Справа №487/3761/15-к 23.09.2015 23.09.2015 23.09.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2015р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Миколаєва, в силу статті 89 КК України не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, -

Учасники судового провадження:

захисник - ОСОБА_6

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляціях обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просять вирок районного суду змінити в частині призначення покарання звільнивши обвинуваченого від його відбуття з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Заводського районного суду від 14.07.2015р. ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 3-х років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 146 КК України до 3-х років обмеження волі.

____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/669/15р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 cт. 263 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено до відбуття покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області 4054,08 за проведення судових експертиз.

Узагальнені доводи апеляції.
Не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій та вини обвинуваченого, апелянти посилаються на те, що при призначенні покарання обвинуваченому суд не в повній мірі врахував наявність у обвинуваченого престарілої матері та її незадовільний стан здоров`я.

Крім того, захисник ОСОБА_6 вказує, що судом не враховано відсутність судимостей обвинуваченого в силу статті 89 КК України, його посередні характеристики, а також те, що він періодично працював без оформлення трудової книжки, що було встановлено в ході судового слідства.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку суду ОСОБА_5 визнано винним в тому, що 03.03.2015р. приблизно з застосуванням вогнепальної зброї та погрозою застосування гранати Ф-1 викрав потерпілу ОСОБА_9 , яку утримував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_5 визнано винним у зберіганні за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 вибухових пристроїв, вогнепальної зброї табойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , в підтримку доводів апеляції, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляцій, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів находить їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав..

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, за обставин викладених у вироку, доведена, підтверджується дослідженими по справі доказами та апелянтами не заперечується, як і не заперечується кваліфікація його дій за ч.2 ст. 146 та ч.1 ст. 263 КК України.

Що стосується покарання, то воно ОСОБА_5 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 65-67 КК України і в мінімальних межах санкції статті. При цьому судом враховані ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого.

Суд належним чином обґрунтував своє рішення чому він прийшов до висновку про призначення реального покарання в мінімальних межах санкції статті.

Тому, доводи ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 про те, що судом не в повній мірі враховані обставини, які можуть слугувати підставою для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, апеляційний суд вважає непереконливими.

Зважаючи на викладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляцій.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2015 року відносно ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Миколаївської області може бути оскаржено в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом 3-х місяців з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який тримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3