№ 336/6747/15-к
пр. № 1-кс/336/657/2015
УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2015 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 , розглянувши скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:
14.09.2015 року до суду надійшла скарга представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 від 26.08.2015 року про закриття кримінального провадження за ст. 190 ч. 2 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні скаржник та її представник на задоволенні скарги наполягала, вказуючи, що в ході проведення досудового розслідування слідчим не з`ясовані всі обставини скоєного, не вичерпані усі можливості для з`ясування вартості викраденого майна, задоволені клопотання про допит свідків, які фактично не допитані, а допит інших свідків проведений за відсутності потерпілої та її представника.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вказуючи, що постанова слідчого є законною, оскільки рішеннями судів встановлено право ОСОБА_7 користуватись спірним гаражем, ОСОБА_4 права власності на гаражне має, тож її права не були порушені, а підстав для здійснення досудового розслідування саме за ст. 190 ч. 2 КК України немає.

Слідчий ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечувала, наполягаючи на її законності.

При досліджені матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що 28.01.2015 року за заявою ОСОБА_4 та у відповідності до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 15.01.2015 року було відкрите кримінальне провадження за ст. 190 ч. 2 КК України з приводу заволодіння шахрайським шляхом ОСОБА_7 гаражем АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_6 від 26.08.2015 року кримінальне провадження закрите відповідно до ст. 284 ч. 1 п. 2 КК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

При вирішенні скарги суд виходить з наступного.

Стаття 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Статтею 92 ч. 1 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, зокрема, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим ОСОБА_6 було доручено встановити свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , померлого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

У свою чергу представником потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 було заявлено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_15 з обов`язковою участю представника потерпілої та фіксацією слідчої дії за допомогою засобів технічної фіксації, яке було задоволено слідчим.

Натомість слідчий, всупереч вимогам ст. 56 КПК України, яка визначає права потерпілої особи, а також всупереч своєму ж процесуальному рішенню про задоволення клопотання представника потерпілого, допит ОСОБА_15 провела за відсутності потерпілої та її представника та без застосування технічних засобів для фіксації данної процесуальної дії.

Допит свідка ОСОБА_7 був проведений оперуповноваженим, замість слідчого, що суперечить вимогам КПК України.

Інші свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , слідчим не допитувались, а в матеріалах кримінальної справи містяться копії протоколів їх допиту з матеріалів іншого кримінального провадження, що також суперечить вимогам КПК України, оскільки такі докази зібрані в рамках іншого кримінального провадженні та не відповідають вимогам допустимості доказів по цьому кримінальному провадженню.

Таки чином, на думку суду, слідчим очевидно не вжито усіх заходів та не проведено усіх необхідних процесуальних дій для встановлення усіх обставин події.

Крім того, підставами для закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України є як встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. так і встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

З тексту постанови про закриття кримінального провадження неможливо зрозуміти чому слідчим закрите кримінальне провадження саме у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину, а не через відсутність події злочину, обґрунтування чому фактично викладене в постанові слідчого та висновку прокурора за результатами перевірки обґрунтованості прийнятого рішення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга представника потерпілої підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМС України в Запорізькій області ОСОБА_6 від 26.08.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000397 за ст. 190 ч. 2 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМС України в Запорізькій області ОСОБА_6 від 26.08.2015 року про закриття кримінального провадження № 0000397 за ст. 190 ч. 2 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

28.09.15