Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2095/14-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.06.2014 м.Виноградів
Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 та представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів матеріали скарги ОСОБА_5 на бездіяльність начальника СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
Скарга надійшла до Виноградівського районного суду о 08.0 годині 16.06.2014р., розподілена слідчому судді 17.06.2014р. (акт№1).
На підставі наведеного, скаржник просить суд визнати бездіяльність начальника СВ Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 незаконною та зобов`язати його негайно внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення і негайно розпочати досудове розслідування.
В судовому засіданні представник скаржника доводи скарги підтримав повністю з підстав, наведених в ній, а відтак просив її повністю задоволити, зокрема, просив зобов`язати начальника СВ Виноградівського РВ ОСОБА_8 .Цьонка внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР від 14.05.2014р. про вчинення кримінального правопорушення, а також визнати бездіяльність його незаконною.
Прокурор в судовому засіданні заперечував доводи скарги, в обґрунтування своїх висновків та заперечень, зокрема, вказав, що дії начальника СВ Виноградівському РВ ОСОБА_8 .Цьонка не можуть бути оскаржені, оскільки він не є слідчим, а відтак у нього не було законних підстав для внесення до ЄРДР заяви скаржника, а тому у задоволенні вимог скаржника просив повністю відмовити.
Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, надані сторонами кримінального провадження, інших доказів ні скаржник ні прокурор в судовому засіданні не надали, сторонам було запропоновано надати додаткові докази в обґрунтування своїх позицій, суд приходить до наступного.
При розгляді даної скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п.17 ч.1 ст.7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад
кримінального провадження.
Приорітетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ч.1 ст.3 КПК України).
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Між тим, у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Реєстру та розпочати розслідування.
Так, відповідно до Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України за №69 від 17.08.2012р. визначенні строки внесення відомостей до Реєстру. Зокрема, відповідно до п.3.1 розділу 1 зазначеного Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків: заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений ч.1 ст.214 КПК України.
Також п.1.3 Положення передбачено, що особа, яка подала заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншим засобом зв`язку.
Заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення вважаються поданими з моменту попередження особи про кримінальну відповідальність (за виключенням випадків, коли таке попередження не можливо зробити з об`єктивних причин: надходження заяви, повідомлення поштою, іншим засобом зв`язку, непритомний стан заявника, відрядження тощо).
При цьому, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела (п.1.2) повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Між тим, з із змісту заяви ОСОБА_5 від 08.05.2014р. про вчинення кримінального правопорушення за ст.382 ч.1 КК України, яке було подано слідчому СВ Виноградівьского РВ УВС в Закарпатській області ОСОБА_6 , вбачається, що ним детально викладенні обставини (відомості) про кримінальне правопорушення, яке, на його думку, скоєне відповідними конкретними особами. Із цієї ж заяви вбачається, що скаржник із вимогами ст.ст.383,384 КК України (Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, Завідомо неправдиве показання) ознайомлений, про що свідчити його особистий розпис.
З цього приводу слід зазначити наступне.
За з містом і логікою ст.214 КПК України заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що підлягають передачі іншому органу досудового слідства (ч.5 ст.36 КПК України), за підслідністю (ч.7 ст.214, ст.216 КПК України) або за місцем проведення досудового розслідування (ст.218 КПК), спочатку мають бути внесеними до ЄРДР за місцем первісного подання у встановлений законом строк. І лише після цього може бути вирішене питання щодо направлення зазначених заяв-повідомлень за підслідністю.
Ці вимоги закону повністю кореспондуються із п.п.3.3.1, 4.2 Положення про порядок ведення ЄРДР, де йдеться також про передачу за підслідністю або за місцем проведення досудового розслідування саме кримінального провадження., а не окремої заяви чи повідомлення.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що «перенаправлення» заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на підставі приписів розділу 1, п.2.1., пп.6 Положення, якими передбачено передачу матеріалів та відомостей іншому органу досудового розслідування або за місцем проведення досудового розслідування (в даному конкретному випадку слідчий ОСОБА_6 , без внесення відомостей до ЄРДР передав матеріали заяви скаржника на розгляд працівників БЕЗ Виноградівського РВ УВС),- слід вважати таким, що не відповідає вимогам КПК і має ознаки незаконної бездіяльності слідчого.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що заява скаржника повинна розглядатись в порядку кримінального процесуального законодавства як повідомлення про кримінальне правопорушення, а відтак, об`єктитвний аналіз викладеного свідчить про те, що у слідчого не було законних підстав не внести невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, відповідні відомості до ЄРДР та розпочати саме розслідування.
Аргументи прокурора про те, що дії начальника СВ Виноградівському РВ ОСОБА_8 .Цьонка в даному випадку не можуть бути оскаржені, оскільки він не є слідчим, а відтак у нього не було законних підстав для внесення до ЄРДР заяви скаржника, суд не може вважати обгрунтованими, оскільки особливою процесуальною гарантією для забезпечення права особи ініціювати досудове розслідування є встановлена ч.4 ст.214 КПК України категорична заборона слідчому, прокурору, іншій службовій особі, уповноваженій на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, відмовляти у прийнятті та реєстрації таких заяв чи повідомлень.
Вказану процесуальну гарантію слід розглядати у єдності з положеннями п.1 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України, якими передбачена правова можливість заявника, потерпілого, його представника чи законного представника протягом 10-ти днів з моменту бездіяльності оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже, слід зазначити, що в даних нормах закону реалізовані концептуальні положення щодо посилення ролі слідчого контролю у формі розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора під час досудового розслідування, підкріпивши тим самим реальність процесуальних гарантій заявника (потерпілого) на отримання від держави захисту проти вчинених кримінальних правопорушень.
Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість скарги, а відтак вона підлягає до задоволення в повному обсягу.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.214,303-307 КПК України, суд-
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність начальника СВ Виноградівського РВ ОСОБА_8 .Цьонка про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволити.
Зобов`язати начальника СВ Виноградівського РВ ОСОБА_8 .Цьонка внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомлення (заявою) ОСОБА_5 від 14.05.2014р. про
вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.1 КК України.
Копію ухвали невідкладно направити учасникам кримінального провадження та прокурору.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора (ч.3 ст.307 КПК України) не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1