Єдиний унікальний № 500/6404/15-к
Провадження № 1-кп/500/521/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
30 листопада 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002244, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
Наприкінці серпня 2015 року, більш точну дату встановити не надалось можливим, близько об 11:00 год., ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, незаконно проник через незачинену вхідну хвіртку до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері таємно незаконно проник до флігеля, звідки таємно викрав чавунну ванну вартістю 200 грн. та бухту колючого дроту вартістю 150 грн., які належать потерпілому ОСОБА_5 , тим самим спричинивши останньому матеріальний збиток на загальну суму 350 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину, щиро розкаявся в його вчиненні та не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що в серпні 2015 року за запрошенням сина потерпілого ОСОБА_6 він ночував у будинку потерпілого ОСОБА_5 . Наступного дня вранці о 07:30 год. він пішов звідти, а близько об 11:00 год. повернувся в будинок, коли вдома нікого не було, та з флігеля викрав металеву ванну та бухту колючого дроту, які продав на металобрухт за 300 грн. Приблизно через 2 3 дні, коли до нього звернувся дільничний інспектор міліції, вони повернули викрадене ним майно потерпілому, а особі, якій він продав це майно, він повернув раніше отримані гроші.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується його розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_5 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. Крім того, потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, якою просив здійснити судовий розгляд у його відсутності. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_5 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням документів, що стосуються його особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, як особа, на яку від мешканців села надходили скарги в усній формі, як особа, що зловживає алкогольними напоями, за характером спокійний, хитрий, брехливий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винуватому ОСОБА_4 достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах строку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки в даному випадку таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Крім того, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, те, що завдана злочином шкода фактично відшкодована в повному обсязі, того, що у нього відсутні обставини, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 30 листопада 2015 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення, а потерпілому, який не був присутнім в судовому засіданні, надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1