АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/2623/15-к Номер провадження 11-кп/786/85/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категоріяч.2ст.407КК-С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 .
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 2 листопада 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньою освітою, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 25 березня 2014 року, механіка водія з обслуги реактивного артилерійського взводу 4 реактивної батареї 2 реактивного артилерійського дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата, раніше не судимого, учасника АТО,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладені на нього певні обов`язки.

В апеляції військовий прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи, доведеність вини, кваліфікацію дій вказує, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку, оскільки на думку прокурора при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував того, що обвинувачений ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків військовозобов`язаного, що призвело до підриву бойової готовності підрозділу, такі дії негативно впливають на дотримання як дисципліни іншими військовослужбовцями так і Дисциплінарного ставу Збройних Сил України, а тому призначене покарання є явно несправедливим та м`яким, призначеним без належного врахування суспільної небезпечності вчиненого діяння, просить ухвалити новий вирок, яким призначити винному покарання за ч.3 ст.407КК України із застосуванням ст.69 КК України 1 рік тримання у дисциплінарному батальйоні.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Згідно із вироком суду, ОСОБА_7 25 березня 2014 року був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , та цього ж дня направлений для подальшого проходження військової служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 та виконання завдань за призначенням на посаду механіка - водія 4 реактивної батареї 2 реактивного артилерійського дивізіону у військовому званні «старший солдат».

Будучи солдатом військової служби за призовом під час мобілізації, умисно порушив вимоги ст. ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ухилився від виконання обов`язків військової служби, вчасно без поважних причин не з`явився з чергової відпустки, в якій перебував згідно з наказом командира із 05 січня по 28 січня 2015 року до розташування військової частини НОМЕР_2 до моменту затримання 27 серпня 2015 року. Таким чином був відсутній на службі без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 які просили вирок суду залишити без зміни, дослідивши характеризуючі дані про особу правопорушника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеність обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 3 ст. 407 КК України у апеляції не оспорюється.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання, то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та наявність обставин, які пом`якшують покарання, - щире каяття, а також дані про його особу, зокрема, те, що він раніше не судимий, є учасником АТО, має на утриманні хвору матір, характеризується позитивно.

Крім цього, як встановлено у апеляційному суді ОСОБА_7 звільнений із лав військовї частини 30 грудня 2015 року і поставлений на облік за місцем проживання і не являється військовослужбовцем, а тому застосувати покарання у виді перебування у дисциплінарному батальйон на вказаний строк є неможливим, оскільки таке покарання у відповідності до ст..62 КК України призначається лише до військовослужбовців строкової служби.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог статей 62, 65 - 67 КК України.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає призначене засудженому покарання справедливим, підстав для зміни судових рішень через його м`якість, як про це просить прокурор у апеляційній скарзі, не вбачає.

Суд першої інстанції правильно призначив покарання й навів відповідні мотиви такого свого рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ч. 2ст.376,405,407КПК України , колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу війського прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 2 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.407 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4