Справа № 199/5276/13-к
УХВАЛА

21 травня 2013 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого-судді: Дяченко І.В.

при секретарі: Профорук В.О.

з участю прокурора: Битяк І.Г.

захисника: ОСОБА_1

правопорушника: ОСОБА_2

законного представника неповнолітнього правопорушника: ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0002472 від 26 квітня 2013року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, не навчаючогося, 15.02.2012року Амур- Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська застосовувалась примусова міра виховного характеру - передача під нагляд батьків матері ОСОБА_3,-

з клопотанням про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру за ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2013 року близько 20-00 годині неповнолітня особа, відносно якої складено обвинувальний акт, разом із малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, проходили по вул. Стрілочній у м. Дніпропетровську, де в цей час побачили раніше їм незнайомого ОСОБА_4, який знаходився в стані алкогольного сп'яніння, стояв на зупинці громадського транспорту трамвайного маршруту і в руці тримав мобільний телефон марки Самсунг СТS 8500. Побачивши, що ОСОБА_4 випустив із руки телефон та почав шукати його на землі, особа, відносно якої складено обвинувальний акт, керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном, запропонував ОСОБА_2 відкрито викрасти майно, що належить гр. ОСОБА_4, а саме вищевказаний мобільний телефон марки Самсунг СТS 8500, що лежав на землі, на що ОСОБА_2 погодився. Таким чином особа, відносно якої складено обвинувальний акт, та ОСОБА_2, який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, досягли повної згоди щодо вчинення злочину. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна особа, відносно якої складено обвинувальний акт, спільно з ОСОБА_2 відкрито, умисно, із корисних мотивів, усвідомлюючи, що їхні дії очевидні для оточуючих, в тому числі і потерпілого, підбігли до гр. ОСОБА_4 та піднявши мобільний телефон марки Самсунг СТS 8500, який лежав на землі, з місця скоєння злочину втікли, розпорядившись викраденим майном в подальшому за власним розсудом, спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 638 гривень 95 копійок.

ОСОБА_2 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), скоєнного за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_2 провину в скоєнні вищевказаного суспільно небезпечного діяння визнав повністю, щиро каявся в скоєному та пояснив, що дійсно 06.02.2013року приблизно в 18-00 годині він вийшов гуляти в район Стрілочного заводу, розташованого по вул. Білостоцького в м. Дніпропетровську. По дорозі він зустрів свого знайомого ОСОБА_5, з яким почав далі прогулюватися. Вони дійшли до зупинки громадського транспорту в районі заводу ім. Артема, де побачили, що на зупинці знаходиться раніше їм незнайомий чоловік, який тримав у руках мобільний телефон та натискав на кнопки. Чоловік упустив свій мобільний телефон на землю і в цей момент він, підбіг до нього і, нахилившись схопив вищевказаний телефон, після чого він і ОСОБА_5 побігли у бік Стрілочного заводу. Слідом за ними почав бігти чоловік, який прохав, щоб вони зупинилися та повернули телефон. Через деякий час чоловік відстав від них. Вони попрямували до ТРЦ Вавілон, розташованого на вул. М. Малиновського в м. Дніпропетровську, де ОСОБА_5 зустрівся з незнайомим йому чоловіком, з яким вони разом заклали викрадений мобільний телефон в ломбард, та виручили 300 гривень. Гроші витратили на свої особисті потреби.

Провина неповнолітнього ОСОБА_2 в скоєні вищевказаного суспільно небезпечного діяння, передбаченного ч. 2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4, який пояснив, що 06.02.2013 року він знаходився на роботі, де з працівниками випив горілки. Після чого попрямував в сторону зупинки громадського транспорту. Там він дістав свій мобільний телефон, марки Самсунг з якого питався зняти чехол і в цей момент телефон випав з рук на землю. Він почав нахилятися, щоб підняти телефон і в цей момент побачив двох незнайомих хлопців, один з яких схватив його телефон і вдвох почали тікати. Він намагався наздогнати хлопців, яким кричав в слід, щоб вони повернули йому телефон. Але хлопці не відреагували і зникли в дворах будинків. Йому була заподіяна майнова шкода. На теперішній час мобільний телефон йому повернуто (т.2 а.с.12);

- показаннями законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка суду пояснила, що вона є матір*ю ОСОБА_2, займається його вихованням, але не має достатнього впливу на сина, оскільки він попав під вплив ОСОБА_5;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 від 06.02.2013 року (т.2 а.с.3);

-протоколом огляду від 04.03.2013 року викраденого мобільного телефона марки Самсунг СТS 8500, імел 12006 (т.2 а.с.7);

-протоколом слідчого експерименту від 04.03.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_4, згідно якого останній дав пояснення про відкрите викрадення у нього двома раніше незнайомими хлопцями мобільного телефону 06.02.2013 року (т.2 а.с.13);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2013року за участю неповнолітнього правопорушника ОСОБА_2, згідно якого останній дав пояснення про час, місце, спосіб скоєння суспільно небезпечного діяння разом з ОСОБА_5 відносно потерпілого ОСОБА_4, пояснив обставини відкритого викрадення майна останнього (т.2 а.с. 41-44);

-протоколом одночасного допиту між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, згідно якого оба підтвердили свої показання про відкрите заволодіння їми мобільним телефоном Самсунг СТS 8500 у потерпілого ОСОБА_4 (т.2 а.с. 62-63);

- речовими доказами (т.2 а.с. 65-66);

Старшим слідчим СВ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 направлені до суду матеріали кримінального провадження № 0002472 від 26.04.2013року з клопотанням про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_2 примусових заходів виховного характеру, оскільки він на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження , вважає, що клопотання слідчого є обгрунтованим і маються усі, передбачені законом підстави щодо застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_2, оскільки він скоїв суспільне небезпечне діяння, не досягнув віку, з якого згідно ст.22 КК України, можлива кримінальна відповідальність.

Таким чином , суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченного особливою частиною КК України.

Згідно акту №84 від 23.04.2013 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 будь-яким хронічним психічним захворюванням раніше не страждав та на теперішній час не страждає. Виявляє соціалізірованний розлад поведінки. Станом на період часу, до якого відноситься скоєнне діяння, він не виявляв признаків будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності. На теперішній час по своєму психічному становищу також може сприймати обставини, які мають значення по справі і може давати про них правильні показання.

Обговорюючи питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує дані щодо особи ОСОБА_2, який раніше піддавався примусовим заходам виховного характеру - передавався під нагляд матері ОСОБА_3 постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2012 року, однак зі сторони матері, яка неналежним чином виконує свої обовязки, не має належного контролю та впливу на нього, характеризується негативно, не навчається, схильний к скоєнню суспільно небезпечних діянь. Також суд враховує умови життя та його виховання, рівень психофізичного розвитку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, щодо ОСОБА_2 згідно з ч.2 ст. 97, п.5 ч.2 ст. 105 КК України необхідно застосувати примусову міру виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків, що є необхідним для його виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.97, п.5 ч.2 ст.105 КК України, ст.ст. 292, 498-501 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі ч.2 ст. 97, п.5 ч.2 ст.105 КК України примусову міру виховного характеру у вигляді направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків для його виправлення на 2 (два) роки.

Речові докази мобільний телефон (т.2 а.с.65-66; постанова СО АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26.04.2013року) повернути потерпілому ОСОБА_4

На ухвалу суду може бути принесена апеляція на протязі 30 діб з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: