Справа № 140/2704/14-к
Провадження №11-кп/772/33/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000428 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду від 5 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Остапківці, жительку АДРЕСА_1 , українки, громадянку України, з середньою базовою освітою, не одружену, не працюючу, раніше судиму: 10.04.2014 року Немирівським районним судом за ч. 1 ст. 185 КК
України до 80 годин громадських робіт, покарання не відбувала,-
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Немирівського районного суду від 10.04.2014 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання один рік десять днів обмеження волі. Згідно ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік шість місяців з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України.
Згідно вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2014 року, 10.04.2014 року ОСОБА_8 вироком Немирівського районного суду Вінницької області засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.
26.06.2014 року до Гайсинського МРВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області надійшло розпорядження про виконання вироку відносно ОСОБА_8
02.07.2014 року, 07.07.2014 року засуджена ОСОБА_8 викликалася до Гайсинського МРВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області для постановки на облік, але вона не з`явилася і про причини неявки не повідомила.
25.07.2014 року ОСОБА_8 з`явилася до Гайсинського МРВ КВІ УДПтС України у Вінницькій області де з нею була проведена бесіда в якій роз`яснено про порядок та умови відбування покарання, про стягнення, які можуть бути накладені, про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, про що ОСОБА_8 дала підписку власноручно як ознайомлена з вимогами до осіб, засуджених до громадських робіт.
В порушення вимог ч. 1 ст. 37 КВК України, п.п. 5.2, 5.3 Розділу 2 "Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань" ОСОБА_8 , будучи 25.07.2014 року зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для неї об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти КВІ про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до КВІ, відмовилася від отримання направлення до Никифоровецької сільської ради Немирівського району для виконання громадських робіт згідно переліку об`єктів та видів робіт, на яких мають відбувати кримінальне покарання особи, засуджені до громадських робіт, затвердженого рішенням 29 сесії 6 скликання від 27.12.2013 року Никифоровецької сільської ради Немирівського району Вінницької області.
Починаючи з 25.07.2014 року ОСОБА_8 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування призначеного покарання у виді громадських робіт, попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, умисно, без поважних причин до відпрацювання призначених їй вироком Немирівського районного суду від 10.04.2014 року громадських робіт строком на 80 годин не приступила.
Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій, прокурор ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом повного складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10.04.2014 року остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_8 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців 10 днів обмеження волі.
Захисник адвокат ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а вирок суду щодо ОСОБА_8 без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 і просив її задовольнити, думку обвинуваченої ОСОБА_8 і її захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, фактичні обставини справи та кваліфікація її дій є вірними та в апеляційній скарзі ніким не оспорюються, а тому пов`язані з цим обставини колегією суддів не переглядаються.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Всупереч зазначеним вимогам закону, судом не було враховано того, що вироком Немирівського районного суду від 10 квітня 2014 року затверджено угоду про примирення між потерпілою та ОСОБА_8 та між сторонами узгоджено призначення винній покарання у виді громадських робіт терміном на 80 годин. Однак, засуджена категорично відмовилася від отримання направлення на громадські роботи, злісно ухилялася від відбування цього покарання, що, на думку суду, свідчить про її стійке небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, призначаючи покарання ОСОБА_8 , судом не було взято до уваги, що призначене їй за вироком Немирівського районного суду від 10.04.2014 року покарання у виді громадських робіт, обвинуваченій слід відбувати реально, оскільки особа, засуджена до такого виду покарання, згідно ст. 75 КК України, не може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням.
За таких обставин, призначивши ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України та звільнив останню від відбування призначеного покарання, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
В той же час, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, про яке просить прокурор у своїй апеляційній скарзі, оскільки з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченої, обставин, що пом`якшують її покарання, встановлених місцевим судом, а також відсутність обставин, що його обтяжують, призначене їй покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Крім того, суд враховує, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду від 21 жовтня 2015 року було задоволено касаційну скаргу прокурора і призначено новий апеляційний розгляд, та зазначено , що якщо під час нового судового засідання суд апеляційної інстанції дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 в обсязі обвинувачення, що їй пред`явлено, то призначене покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України слід визнати неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задоволити частково.
Вирок Немирівського районного суду від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Визнати винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.
Відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 10 квітня 2014 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді одного року та десяти днів обмеження волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту звернення його до виконання.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: