Справа № 438/973/15-к
Провадження №1-кп/438/110/2015
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу

01 грудня 2015 року Бориславський міський суд Львівської області складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 10 квітня 2015 року

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 та ч.2 ст.146 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , покликаючись на те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 та ч.2 ст.146 КК України, кримінальне провадження не закінчено і потребує часу для розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_6 заперечили проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.

Згідно ст. 183 ч. 2 п.4 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Далі, згідно ухвали слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 14 квітня 2015 року підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою починаючи з моменту затримання, а саме: з 23 год.00 хв. 11 квітня 2015 року терміном на шістдесят днів, до 10 червня 2015 року включно.

Згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04 червня 2015 року ОСОБА_3 продовжено термін тримання під вартою на 60 діб, тобто до 09 серпня 2015 року.

Згідно ухвали слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 07 серпня 2015 року підозрюваному ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів 08 жовтня 2015 року.

Згідно ухвали Бориславського міського суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів 08 грудня 2015 року

Враховуючи те, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 закінчується 08 грудня 2015 року, а судове провадження не може бути завершено до його спливу, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 не може бути замінено на більш м`який запобіжний захід, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, продовжують існувати достатні підстави, вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, як визначено ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 14 квітня 2015 року, зокрема намагання підозрюваного 11 квітня 2015 року перетнути на поїзді Львів-Москва межі державного кордону, тим самим, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, продовжувати злочинну діяльність, а тому суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити строк тримання під вартою відповідно до 60 днів.

Наявність в обвинуваченого ОСОБА_3 захворювання хронічний гломерулонефрит, визначеного розділом 11. Хвороби нирок з хронічною нирковою недостатністю в термінальній стадії переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання, затверджено Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України за N 3/6 від 18 січня 2000 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 березня 2000 року за N 155/4376 не є правовою підставою для заміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у судовому провадженні у першій інстанції.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 177, 178, 182 - 184, 331 КПК України, суд ,-

у х в а л и в :
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задоволити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.125 та ч.2 ст.146 КК України, у вигляді у виді тримання під вартою продовжити на строк до двох місяців до 07 лютого 2016 року.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику СІЗО УДПСУ в Львівській області.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1