У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження
18 січня 2016 року м.Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 0000627 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2015 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13 листопада 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000627, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначено узгоджене сторонами угоди остаточне покарання шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2015 року у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
Обвинувачений ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу з доповненнями до неї , в якій , покликаючись на призначення йому надто суворого покарання, просить змінити вирок суду, визначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що у відкритті провадження за поданою обвинуваченим апеляційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.
За приписами п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до післідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яким шкода не заподіяна, в кримінальному провадженні відсутній потерпілий.
Згідно звукозапису судового засідання від 13 листопада 2015 року, судом виконано вимоги, встановлені частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди. Обвинувачений ОСОБА_2 пояснив суду, що угоду про визнання винуватості з прокурором підтримує, з узгодженим покаранням згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.
Судом першої інстанції призначене узгоджене сторонами угоди покарання, на яке обвинуваченим ОСОБА_2 було дано згоду.
Тобто, суд першої інстанції вироком від 13 листопада 2015 року затвердив угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, яка згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, може бути укладена в даному кримінальному провадженні, а також призначив покарання, узгоджене сторонами угоди , а тому обвинуваченим ОСОБА_2 цей вирок відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження, що визначено у ч.4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку або судове рішення оскаржене з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч. 4 ст. 394, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя,
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 0000627 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
Копію ухвали з апеляційною скаргою та додатками до неї надіслати особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня вручення її копії.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області ОСОБА_1