Справа № 11-351 Головуючий у І інстанції Федорова
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 51 02.03.2011
УХВАЛА

Іменем України

« 2 » березня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Орла А.І. суддів - Ященко І.Ю., Костенко І.В.

з участю прокурора - Нечепоренко С.П. адвоката - ОСОБА_2 засудженого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь в розгляді справи судом І інстанції ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2010 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією Уг частки майна, що є його особистою власністю.

З ОСОБА_3 стягнуто на користь НДЕКЦ при ГУ МВС в Київській області 2123 грн. за проведення експертизи.

За вироком суду ОСОБА_3, визнаний винним та засуджений вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_3, працюючи з 26.07.2010р. начальником відділу митного оформлення № 3 Київської обласної митниці, будучи посадовою особою, яка займає відповідальне становище, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, вирішив використати займану відповідальну посаду для особистого збагачення.

В період з 11 по 17 серпня 2010р. на територію зони митного контролю відділу митного оформлення № 3 Київської обласної митниці за адресою: Київська обл. м. Біла Церква. Сквирське шосе, 227 Т зайшло 20 вантажних автомобілів з вантажем -технологічною лінією з виробництва вермішелі швидкого приготування категорії «ФастФуд», пакувального та іншого обладнання, відповідно до зовнішньоекономічного контракту, на адресу ТОВ «Алінеас».

ОСОБА_6, відповідно до ліцензії Державної митної служби України від 06.10.2006р. та відповідно до укладеного договору від 11.08.2010р. між ним та ТОВ «Алінеас» про надання самостійно від свого імені, за дорученням та за рахунок замовника - ТОВ «Алінеас» послуг, пов'язаних з декларуванням та митним оформленням товарів замовника, що переміщуються через митний кордон України, отримання дозволів та експертних заключень, приступив до митного оформлення вантажу, надавши всі необхідні документи на ім'я начальника відділу митного оформлення №3 Київської обласної митниці ОСОБА_3, який доручив їх розгляд своїм підлеглим - інспекторам митниці ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до митних декларацій № 209700 від 20.08.2010р., № 209863 від 02.09.2010р., № 209862 від 02.09.2010р., № 209861 від 02.09.2010р., № 209705 від 20.08.2010р., № 209865 від 02.09.2010р., № 209864 від 02.09.2010р., № 209886 від 03.09.2010р. процедура розмитнення товару тривала понад термін, встановлений Митним кодексом України, внаслідок чого за комплексні послуги митного контролю та користування складом тимчасового зберігання ТОВ «Декларант» були перераховані кошт в сумі 57 789,6 грн.

06.09.2010р. о 14год.30хв. ОСОБА_6 в приміщенні відділу митного оформлення №3, що на Сквирському шосе, 227 Т в м. Біла Церква зустрівся з ОСОБА_3 та повідомив йому про те, що він як представник ТОВ «Алінеас» зацікавлений в найскорішому митному оформленні його вантажу, на що ОСОБА_3, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів та шляхом вимагання, повідомив ОСОБА_6, що для прискорення розмитнення вантажу йому необхідно передати гроші, тобто хабар в розрахунку по 50 дол. США за кожний вантажний автомобіль, що в цілому складає 1000 дол. США. Свою вимогу ОСОБА_3 виклав письмово на аркуші паперу. Окрім того. ОСОБА_3 зажадав надання хабара в сумі 500 дол. США за вже розмитнені автомобілі.

ОСОБА_6, не бажаючи для себе настання негативних наслідків у виді фінансових витрат за простій вантажу, був змушений погодитися на пропозицію ОСОБА_3.

15.09.2010р. о 15год. 40хв. ОСОБА_3, перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому на 3 поверсі адміністративного приміщення відділу митного оформлення №3 Київської обласної митниці, одержав від ОСОБА_6 хабар в розмірі 1500 дол. США, після чого відразу був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого просить вирок скасувати в частині призначеного додаткового покарання у виді конфіскації 1А належного засудженому майна та постановити новий вирок, в якому додаткове покарання обрати у виді конфіскації всього майна, належного засудженому на праві власності, оскільки ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин з використанням займаної ним відповідальної посади, тому призначене додаткове покарання, на думку апелянта, не відповідає особі засудженого та тяжкості злочину внаслідок м'якості.

В апеляції захисник засудженого просить вирок суду змінити та пом'якшити покарання, застосувавши положення ст.ст. 75,76 КК України, оскільки вважає призначене покарання несправедливим та надмірно суровим, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

В обґрунтування апеляції захисник зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував поведінку засудженого після скоєння злочину - ОСОБА_3 допомагав слідству, давав правдиві покази, звільнений з займаної посади, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину. Також суд не врахував дані що характеризують особу засудженого, а саме, те, що він до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 1997р.н., ІНФОРМАЦІЯ_6 та матір пенсійного віку, є постраждалим від наслідків катастрофи на ЧАЕС, страждає рядом важких захворювань та потребує стаціонарного лікування, ніколи не ухилявся від виконання своїх процесуальних обов'язків навіть попри поганий стан здоров'я. На підставі наведеного апелянт вважає можливим виправлення засудженого без позбавлення волі з призначенням випробувального терміну, оскільки ОСОБА_3 розкаявся та став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора Нечепоренко С.П.. яка підтримала апеляцію прокурора і заперечувала проти задоволення апеляції захисника, пояснення засудженого та захисника, які підтримали апеляцію адвоката і заперечували проти задоволення апеляції прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція адвоката підлягає задоволенню, апеляція прокурора задоволенню не підлягає, вирок суду підлягає зміні з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій. відповідає фактичним обставинам справи , підтверджується як показаннями самого засудженого, який винним себе визнав повністю так і зібраними по справі доказами і є обгрунтованим.

З протоколу судового засідання вбачається, що суд, в порядку ст. 299 КПК України, за погодженням з учасниками судового розгляду, дослідження доказів обмежив допитом засудженого та перевіркою даних, що характеризують його особу.

Дії Гончаренка судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.368 КК України за ознаками одержання хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище за виконання дій в інтересах того хто дає хабара, поєднаного з вимаганням хабара.

Разом з тим, доводи апеляції адвоката щодо суворості призначеного ОСОБА_3 покарання колегія суддів знаходить обгрунтованими.

Як вбачається з вироку, призначаючи засудженому покарання, суд взяв до уваги тяжкість вчиненого злочину, дані про його особу, обставини справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання Гончаренку суд не в повній мірі врахував обставини, що впливають на обрання покарання.

Так, судом не повній мірі враховано, що ОСОБА_3 сприяв розкриттю злочину, повністю визнав свою вину, щире розкаюється у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, неодноразово нагороджувався відзнаками за сумлінну службу, є членом спілки ветеранів митної служби, потерпілим від аварії на ЧАЄС 4 категорії, стан здоров»я засудженого, який хворіє на порушення мозкового кровообігу, те, що він має на утриманні двоє неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_7 та ІНФОРМАЦІЯ_8, стан здоров»я дитини, яка потребує лікування, те, що його дружина є вагітною.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і без відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі і застосовує до засудженого положення ст. 75 КК України звільнивши його від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку та накладенням обов»язків відповідно до ст. 76 КК України.

Оскільки до ОСОБА_3 застосована ст. 75 КК України відповідно до положень ст.77 КК України додаткове покарання застосоване судом у вигляді конфіскації 1/2 частини майна, що є його власністю, застосуванню не підлягає.

Враховуючи наведене доводи апеляції прокурора щодо м»якості призначеного ОСОБА_3 покарання у зв»язку з призначенням додаткового покарання у вигляді конфіскації Уі частини майна, на думку колегії суддів, є безпідставними.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 365.366 КПК України колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляцію прокурора, який брав участь в розгляді справи судом І інстанції залишити без задоволення.

Апеляцію адвоката задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2010 року щодо ОСОБА_3 змінити пом»якшивши покарання.

Вважати ОСОБА_3 засудженим за ч.2 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов»язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.

В решті вирок щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Судді підписи