Номер провадження 1-кп/201/357/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 17 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002100 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Піски Донецької області, більш точне місце не встановлено, реалізуючи умисел спрямований на придбання, зберігання та носіння бойових припасів та вибухових речовин, не маючи передбаченого законом дозволу, у невстановленої особи не законно придбав, запал типу УЗРГМ - 2 для гранати РГД-5, промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів, запал типу УДЗ для гранати РГН, РГО, промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів, споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин та споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГН промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин.

Далі, ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу, став носити та зберігати при собі вищевказані боєві припаси та вибухові речовини, пересуваючись на громадському транспорті та пішим ходом доставив їх до смт. Покровське Дніпропетровської області на територію штабу добровільного Українського корпусу «Правий сектор», де продовжив їх зберігати до 16 травня 2015 року.

16 травня 2015 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на території штабу добровільного Українського корпусу «Правий Сектор», розташованого в смт. Покровське Дніпропетровської області, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, взяв вищевказані два запали, які відносяться до категорії боєприпасів та дві гранати, які відносяться до категорії вибухових речовин, не маючи передбаченого законом дозволу, та поклав в свою чорну сумочку, одягнену на пояс своїх штанів. Далі ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи протиправний характер своїх дій, став незаконно зберігати та носити при собі боєві припаси та вибухові речовини, пересуваючись на громадському транспорті, пішим ходом по вулицях м. Дніпропетровська та Дніпропетровської області, доставивши вказані предмети до місця мешкання свого брата ОСОБА_6 до буд. АДРЕСА_1 , де став зберігати до 13 години 00 хвилин 17 травня 2015 року.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17 травня 2015 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання свого брата в буд. АДРЕСА_1 , взяв вищевказані предмети, які являються бойовими припасами та вибуховими речовинами, поклав їх в сумочку чорного кольору одягнену на пояс своїх штанів, вийшов на вулицю, де став без передбаченого законом дозволу носити вказані вище предмети, приблизно до 14 години 40 хвилин цього дня.

17 травня 2015 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля буд. № 17 по вул. Севастопільській в м. Дніпропетровську, був зупинений працівниками міліції, які доставили останнього до Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 7, в ході огляду особистих речей ОСОБА_5 виявили та вилучили споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГН промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин, та в сумочці одягненій на поясі штанів одягнених на ньому виявили та вилучили запал типу УЗРГМ-2 для гранати РГД-5, промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів, запал типу боєприпасів, споряджений корпус ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин, які ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та носив при собі, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав повністю та показав, що в квітні 2015 року, знаходився в с. Піски Донецької області та приймав участь в бойових діях у зоні антитерористичної операції у складі батальйону «Правий сектор». Точну дату, час та місце, не пам`ятає, придбав у солдат Збройних сил України 2 запали для гранат і 2 ручні осколкові гранати, які з цього часу став носити та зберігати при собі. При цьому, пояснив, що передбаченого законом дозволу він не мав. Далі ці боєві припаси та вибухові речовини він, пересуваючись на громадському транспорті та пішим ходом доставив до смт. Покровське Дніпропетровської області на територію штабу добровільного Українського корпусу «Правий сектор», де продовжив зберігати до 16 травня 2015 року. 16 травня 2015 року, він пішов у звільнення та вирішив з`їздити до родичів у м. Дніпропетровськ. Тоді, він збираючи свої речі, з метою самозахисту, поклав два запали і дві гранати в свою чорну сумочку, одягнену на пояс своїх штанів та поїхав до м. Дніпропетровськ, до місця мешкання свого брата ОСОБА_6 до буд. АДРЕСА_1 , де зберігав ці предмети 17 травня 2015 року. 17 травня 2015 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, він поїхав до автовокзалу за білетом, два запали і гранати взяв із собою та поклав в сумочку чорного кольору одягнену на пояс своїх штанів, та носив по вулицях м. Дніпропетровська приблизно до 14 години цього дня, доки працівниками міліції не доставили його до Жовтневого РВ, де в ході огляду особистих речей вилучили два запали і дві гранати. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вину. В скоєному щиро розкаявся. Додав, що на даний час фактично мешкає у свого брата за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_5 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і ОСОБА_5 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що

ОСОБА_5 раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Разом із цим, суд враховує, що позбавлення волі на певний строк є одним з найбільш суворого покарання, яке може бути застосоване лише тоді, коли у суду є переконання, що призначення більш м`якого покарання не буде впливати на виправлення та перевиховання обвинуваченого, а виходячи з проаналізованих даних про особу ОСОБА_5 у їх сукупності, у суду такого переконання не виникло, тому суд приходить до висновку, з урахуванням ступеню тяжкості скоєного останнім кримінального правопорушення, його особи та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України до основного покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судової вибухо-технічної експертизи у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Відповідно до наданого під час судового розгляду акту, затвердженого начальником сектору № 10 ВТКЗ ОВС НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 27 травня 2015 року, в ході досудового розслідування було здійснено знищення корпусу РГД 5, корпусу РГН, запалу УДЗ, запалу УЗРГМ 2, а тому речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судової вибухо-технічної експертизи у розмірі 1 536 (однієї тисячі п`ятсот тридцять шість) гривень, на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1