Справа № 748/3160/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/183/2016
Категорія - ст .122 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, за апеляційними скаргами прокурора та адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2015 року по кримінальному провадженню, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брусилів Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонера МВС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому за цей злочин покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 680 грн.

ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та його виправдано.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу відсутні.

Як встановив суд обвинувачений ОСОБА_7 15 липня 2014 року у денний час, знаходячись в господарстві АДРЕСА_2 та області на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс один удар кулаком в область голови ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_7 схопив ОСОБА_10 за волосся та штовхнув, від чого вона пала та вдарилась спиною об поріг. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді садна лівої поперекової ділянки, синця та забиття м`яких тканин обличчя, які згідно висновку експерта від 21 липня 2014 року № 673 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у спричиненні потерпілій ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України за таких обставин.

20 липня 2014 року близько 14 годин 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в господарстві АДРЕСА_2 та області на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин схопив ОСОБА_10 правою рукою за волосся та умисно наніс їй один удар ногою в область лівої нижньої кінцівки. У подальшому ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, знаходячись в господарстві АДРЕСА_3 , умисно наніс один удар долонею лівої руки в область ОСОБА_11 .. Після чого ОСОБА_12 взяв ОСОБА_13 правою рукою за волосся, а іншою за ліву руку та, тиснучи, викрутив руку назовні. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки лівої променевої кістки без зміщення, синців та забиття м`яких тканин обличчя, лівої нижньої кінцівки, дефекту волосяного покрову волосистої частини голови, які згідно висновку експерта № 673 від 21 липня 2014 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , в якій він, вважав вирок районного суду не законним та не обґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню. Вказував, що всі доводи на які посилається суд є сумнівними. Жоден із свідків крім ОСОБА_10 не підтвердили фактів нанесення потерпілій тілесних ушкоджень. Ставить під сумнів покази близьких родичів. Ставить під сумнів слідчі експерименти, які проводились 06.09.14 року. Вказує, що викручування руки, про що вказувала потерпіла, не могли спричинити перелом, при цьому суд дав не належну оцінку експертизам та прийшов до хибного висновку. Суд не повно навів покази свідків, на яких послався у вироку, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .. Також вказує, що струс головного мозку потерпілої ОСОБА_10 обумовлений загостренням наявної у неї хронічної патології.

Прокурор, також подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи доведеність вини та кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, вважає, що суд приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Просив ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 грн. та за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України призначити 1 рік іспитового строку, на підставі ст. 72 КК України покарання виконувати самостійно.

Свої вимоги мотивує посиланням на висновок експерта № 671 від 21.07.2014 року, записи у медичній картці потерпілої та інші експертизи, які вказують на наявність тілесних ушкоджень. Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер злочинних дій винного, думку потерпілої, ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих обставин.

В порядку ст. 403 КПК України прокурор подав зміни до апеляційної скарги, в яких просив вирок Чернігівського районного суду від 15.12.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі засудженого, внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 850 грн., за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засудити до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України призначити 1 рік іспитового строку.

Адвокат ОСОБА_6 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких заперечував проти апеляційної скарги прокурора та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показами, що він давав в суді першої інстанції, що потерпіла є його молодшою сестрою, і смерті матері між ними виникали суперечки з приводу розпорядження спадковим майном. 15 липня 2014 року в ході чергового конфлікту він відштовхнув потерпілу, від чого вона сіла на поріг. 20 липня 2014 року за одну - півтори хвилини потерпіла та її чоловік на городі спричинили йому удари в область голови, ніг, тулуба. У дворі ОСОБА_17 потерпіла кинула йому в обличчя землею, він лівою рукою ударив потерпілу по щоці. Вона накинулась на обвинуваченого з кулаками, захищаючись, він правою рукою тримав потерпілу за волосся, а лівою рукою за ліву руку, руку не крутив.

Показами потерпілої ОСОБА_10 в суді першої інстанції показувала, що 15 липня 2014 року обвинувачений кинувся до її сина, вона його захищала, обвинувачений ударив потерпілу кулаком правої руки у скроню, вона відлетіла назад та ударилась об паркан правою рукою. Обвинувачений схопив її за волосся та штовхнув. Вона упала та вдарилась спиною об поріг. 20 липня 2014 року обвинувачений знову кинувся на її дитину, вибігли на город, вона схватила обвинуваченого за руку, щоб зупинити. Обвинувачений ударив її по голові рукою, схопив однією рукою за волосся, а іншою рукою за руку, почав тиснути до землі, вона впала на коліно, обвинувачений наніс їй удар в область коліна. У двір ОСОБА_17 обвинувачений забіг з її сумкою, з силою ударив рукою потерпілу по голові в область вуха, вона упала на коліна, коли піднялась обвинувачений схватив її за волосся та за руку, правою рукою вивернув її ліву руку назовні, вона впала. Коли вивернув руку, запекло у лікті, з`явилось відчуття ніби щось порвалось. Через деякий час рука не піднімалась, пальці посиніли, затекли. Самостійно не могла причесати волосся допомагала ОСОБА_17 , стверджувала, що при проведенні відтворення обставин та події злочину стала на місце обвинуваченого, тоді не думала якою рукою він викручував їй руку, лівою чи правою.

Слідчим експериментом від 06 вересня 2014 року за участю потерпілої ОСОБА_10 яка зазначала, що обвинувачений ОСОБА_7 15 липня 2014 року наніс їй один удар у голову з лівої сторони в область скроні, після чого вона відскочила та ударилась рукою об паркан, після чого він її штовхнув і вона ударилась спиною об поріг.

Показами свідка ОСОБА_18 який під час допиту в суді першої інстанції зазначив, що 15 липня 2014 року у потерпілої з обвинуваченим стався конфлікт, ОСОБА_7 ударив її в область голови, потерпіла спиною упала на поріг.

Свідок ОСОБА_14 допитаний у присутності соціального педагога Чернігівського ліцею № 22 м. Чернігова ОСОБА_19 , дав аналогічні покази, що 15 липня 2014 року обвинувачений у дворі вдарив кулаком правої руки потерпілу у ліву скроню, вона впала на поріг та вдарилась спиною.

Висновком судово - медичної експертизи № 673 від 21 липня 2014 року у ОСОБА_10 маються тілесні ушкодження у вигляді садна лівої поперекової ділянки, синців та забиття м`яких тканин обличчя, котрі по давності утворення відповідають даті 15 липня 2014 року, виникли від дії тупих предметів та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження могли утворитись за обставин, на які вона вказала.

Повторною комісійною судово-медичною експертизою № 140/15 від 15 жовтня 2015 року, відповідно до якої при огляді у ОСОБА_10 були виявлені такі ушкодження: «...у лівій лобно-скроневій ділянці голови синець жовтувато - синюшного кольору 6,5х4,5 см., в лобно-тім`яній ділянці волосяної частини голови дефект волосяного покрову з дрібно крапковими внутрішньо шкіряними крововиливами в ділянці 3,5x4см., у лівій поперековій ділянці садно смугастої форми під коричневатою кіркою вище рівня інтактної шкіри в поперечному напрямку 5x0,5см...".

Стосовно визнання показів ОСОБА_18 та ОСОБА_14 достовірними, про що скаржиться адвокат ОСОБА_6 , колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, оскільки покази узгоджуються між собою, локалізація тілесних ушкоджень спричинених потерпілій обвинуваченим 15 липня 2014 року за їх показами узгоджується з висновками судово-медичних експертиз, проведених по справі. Тому твердження адвоката в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Щодо проведення слідчого експерименту від 06 вересня 2015 року з порушенням норм чинного законодавства, колегія вважає, що відсутні будь-які порушення норм КПК України під час його проведення.

Тому твердження адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі про відсутність в діях свого підзахисного складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є такими, що не заслуговують на увагу та розцінюються колегією, як захисну версію для уникнення відповідальності.

Разом з іншим, твердження прокурора з приводу наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи у суді першої інстанції і в апеляційному суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_7 , крім іншого, пред`явлено обвинувачення в наступному формулюванні «…у подальшому ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, знаходячись в господарстві АДРЕСА_3 , умисно наніс один удар долонею лівої руки в область голови ОСОБА_10 .. Після чого ОСОБА_7 взяв ОСОБА_13 правою рукою за волосся, а іншою за ліву руку та, тиснучи, викрутив руку назовні. В результаті вказаних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки лівої променевої кістки без зміщення…».

Потерпіла ОСОБА_10 вказувала, що під час епізоду 15 липня 2014 року ОСОБА_12 , крім іншого, схопив її за волосся та за руку, правою рукою вивернув її ліву руку назовні. В суді першої інстанції вказувала, що під час інциденту з обвинуваченим 20 липня 2014 року, вона не падала, заперечувала також спричинення тілесних ушкоджень безпосередньо в місці перелому. Жоден з допитаних свідків в суді першої інстанції, також не вказували про падіння ОСОБА_10 на витягнуту ліву руку.

При вивченні членами комісії Головного бюро СМЕ рентгенівських знімків верхньої кінцівки (від 20 липня 2014р., 18 серпня 2014 р. та 26 грудня 2014 р.) виявлено перелом голівки лівої променевої кістки з невеликим зміщенням уламків. Такого характеру перелом лівої променевої кістки міг утворитися при падінні з опорою на витягнуту ліву руку, можливо під час події, що сталася 20 липня 2014 року та не міг виникнути «...при викручуванні лівої руки потерпілої лівою рукою обвинуваченого назовні...».

Аналізуючи вищевказані норми закону та матеріали провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції в повній мірі врахував та проаналізував все вищевикладене та вірно дійшов висновку про виключення даного епізоду за недоведеністю скоєння ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Крім того, в зміненій апеляційній скарзі прокурора поставлене перед судом прохання, щодо результатів розгляду справи в апеляційному суді, суперечить вимогам ст. 407 КПК України.

Так, прокурор, просив вирок Чернігівського районного суду від 15.12.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити новий вирок, не скасувавши вирок суду першої інстанції, в даному випадку виправдувальний за ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем проживання та роботи, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, злочин скоїв уперше, вчинений ним злочин віднесено до категорії легких злочинів, має на утриманні неповнолітню дитину, є пенсіонером, має сталий дохід, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

З огляду на обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання про достатність та справедливість призначеного судом першої інстанції покарання та не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку, як на те вказують адвокат ОСОБА_6 та прокурор в своїх апеляційних скаргах, оскільки всі обставини, на які вони посилаються були враховані судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 грудня 2015 року, щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4