Кримінальне провадження № 1-кп/760/1010/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 06.11.2014 року за №0009970, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцясмт. Гостомель Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.12.2012 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі та у відповідності до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 (один) рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акту від 26 листопада 2014 року під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 з метою таємного викрадення чужого майна, 06.11.2014 приблизно о 02:30 год., прогулюючись неподалік від будинку АДРЕСА_2 , помітив припаркований автомобіль марки «Шкода Румстер» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 . В той момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою наживи та особистого матеріального збагачення, ОСОБА_4 01.11.2014 приблизно о 02:40 год., скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, знайшов та підняв із землі камінь, яким розбив ліве бокове переднє водійське скло автомобіля марки «Шкода Румстер» д.н.з. НОМЕР_1 , через яке в подальшому заліз у салон вказаного автомобіля, де виявив та таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: навігатор марки «Shutle PNA-3502» в корпусы чорного кольору S/N 8 вартістю 1200 грн., гоффу автомобільну вартістю 185 грн., фільтр автомобільний вартістю 180 грн., лампочку фірми «Filips» вартістю 6 грн., антифриз автомобільний вартістю 31 грн., автомобільний ремінь вартістю 120 грн., датчик гальма вартістю 300 грн., рульову тягу вартістю 140 грн., сервісну книжку на вищевказаний автомобіль, яка матеріальної цінності для ОСОБА_5 не представляє.

Таємно викравши вказане вище чуже майно, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3162 грн.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

19 листопада між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , який на підставі ст.55 КПК України являється потерпілим у кримінальному провадженні №0009970 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі підозри.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком визнає права, визначені ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінальному кодексу України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 373,374,475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення від 19 листопада 2014 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисячу сімсот) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченими виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 394 КК України;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1