, дав зізнавальні показання у справі, повністю підтвердивши, що він дійсно 08 січня 2014 року приблизно об 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем "Peugeot 206" д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в крайній правій смузі руху по вулиці Щербакова в місті Києві зі сторони площі Стеценка в напрямку вул. Салютної, та на нерегульованому пішохідному переході, розташованому напроти будинку № 49 по вул. Щербакова в місті Києві, внаслідок того, що його засліпило сонце, здійснив наїзд на раптово виниклого пішохода ОСОБА_8 , яка від удару вилетіла на капот автомобіля. Після цього ОСОБА_7 зупинився та одразу викликав співробітників міліції та швидку медичну допомогу. ОСОБА_7 також зазначав, що він у повній мірі усвідомив характер своїх дій та щиро розкаявся у вчиненому. ОСОБА_7 крім того зазначив, що збирається у повному обсязі відшкодувати матеріальні збитки, спричинені потерпілій ОСОБА_8 внаслідок ДТП. (а.с. 39-40)
Крім того, що обвинувачений ОСОБА_7 визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю доведена наступними, представленими стороною обвинувачення та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що 08 січня 2014 року він разом з водієм - своїм сином ОСОБА_7 , здійснював рух на передньому пасажирському сидінні автомобіля "Peugeot 206" д.н.з. НОМЕР_1 . Вони рухалися в крайній правій смузі руху по вулиці Щербакова в місті Києві зі сторони площі Стеценка в напрямку вул. Салютної, та на нерегульованому пішохідному переході, розташованому напроти будинку № 49 по вул. Щербакова в місті Києві, внаслідок того, що на дорозі раптово виникла жінка, його син ОСОБА_7 неумисно здійснив на неї наїзд. Жінка від удару вилетіла на капот автомобіля. Після цього ОСОБА_7 зупинився та одразу було викликано співробітників міліції та швидку медичну допомогу. (а.с. 39-40)
Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_8 та розповіла, що після ДТП, що сталася 08 січня 2014 року її мати опинилася в лікарні у важкому стані, їй зробили операцію. Реабілітація ОСОБА_8 може зайняти більше року, вона постійно перебуває у пригніченому стані, в результаті травми відчуває постійні головні болі, також вона почала хворіти на артеріальну гіпертензію. (а.с. 43)
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується дослідженими письмовими доказами, які долучені до матеріалів судового провадження, а саме:
Протоколом огляду місця події від 08 січня 2015 року, схемою з ілюстрованою таблицею та фототаблицею до нього, згідно яких було оглянуто та зафіксовано на схемі та у фототаблиці місце, де сталось ДТП з розташуванням автомобіля, напрямків руху та іншого. (а.с. 50-58)
Висновком судово-медичного експерта № 39/Е від 17 лютого 2015 року, яким було встановлено, що у потерпілої ОСОБА_8 , 1951 р.н., мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток правої гомілки в верхній третині зі зміщенням; забою м`яких тканин лобно-тім`яної області голови ліворуч.
Описані ушкодження утворилися від дії тупого(их) предмету(ов), за давністю можуть відповідати терміну та обставинам, зазначеним у постанові та відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що потягнули за собою тривалий розлад здоров`я на строк більше 21-го дня. (а.с. 65-66)
Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані, досліджені і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. На думку суду по справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.
Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує те, що відповідно до ст. 25 КК України дане кримінальне правопорушення є ненавмисним, а передбачає необережну форму вини, яка полягає у злочинній недбалості, а також характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 є раніше не судимою особою (а.с. 60), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.63-64), даних, щодо характеристики ділових та моральних якостей обвинуваченого сторонами суду надано не було.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати міру покарання у вигляді обмеження волі, але, оскільки його перевиховання і виправлення можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк та зобов`язати щомісячно з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Разом з тим, враховуючи наслідки кримінального правопорушення та позицію представника потерпілої, суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткове покарання, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, а саме позбавити його права керування транспортними засобами на певний строк.

Таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В рамках даного кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 95 914 грн. 82 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн., посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 січня 2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин з вини водія ОСОБА_7 , їй були заподіяні тілесні ушкодження, в результаті чого вона була госпіталізована, де їй була проведена операція та надано необхідне медикаментозне лікування. При цьому, позивач зазначила, що у майбутньому на неї чекає ще одна операція та дуже тяжкий реабілітаційний період з відновлення функціонування ноги. Крім того, ОСОБА_8 звертала увагу суду на те, що на даний час вона позбавлена можливості самостійно пересуватися та вести нормальний спосіб життя, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши цивільний позов ОСОБА_8 та додані до нього матеріали, заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Враховуючи те, що у період з 08 січня 2015 року по 06 лютого 2015 року позивач ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 12, де їй була проведена операція та надано медикаментозне лікування загальною вартістю 12 914 грн. 82 коп., відповідно до виписки № 235 від 06 лютого 2015 року через 15 місяців потерпіла потребує повторної операції вартістю 13 000 грн. та протягом 15 місяців не зможе пересуватися без сторонньої допомоги, що свідчить про необхідність найму помічника (заробітна плата 4 000 грн. х 15 місяців = 65 000 грн.), а також необхідність відшкодування витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_6 в розмірі 5 000 грн., суд, дослідивши надані докази та враховуючи позицію обвинуваченого, який повністю визнав заявлений позивачем цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 95 914 грн. 82 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 зазначила, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями вона була вимушена змінити свій звичайний спосіб життя, а обмеження у русі пригнічує її та завдає душевних та фізичних страждань. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що вона позбавлена можливості самостійно купувати продукти харчування, одягатися та доглядати за собою, спілкуватися з рідними та приділяти увагу онукам, що для літньої людини є дуже важливим. Крім того, моральна шкода, завдана їй з вини відповідача ОСОБА_7 , полягає у відчутті постійного болю, страху перед повторною операцією та довгим відновленням функціонування ноги, безсонні, неможливістю самостійно пересуватися без допомоги милиць та необхідністю постійно знаходитися зі сторонньою людиною, яка доглядає за нею та допомагає у пересуванні, що також пригнічує її душевний стан, честь та гідність.

У судовому засіданні в якості свідка була допитана донька потерпілої ОСОБА_10 , яка показала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди її мати опинилась у лікарні у дуже тяжкому стані, вона тривалий час вимушена була лежати тільки на спині та не могла спати вночі. Через 2 тижні їй зробили операцію, після чого майже місяць вона була прикута до ліжка, а її подальша реабілітація для відновлення функціонування ноги може зайняти більше року. На даний час мати перебуває у пригніченому стані, відчуває себе непотрібною, оскільки нічого не може зробити самостійно, постійно хвилюється, страждає на головні болі та високий артеріальний тиск.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Положенням ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 січня 2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин з вини ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, а саме: закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням та забій м`яких тканин лобно-тім`яної області голови, в результаті чого була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні № 12, де їй була зроблена операція та проведено медикаментозне лікування, на даний час не пересувається без допомоги милиць та потребує постійного стороннього догляду, вимушена змінити свій звичайний спосіб життя та відмовитися від повноцінного спілкування з рідними та близькими, відчуває сильний фізичний та душевний біль, страх перед майбутньою операцією та реабілітацією, приниження її честі та гідності у зв`язку з неможливістю самостійно доглядати за собою та задовольняти свої потреби, перебуває у пригніченому стані та має відчуття непотрібності, суд, виходячи з наданих доказів, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_8 та стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. 00 коп. Що стосується решти заявленої суми відшкодування, на переконання суду вона не є доведеною позивачем у розумінні ст. 60 ЦПК України, а цивільний позов не містить посилань ОСОБА_8 на те, з яких міркувань вона виходила, визначаючи саме такий розмір заподіяної їй моральної шкоди.

Дані про речові докази та процесуальні витрати у судовому провадженні відсутні, арешт на майно обвинуваченого не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного основного покарання ОСОБА_7 звільнити з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік та зобов`язавши його в порядку ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця свого проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_7 покласти на органи виконання покарань за місцем його проживання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 95 914 гривень 82 копійки, заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25 000 гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) діб з моменту його проголошення.

Суддя Шевченківського районного суду
міста Києва ОСОБА_1 .