АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/91/16 Справа № 707/1669/15-к Категорія: ч. 1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Черкаського районного суду від 10 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Слатіна Румунія, росіянин, громадянин України, освіта середня, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонер, не одружений, не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік, та зобов`язаннями, передбаченими п.п. 2,3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишено до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги Черкаської міської ради» 2 260,68 грн.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 25 березня 2015 року близько 11.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до місця проживання потерпілого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс останньому близько 10 ударів руками та ногами у різні частини тіла, а також один удар металевим відром із землею по правому передпліччю, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1021 від 09.06.2015 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням зобов`язань, передбачених п.п. 2,3 ст. 76 КК України, мотивуючи, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 3 ст. 61 КК України невірно призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, оскільки, в даному випадку, повинен був призначити інший вид покарання, так як обвинувачений є особою, яка досягла пенсійного віку, а тому не може бути підданий покаранню у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів наведених в ній, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого, якне заперечували доводи апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Разом з цим, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при постановлені вироку, було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, як слушно указує прокурор, всупереч ч. 3 ст. 61 КК України ОСОБА_7 призначене покарання у виді обмеження волі, яке в даному випадку призначенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується в тому числі до осіб, що досягли пенсійного віку.

Згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991року (зі змінами та доповненнями) право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка досягла пенсійного віку.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував і всупереч вимогам ч. 3 ст. 61 КК України та судової практики невірно призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, оскільки, в даному випадку, повинен був призначити інший вид покарання.

Відповідно до положень п.4 ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 УКК України у даному випадку позбавлення волі, оскільки щодо ОСОБА_7 як особи, яка досягла пенсійного віку, не можуть бути призначені менш суворі покарання у вигляді виправних робіт чи обмеження волі, які також передбачені цією ж санкцією, а підстав для призначення менш суворого покарання у відповідності до ст. 69 КК України немає.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання необхідно скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості злочину, особи винуватого, його пенсійного віку, думки потерпілого, наявності обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду від 10 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати в частині призначення покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з ви пробуванням з іспитовим строком 1 рік, та на підставі п. 2,3 ст.76 КК України покласти на нього обов`язки на період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти КВІ про зміну місця проживання.

В решті вирок Черкаського районного суду від 10 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Цей вирок набірає законної сили негайно і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення шляхом подання учасниками судового розгляду касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :