Справа № 173/1610/15-к
Номер провадження1-кп/173/153/2015
В И Р О К
іменем України

28 грудня 2015 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000448 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, пенсіонера, не працюючого, одруженого,раніше не судимого, офіційно зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 16 травня 2015 року приблизно о 02.00 годині, знаходився за місцем свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_2 , де спав разом із дружиною ОСОБА_7 у пристосованій для тимчасового житла металевій контейнері цистерні. У вказаний час ОСОБА_4 прокинувся від брязкоту металевих предметів, який лунав із недобудованої будівлі з його двору. Після цього ОСОБА_4 , взявши із собою з метою самозахисту належну йому гладко ствольну двоствольну мисливську рушницю 12 калібру моделі «ІЖ 26-Е» з серійним номером НОМЕР_1 , яка згідно висновку експерта №40/70/07-33 від 17.06.2015 року є вогнепальною зброєю, придатна для стрільби з лівого ствола і непридатна до стрільби з правого ствола, зарядивши лівий та правий ствол рушниці по одному мисливському патрону 12 калібру у кожен ствол, поставив рушницю на запобіжник, та повісив її на ліве плече, взявши із собою у праву руку палицю для ходіння, без допомоги якої не міг пересуватися, так як є безстроково інвалідом другої групи по загальному захворюванню опоно рухового апарату, вийшов у вказаний час у свій двір. Дійшовши до місця у дворі, де знаходиться недобудований будинок, належний ОСОБА_4 , побачив, що на першому поверсі недобудованого будинку, розташованого за вказаною адресою, знаходяться сторонні особи, що світили ліхтариком (як було встановлено в ході слідства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), які без будь якого дозволу перебували на території належного йому домоволодіння, та намагалися викрасти належне ОСОБА_4 майно. Після цього ОСОБА_4 , будучи обуреним поведінкою сторонніх осіб, та побоюючись за цілісність свого майна, крикнув в бік вказаних осіб: «Кидайте на землю, що взяли, викликаю міліцію!», на що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не зреагували, навпаки один із них, як на думку ОСОБА_4 , кинув у його бік предмет, схожий на цеглу. В цей час ОСОБА_4 , не маючи умислу на заподіяння смерті іншій людині, а лише з метою охорони свого майна та залишення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 території його домоволодіння вирішив здійснити постріл угору, для чого зняв рушницю з запобіжника та поклавши палець на спусковий гачок почав піднімати ствол рушниці угору тримаючи її у напрямку перебування вказаних вище осіб, однак у зв`язку з тим, що перед даними діями з рушницею, обронив палицю для ходіння та не втримавшись на ногах похитнувся та інтуїтивно в той момент, коли стволи рушниці були направлені в бік ОСОБА_8 , нажав на спусковий гачок рушниці, в результаті чого пролунав постріл та ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 зникли з місця скоєння злочину. В цей же день близько 09:00 години ОСОБА_4 від працівників міліції стало відомо, що під час пострілу ним було поранено ОСОБА_8 , який в подальшому помер за місцем свого мешкання.

Таким чином, ОСОБА_4 , при вказаних вище обставинах, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків від вчинених ним дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, а саме що під час направлення зарядженої набоями рушниці з вимкненим запобіжником в напрямку ОСОБА_8 може здійснитися постріл, однак діючи з необережності, внаслідок своєї злочинної недбалості здійснив постріл, який привів до вбивства ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово медичної експертизи за №87-Е від 22 травня 2015 року, в результаті ненавмисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 , спричинені тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя стосовно до живих осіб у вигляді наскрізного вогнепального шротового поранення черевної порожнини з двома вхідними ранами на шкірі лівої сідниці, наскрізними пошкодженнями крила лівої клубової кістки, тонкого кишківника та його брижі, двома вихідними ранами на шкірі передньої черевної стінки з внутрішньочеревною кровотечею та розвитком явищ крововтрати та шоку, які є прижиттєвими, та могли утворитися незадовго до настання смерті внаслідок пострілу з вогнепальної зброї шротовим снарядом, зокрема внаслідок пострілу з рушниці.

Виявлені у потерпілого ОСОБА_8 садна на шкірі передньої черевної стінки, по зовнішній поверхні лівого стегна, на шкірі лівої сідниці є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті внаслідок пострілу з вогнепальної зброї шротовим снарядом, зокрема, внаслідок пострілу з рушниці, та відносяться до легких тілесних ушкоджень стосовно до живих осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України визнав повністю, суду показав, що в ніч з 15 на 16 травня 2015 року приблизно о 02.00 годині він прокинувся від того, що почув грохот металу з його недобудованої будівлі, що знаходиться на території його двору. Він вийшов з металевого контейнера, де вони з дружиною тимчасово проживали, взявши з собою мисливську рушницю, яку повісив на плече та палицю. Вийшовши надвір побачив. що двері в недобудованій будівлі вибиті, а також побачив світло від ліхтарика. Потім з приміщення будівлі вибігли якісь чоловіки. Він почав кричати, щоб вони клали на землю, все що вкрали, а один з крадіїв кинув в нього цеглиною. Потім один з крадіїв почав тікати, а інший світив йому ліхтариком прямо в очі. Він поставив палицю та хотів вистрілити рушницею в повітря, щоб крадії злякалися та піднявши рушницю догори, він не втримавшись на ногах, почав падати та випадково вистрілив. Ніяких криків чи інших звуків зі сторони крадіїв він не почув, вони відразу почали тікати. Через деякий час він дізнався, що влучив в одного з них. Обличчя крадіїв він не бачив, лише силуети. Він не цілив у крадіїв та не бачив куди здійснив постріл. Надворі було темно, ніяких джерел світла не було, крім ліхтарика крадіїв. У скоєному щиро кається.

Крім того, що обвинувачений винним себе визнав повністю, суд вважає, що його вина у скоєнні злочину, при обставинах, вказаних в описовій частині вироку, встановлена сукупністю доказів, досліджених та перевірених судом.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що, загиблий був його сином. Син проживав разом з ним. Про те, що в сина стріляли йому повідомила співмешканка сина. Він приїхав додому, потім приїхала швидка, однак вже було пізно, син помер.

З даних протоколу та фототаблиці проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 24 липня 2015 року встановлено, що під час проведення вказаного слідчого заходу обвинувачений розповів та показав, при яких обставинах він здійснив постріл у потерпілого.
З даних висновку судово балістичної е0кспертизи № 44/70/07-33 від 17 червня 2015 року встановлено, що вилучена мисливська рушниця під час огляду місця події будинку АДРЕСА_2 є гладкоствольною двоствольною мисливською рушницею 12 калібру моделі ИЖ-26Е з серійним номером НОМЕР_2 . Рушниця придатна до стрільби з лівого ствола і непридатна до стрільби до стрільби з правого ствола.
З даних висновку судово-медичної експертизи № 87-Е від 16 травня 2015 року встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала внаслідок наскрізного вогнепального шротового поранення черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишківника та його брижі, яке супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею з розвитком явищ крововтрати та шоку, що підтверджується відповідними даними, отриманими під час проведення судово медичної експертизи трупа.
Виявлені у ОСОБА_8 ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального шротового поранення черевної порожнини з двома вхідними ранами на шкірі лівої сідниці, наскрізними пошкодженнями крила лівої клубової кістки, тонкого кишківника та його брижі, двома вихідними ранами на шкірі передньої черевної стінки з внутрішньочеревною кровотечею та розвитком явищ крововтрати та шоку є прижиттєвими, могли утворитися незадовго до настання смерті внаслідок пострілу з вогнепальної зброї шротовим снарядом, зокрема, внаслідок пострілу з рушниці та згідно п.п. 2.1.3 літера «к» «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя стосовно до живих осіб.
Виявлені при судово медичній експертизі трупа садна на шкірі передньої черевної стінки по зовнішній поверхні лівого стегна, на шкірі лівої сідниці є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті внаслідок пострілу з вогнепальної зброї шротовим снарядом, зокрема, внаслідок пострілу з рушниці та згідно п.п. 2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень стосовно до живих осіб

Таким чином, оскільки всі досліджені судом докази логічно взаємопов`язані, послідовно доповнюють один одного, не містять протиріч, суд, оцінивши їх окремо та в сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченого доказана у повному обсязі.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що обвинувачений як на досудовому розслідуванні, так і в процесі судового розгляду вів себе адекватно, давав свої свідчення послідовно, дані ним свідчення узгоджуються у цілому про місце скоєння злочину, знаряддя злочину та обставини злочину. Крім того, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи № 142 від 16.06.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 в період інкримінуємого йому діяння хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом душевної діяльності не страждав. В період, що відноситься до інкримінуємого йому діяння, ОСОБА_4 міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. А тому обвинувачений ОСОБА_4 , на думку суду, є осудним.

Даючи оцінку свідченням допитаних по кримінальному провадженні осіб, в сукупності з зібраними по кримінальному провадженню доказами, суд вважає правильною кваліфікацію діям обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.119 КК України вбивство, вчинене через необережність.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судимий, скоєний ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, внаслідок дій обвинуваченого настали незворотні наслідки смерть людини.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З метою виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів з його боку, з урахуванням пом`якшуючих обставин, віку обвинуваченого, стану його здоров`я, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією статті за якою він визнаний винним.

Обговорюючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень, суд вважає, що дані вимоги відповідно до ст. 1167 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілий втратив сина, у зв`язку з чим переніс сильний психологічний стрес та моральне страждання.

Судові витрати за проведення судово балістичної експертизи №40/70/07-33 від 17.06.2015 року в розмірі 491 гривні 04 копійки згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішити за правилами ст.100 КПК України.

Обговорюючи питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому, до вступу вироку в законну силу, суд виходить з того, що обвинувачений має постійне місце проживання, постійно з`являвся на судові засідання, а тому з метою виконання вироку, суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 домашній арешт.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України; суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК УКРАЇНИ та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово балістичної експертизи №№40/70/07-33 від 17.06.2015 року в розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривень 04 копійки.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Речові докази по справі - мисливську гладкоствольну рушницю «ИЖ-26Е», пиж до мисливського патрону, гільзу та дві дробини, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд,протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: