Справа № 202/9229/15-к
УХВАЛА
28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

адвоката-захисника ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні угоду про визнання винуватості, яка укладена між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000746 від 22.09. 2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Михайла Коцюбинського Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, українця, працюючого ФОП « ОСОБА_5 », одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 369-2 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень за вплив на старшого інспектора сектору організаційно-аналітичної роботи і з питань безпеки дорожнього руху відділу взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами Управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, мобілізаційної та оборонної роботи Департаменту взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної та оборонної роботи і з питань надзвичайних ситуацій Дніпропетровської міської ради ОСОБА_7 на прийняття ним рішення як особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо невжиття ним, як службовою особою Дніпропетровської міської ради, заходів реагування із демонтажу торговельного павільйону, розташованому біля буд. АДРЕСА_2 , в приміщенні якого ОСОБА_6 здійснює господарську діяльність без необхідних дозвільних документів.

Вказані протиправні дії ОСОБА_5 мали місце за наступних обставин: ОСОБА_5 , будучи знайомим із ОСОБА_7 , який обіймає посаду старшого інспектора сектору організаційно-аналітичної роботи і з питань безпеки дорожнього руху відділу взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами Управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, мобілізаційної та оборонної роботи Департаменту взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної та оборонної роботи і з питань надзвичайних ситуацій Дніпропетровської міської ради та, достовірно знаючи про те, що останній в силу виконання покладених на нього обов`язків в межах виконання Рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 361 від 25.06.2015 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська» приймає участь у проведенні робіт щодо припинення функціонування та демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд у місцях загального користування, 17.09.2015 року зателефонував ОСОБА_6 зі свого номеру мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) та запропонував їй передавати йому грошові кошти в сумі по 2000 грн. щомісяця за здійснення ним впливу на ОСОБА_7 , як працівника Дніпропетровської міської ради, тобто як на особу, уповноважену на виконання функцій держави, щодо прийняття ним рішення по невжиттю заходів реагування із припинення функціонування та демонтажу самовільно встановленої нею ( ОСОБА_6 ) біля буд. № 49 по пр. Миру в м. Дніпропетровську торговельної установи, після чого в телефонному режимі обумовив із нею місце та час зустрічі для передачі останньою йому грошових коштів.

В подальшому, в період часу з 16.10.2015 року по 20.10.2015 року в телефонному режимі, та під час особистих зустрічей ОСОБА_5 обумовлював із ОСОБА_6 час та умови передачі йому грошових коштів, чим створив умови для систематичного одержання від неї неправомірної вигоди за здійснення ним впливу на ОСОБА_7 , як на особу, уповноважену на виконання функцій держави, із прийняття рішення по невжиттю ним, як службовою особою Дніпропетровської міської ради, заходів реагування із демонтажу вищевказаного торговельного павільйону, у якому ОСОБА_6 здійснює господарську діяльність без необхідних дозвільних документів.

Після цього, 20.10.2015 року о 10.29 год., ОСОБА_5 , маючи умисел на одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди за його вплив на ОСОБА_7 та інших працівників Дніпропетровської міської ради на прийняття рішення по невжиттю заходів реагування із припинення функціонування та демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди, розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , прибув до вказаної торговельної установи за вищезазначеною адресою, для зустрічі із ОСОБА_6 , під час якої переконуючи її в тому, що безперешкодне функціонування її торговельної установи залежить від можливості його волевиявлення вплинути на ОСОБА_7 та інших працівників Дніпропетровської міської ради, як на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, та показуючи свій намір здійснити такий вплив після одержання неправомірної вигоди, створив для ОСОБА_6 умови, за яких вона погодилась надати ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень. Після цього ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 2000 гривень за вплив на старшого інспектора сектору організаційно-аналітичної роботи і з питань безпеки дорожнього руху відділу взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами Управління взаємодії з правоохоронними і контролюючими органами, мобілізаційної та оборонної роботи Департаменту взаємодії з правоохоронними органами, мобілізаційної та оборонної роботи і з питань надзвичайних ситуацій Дніпропетровської міської ради ОСОБА_7 на прийняття ним рішення як особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо невжиття ним, як службовою особою Дніпропетровської міської ради, заходів реагування із демонтажу торговельного павільйону, самовільно встановленому ОСОБА_6 біля буд. АДРЕСА_2 .

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_5 виразилися в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

18 грудня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Крім того, ОСОБА_5 активно сприяв встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення, співпрацюючи із органом досудового розслідування.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 369 -2 КК України у виді штрафу у дохід держави у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 гривень без спеціальної конфіскації на підставі ст. 96-2 КК України, оскільки гроші, які отримав ОСОБА_5 20 жовтня 2015 року в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_8 у розмірі 2000 гривень є її особистими коштами і підлягають поверненню останній.
Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_5 призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 грудня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 25 500 гривень без спеціальної конфіскації на підставі ст. 96-2 КК України.
Речові докази оптичний диск для лазерних систем зчитування, що знаходиться при матеріалах провадження, залишити при матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави кошти, витрачені за проведення судово криміналістичної експертизи у розмірі 460 гривень 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1