Справа № 345/2354/15-к
Провадження № 11-кп/779/403/2015
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на вирок Калуського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000892 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вироком Калуського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію Калуського МВ УМВС України про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирішено питання про речові докази у відповідності з ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 491, 4 грн. витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи.

Не погоджуючись із зазначеним вироком суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки без застосування ст. 75 КК України. В доводах апеляційної скарги прокурор вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав на вказану апеляційну скаргу заперечення, у якому просив залишити оскаржуваний прокурором вирок суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, 29.09.2014 року близько 1.30 год. водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , у якому крім нього знаходились пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , рухався автодорогою по вул. Привокзальна у с. Боднарів Калуського району Івано-Франківської області. Під час керування транспортним засобом водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, не справився з керуванням, виїхав на прилеглу територію із правого боку дороги та вчинив зіткнення з деревом, порушивши при цьому вимоги Правил дорожнього руху, а саме: п.п. б п. 2.3, п.п. а п. 2,9, п. 12.1, п. 12.3.

В наслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку тяжкого ступеня, перелом правої скроневої кістки, перелом бокової і передньої стінок правої гайморової пазухи, гемо синусом справа, саднами в ділянках голови ускладнена після травматичним церебральним арахноїдитом із стійкою цефалгією, правобічною пірамідною недостатністю, які згідно висновку експерта № 103 від 09.06.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення, садна в ділянках рук та ніг відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги його апеляційної скарги та скасувати оскаржуваний вирок, доводи обвинуваченого потерпілого, які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на належно досліджених й правильно оцінених доказах, не оспорюються і апеляційному перегляду згідно ст. 404 КПК України не підлягають.

Що стосується покликання прокурора на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України загальними принципами призначення покарання, є призначення покарання в межах санкції статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням положень загальної частини КК України, а також ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, згідно зазначеної статті призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам вказаної статті, тому доводи прокурора про необґрунтоване прийняття судом рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, оскільки призначене йому покарання із застосуванням ст.75 КК України не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, на думку суду належним чином не обгрунтовані та безпідставні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини та щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення, думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, позитивну характеристику, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, а також те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 абз. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є достатньо мотивованим.

Твердження прокурора про те, що судом при призначенні покарання обвинуваченому враховано як пом`якшуючу обставину часткове відшкодування збитків потерпілому, однак не встановлено розмір таких збитків, спростовується долученим до матеріалів справи договором про відшкодування заподіяної шкоди, укладеним між обвинуваченим та потерпілим, з якого вбачається , що ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди в квітні 2015 року передав, а ОСОБА_8 прийняв 6000, 00 грн., а решту 20000, 00 грн. обвинувачений зобов`язується сплатити до 31.12.2016 року, при цьому потерпілий погоджуючись з розміром відшкодування, підтверджує тим самим відсутність з його боку будь-яких інших претензій.

Приймаючи вказане рішення, на підставі наявних доказів, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України прийшов до вказаного висновку в межах своєї компетенції з дотриманням норм КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, вирок Калуського міськрайонного суду від 23 липня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2