Справа № 164/1505/15-к
п/с 1-кп/164/106/2015
Категорія: 3
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000413 від 24 жовтня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 23 жовтня 2015 року, біля 19-ї години, в с. Галузія Маневицького району Волинської області, перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , за місцем постійного проживання, умисно спричинив тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони своєму сину ОСОБА_5 за наступних обставин.

Так, 23 жовтня 2015 року, у вечірній час, в с. Галузія Маневицького району Волинської області, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на кухні в будинку, що по АДРЕСА_2 , разом з сином ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. Біля 19-ї години ОСОБА_5 , який до цього спав в будинку, виявивши, що вони вживають алкогольні напої, які були придбані за спільні кошти, а його не запросили, вчинив сварку зі своїм батьком ОСОБА_4 , яка переросла в шарпанину. Заспокоївшись через деякий час, вони сіли вечеряти. Однак, ОСОБА_5 , вважаючи, що його батько ОСОБА_4 повівся з ним неправильно, з метою налякати останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження, щоб примусити повернути йому або гроші, або горілку, взяв в руку невелику сокиру і, підійшовши до ОСОБА_4 , наніс йому один удар сокирою в область лівої частини голови, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді різаної рани скроневої ділянки голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 97 від 5 листопада 2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У відповідь на це, обвинувачений ОСОБА_4 , який в цей час сидів на лаві за столом, тримаючи в правій руці кухонний ніж, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через незначний проміжок часу після отримання вказаних тілесних ушкоджень, побачивши, що його син ОСОБА_5 опустив сокиру і будь-яких дій, спрямованих на повторне нанесення ударів не вчиняє, тобто реальне суспільно-небезпечне посягання вже закінчилось, однак неправильно оцінюючи дії свого сина ОСОБА_5 , помилково припускаючи, що той повторно може нанести йому удар сокирою, оскільки все ще продовжував тримати її в руці, перевищивши межі захисту в обстановці уявної оборони, наніс один удар ножем в область черевної порожнини сина ОСОБА_5 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з наскрізним пошкодженням поперечно-ободової кишки і розвитком обмеженого калового перитоніту, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 6 листопада 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 124 КК України, як умисне спричинення ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
Під час досудового розслідування 11 грудня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про примирення, що відповідає вимогам ст. 471 КПК України, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 124 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому ОСОБА_4 вибачився перед ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України, внаслідок чого потерпілому було завдано фізичну, майнову та моральну шкоду, які відшкодовані на момент укладення угоди. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 200 годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 11 грудня 2015 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000413 від 24 жовтня 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, призначивши покарання 200 (двісті) годин громадських робіт.

Речові докази: кухонний ніж, сокиру повернути власнику ОСОБА_4 ; зразки речовини біологічного походження - знищити.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1