Справа № 736/1454/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/155/2016
Категорія - ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тільне Корюківського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, неофіційно працюючого в районному Лісгоспі м.Корюківка, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті вирок суду просить залишити без змін. Також, порушує питання про дослідження наявних в кримінальному провадженні характеризуючих матеріалів стосовно обвинуваченого.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У задоволенні цивільного позову прокурора прокуратури Корюківського району Чернігівської області в інтересах держави в особі Корюківської центральної районної лікарні Корюківської районної ради про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави 245 грн. 42 коп. процесуальних витрат.

До набрання вироком законної сили раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобовязання обвинуваченому залишено.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого. Зазначає, що призначене ОСОБА_9 судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України не є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Вважає, що судом не надано належної оцінки, що наслідком злочинних дій обвинуваченого було нанесення удару ножем потерпілому в область грудної клітини, де розташовані життєво вважливі органи, в результаті чого заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Крім того, факт вчинення обвинуваченим злочину у стані алкогольного сп`яніння є підставою для призначення більш суворого покарання.

Звертає також увагу, що згідно вимог п.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову діяльність в умовах загострення в Україні криміногенної ситуації» №9 від 30 вересня 1994 року, особам, які вчиняють посягання на життя і здоров`я людини, необхідно призначити передбачені законом суворі міри покарання. Умовне засудження, а також призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом, щодо таких осіб, як правило, не повинно застосовуватись.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 14 вересня 2015 року, близько 19 год. Швець, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись поблизу магазину, розташованого в с. Самотуги Корюківського району Чернігівської області, у ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 зробив йому зауваження по роботі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на навмисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, побутовим розкладним ножем, який ОСОБА_9 дістав з кишені штанів та знаходячись в положенні стоячи обличчям до обличчя потерпілого, діючи умисно, наніс йому один удар ножем, який знаходився в його правій руці, в область грудної клітини зліва, в результаті чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №130 від 30 вересня 2015 року, у ОСОБА_10 мають місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, ускладненого лівостороннім гемопневмотораксом та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який вважає вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку. Такий висновок ніким не оспорюється.

Його дії судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, раніше не судимий, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не мав та просив не позбавляти останнього волі, обставину, що пом`якшує його покарання щире каяття в скоєному та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, фактичні обставини та кваліфікацію дій не оспорював, щиро каявся. Зазначив, що із потерпілим ОСОБА_11 він разом працює у Лісгоспі в м.Корюківка, перебуває у дружніх стосунках. Під час вчинення ним кримінального правопорушення потерпілий знаходився також у стані алкогольного сп`яніння та ображав його, що і спровокувало його дії. Витрати за цивільним позовом прокурора, витрати потерпілого на лікування, а також заподіяну моральну шкоду відшкодував у повному обсязі. Грошові кошти на таке відшкодування ним були взяті в борг, який він поступово повертає з заробітної плати. Проживає з матір`ю, яка у зв`язку з поганим станом здоров`я потребує піклування, так як його батько та брат померли, він єдиний, хто залишився у матері.

До Апеляційного суду від потерпілого ОСОБА_10 надійшла заява, в якій останній просив не позбавляти ОСОБА_9 волі, претензій до нього не має, з обвинуваченим перебуває у дружніх стосунках, разом працюють.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, зайнятий соціально-корисною працею, має міцні соціальні зв`язки, його сімейний та матеріальний стан, дружні відносини з потерпілим і відсутність всяких претензій останнього до обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, відповідає меті покарання, обране у відповідності до принципів індивідуалізації, законності, справедливості та є необхідним і достатнім.

Тому, доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, внаслідок чого обвинуваченого безпідставно звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів вважає, необґрунтованими.

Всі аргументи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції перевірені та, на переконання колегії суддів, істотних порушень кримінального процесуального закону при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, що б призвело до безумовного скасування вироку, допущено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4