Справа № 10-104 / 2010 р. Головуючий у І інстанції Курилець А.Р.
Постанова щодо запобіжного Доповідач Яременко О.Д.

заходу взяття під варту.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Яременка О.Д.,

суддів Волинця М.М., Тенюха В.П.,

з участю прокурора Єфремова С.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1 Мостафи,

перекладача Маліка Мудасир Вакар Хайдера,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією прокурора Єфремова С.О., який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою судді відмовлено у поданні слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 в обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.332 КК України,

ОСОБА_1 Мостафі,

який народився 24 грудня1968 року

в м. Басра, ОСОБА_4, підданому ОСОБА_5

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розлученому,

маючому на утриманні двох неповнолітніх дітей,

приватному підприємцю, проживаючому у

ОСОБА_5 ОСОБА_6, м. Буссен, вул. Вайдгоф,171

Цією ж постановою ОСОБА_1 Мостафі обрано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 17000 гривень.

В мотивах постанови зазначено, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, має постійне місце проживання в ОСОБА_6, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, і немає достатніх підстав вважати, що він може ухилитися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по справі та продовжувати злочинну діяльність.

На дану постанову прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію.

В апеляції прокурор вважає дану постанову незаконною, винесену всупереч вимогам ст. ст. 148, 150, 155, 162-2 КПК України. При цьому посилається на те, що ОСОБА_1 Мостафа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, є громадянином іншої держави і не має ні постійного ні тимчасового місця проживання на території України, вчинив суспільно-небезпечні діяння, які посягають на державний кордон України і на даний час не всі співучасники злочину встановлені, а тому є всі підстави вважати, що він може ухилитися від слідства та суду, залишивши територію України, а також продовжити злочинну діяльність.

Враховуючи викладене, просить постанову судді скасувати а подання направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляції, виступи обвинуваченого та його захисника, які просили залишити постанову судді без зміни, розглянувши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до кримінально-процесуального закону взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обовязків, що випливають із ч.2 ст.148 КПК України і його належної поведінки.

Взяття під варту застосовується лише у випадку, коли особа обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі і коли є достатні підстави вважати, що він може ухилитися від слідства і суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

При вирішенні питання щодо обрання підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу, крім зазначеного вище, повинні враховуватись тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється або обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до постанови слідчого від 09 лютого 2010 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 Мостафи за ст.332 ч.2 КК України, він обвинувачується в тому, що наприкінці 2009 року вступив у злочинну змову із невстановленим слідством громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України громадян ОСОБА_4 : ОСОБА_8 Джавохер Хагігі, його дружини ОСОБА_9 Куйо та двох їх малолітніх дітей : Місаг Джавохер Хагігі ІНФОРМАЦІЯ_2 та Согар Джавохер Хагігі ІНФОРМАЦІЯ_3 У листопаді 2009 року ОСОБА_8 Джавохер Хагігі перерахував за незаконне переправлення через державний кордон України його та його сім ї в ОСОБА_5 ОСОБА_6 громадянину ОСОБА_7 суму в розмірі 14 тисяч доларів США. З метою подальшого виїзду у країни Євросоюзу останні прибули 16 листопада 2009 року з ОСОБА_8 в Україну.

На виконання свого спільного злочинного умислу ОСОБА_1 Мостафа звернувся до ОСОБА_10, зустріти в м. Києві громадян ОСОБА_8 Джавохер Хагігі його дружину ОСОБА_9 Куйо та їх малолітніх дітей Місаг Джавохер Хагігі та Согар Джавохер Хагігі. В подальшому, на прохання ОСОБА_1 Мостафи, 16 листопада 2009 року ОСОБА_10 доставив залізничним транспортом поїздом сполученням „ Київ-Ужгород зазначених громадян у м. Львів та винайняв для них житло. 28 січня 2010 року дані громадяни ОСОБА_4 переїхали на іншу квартиру м. Львова, за адресою: вул. Головатого, 1/23, власником якої являється громадянин України ОСОБА_11 Джамаль. Зазначену групу громадян ОСОБА_1 Мостафа планував переправити через державний кордон України в країни Західної Європи незаконно, без будь-яких документів, поза пунктами пропуску на території Закарпатської області.

Як видно із подання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Львівській області ОСОБА_3 про обрання ОСОБА_1 Мостафі запобіжного заходу у виді взяття під варту підставою для цього явилось те, що ОСОБА_1 Мостафа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, являється громадянином ОСОБА_5 ОСОБА_6, не має постійного місця проживання на території України та, перебуваючи на волі, може ухилитися від слідства та суду.

Однак ніяких даних про те, що ОСОБА_1 Мостафа може ухилитися від слідства та суду в поданні не наведено. Не встановлено було таких даних і при розгляді подання в суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали кримінальної справи колегія суддів приходить до висновку, що в справі відсутні достатні дані вважати, що ОСОБА_1 Мостафа може ухилитися від слідства і суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Разом з тим, з врахуванням наведених в постанові судді від 18 лютого 2010 року даних про особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, раніше не судимий, має місце тимчасового знаходження в Україні, інших обставин, що його характеризують і які зазначені у постанові судді, колегія суддів вважає, що суддею мотивовано прийнято рішення про відхилення подання слідчого про обрання ОСОБА_1 Мостафі запобіжного заходу у виді взяття під варту та мотивовано обрано запобіжний захід у виді застави. Колегія суддів на підставі досліджених матеріалів справи вважає, що цей запобіжний захід зможе досягти мети, яку ставить кримінально-процесуальний закон при застосуванні запобіжних заходів.

В судовому засіданні при розгляді апеляції прокурора на постанову судді районного суду встановлено, що з часу обрання ОСОБА_1 Мостафі запобіжного заходу у виді застави обвинувачений повністю дотримується вимог цього запобіжного заходу, сам зявляється в орган досудового слідства, орендував собі у м. Львові житло для проживання а також сприяє органу досудового слідства у розкритті злочину.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів відмовляє прокурору в задоволенні його апеляції.

Керуючись ст.ст.148,150,165, 366, 382 КПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляцію прокурора залишити без задоволення а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2010 року про відхилення подання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_1 Мостафі та обрання йому запобіжного заходу у виді застави залишити без зміни.

Головуючий :

Судді :