печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу в кримінальному провадженні № 0000228 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 22.01.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст.28, ч. 3 ст.365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011), ч. 3 ст. 27, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст.115, ст. 340 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що Наказом Міністра внутрішніх справ України від 28.12.2011 №1335 о/с «По особовому складу» ОСОБА_5 призначений на посаду директора Департаменту матеріального забезпечення МВС України із збереженням 7-го рангу державного службовця з подальшим присвоєнням в 2013 році 3 рангу державного службовця.

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 із власних міркувань, пов`язаних насамперед із бажанням залишитися Президентом України на другий термін, з метою уникнення відповідальності за вчинені злочинні дії та з інших особистих спонукань прийняв рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію з Європейським Союзом, у результаті чого Кабінетом Міністрів України 21.11.2013 було прийнято рішення про призупинення процесу підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Євросоюзом.

Після цього, починаючи з 22.11.2013, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові виключно мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.

Бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, які заважають йому особисто вирішувати долю країни та можуть поставити під загрозу його наміри залишитися на другий президентський термін, ОСОБА_6 в період з 22 по 29.11.2013, використовуючи отримані необмежені повноваження Президента України, в порушення вимог ст. 34 Конституції України, організував здійснення правоохоронними органами України незаконного і силового розгону учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві.

Після незаконного силового розгону 30.11.2013 учасників зазначених мирних зборів та мітингів працівниками правоохоронних органів, організованого ОСОБА_6 та іншими вищими службовими особами держави, на Майдані Незалежності в м. Києві стали відбуватися безстрокові мітинги та збори, учасники яких також протестували проти злочинних дій працівників міліції та представників влади, які організували, здійснили чи допустили свавілля стосовно мирних мітингувальників.

Не бажаючи припинити вчинення злочинів проти громадян, які висловлюють свої погляди та переконання і протестують проти застосування насильства, ОСОБА_6 , продовжуючи злочинну діяльність, спрямовуючи та керуючи діями керівників МВС України та інших правоохоронних органів, неодноразово ініціював і погоджував здійснення незаконної силової протидії мітингувальникам зі сторони правоохоронних органів, надаючи протиправні вказівки про це Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_7 .

На виконання таких злочинних вказівок, у період листопада 2013 року лютого 2014 року Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_7 , його заступник ОСОБА_8 та інші вищі службові особи правоохоронних органів і особи з їх оточення неодноразово організовували застосування співробітниками спецпідрозділу МОП «Беркут» та внутрішніх військ МВС України надмірних силових заходів, зокрема із застосуванням фізичної сили та спеціальних засобів до протестуючих. Тому акції на Майдані Незалежності в м. Києві стали масовими і постійними та на них висловлювався протест проти свавілля правоохоронних органів та сил спецпризначення, незаконних дій владних органів, проти корупції.

Міністр МВС України ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, з відома ОСОБА_6 за невстановлених слідством обставин, домовилися про надання МВС Російської Федерації спеціальних засобів посиленої дії працівниками органів внутрішніх справи, що протидіяли протестам.

У січні 2014 року, на виконання цих злочинних намірів, ОСОБА_7 доручив своєму заступнику ОСОБА_9 організувати силами ввірених йому підрозділів, в порушення вимог чинного законодавства, постачання спеціальних засобів посиленої дії виробництва Російської Федерації для їх використання під час силового розгону протестувальників у м. Києві.

ОСОБА_9 усвідомлюючи, що отримана вказівка суперечить чинному законодавству і порушує конституційні права та свободи громадян України, оскільки вказані спеціальні засоби російського виробництва не пройшли перевірку на відповідність нормам та стандартам законодавства України МВС України щодо їх безпечності, перевищуючи свої службові повноваження вирішив її виконати та залучивши до її виконання директора Департаменту забезпечення діяльності Міністра внутрішніх справ України, стратегічного аналізу та прогнозування ОСОБА_10 і директора Департаменту матеріального забезпечення МВС України ОСОБА_5 , вступив з ними у злочинну змову.

Продовжуючи діяти навмисно та протиправно, виконуючи дії, спрямовані на забезпечення незаконної поставки на територію України спеціальних засобів з території Російської Федерації, ОСОБА_9 дав вказівку директору Департаменту матеріального забезпечення МВС України ОСОБА_5 особисто вилетіти до м. Москви, де в МВС Російської Федерації отримати частину спеціальних засобів.

У свою чергу директор Департаменту забезпечення діяльності Міністра внутрішніх справ України, стратегічного аналізу та прогнозування ОСОБА_10 повинен був забезпечити прийом доставлених до аеропортів України спеціальних засобів, проконтролювати їх вивантаження та подальшу доставку до місця зберігання, визначеного ОСОБА_9

21.01.2014 під контролем ОСОБА_5 , літаком цивільної авіації Ан-12, реєстраційний номер повітряного судна UR-CAN, рейс номер UKL 4034, за маршрутом аеропорт «Чкаловський» Російська Федерація до аеропорту «Київ» (Жуляни), за накладною Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації №ЦБ/2-1 від 21.01.2014 було доставлено спеціальні засоби виробництва Російської Федерації в кількості 6020 штук, а саме: виріб «Факел-С» (2013 р.в.) 1050 штук, виріб «Заря-2» (2013 р.в.) 480 штук, виріб «Пламя-М» (2013 р.в.) 480 штук, ручні димові гранати білого диму РДГ-2 (2009 р.в.) 2520 штук, ручні дратівливі гранти РГР (2009 р.в.) 495 штук, ручні дратівливі гранати підвищеної потужності та безпеки (2011 р.в.) 495 штук, ручні аерозольні гранати «Дрейф-2» (2013 р.в.) 500 штук.

24.01.201 під контролем ОСОБА_5 , літаком цивільної авіації Ан-12, реєстраційний номер повітряного судна UR-CAN, рейс номер UKL 4063, за маршрутом аеропорт «Чкаловський» Російська Федерація до аеропорту «Гостомель» Україна, за накладною Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації №ЦБ/2-2 від 24.01.2014 доставлені спеціальні засоби виробництва Російської Федерації в кількості 7386 штук, а саме: виріб «Факел-С» (2013 р.в.) 450 штук, виріб «Заря-2» (2013 р.в.) 560 штук, виріб «Пламя-М» (2013 р.в.) 560 штук, виріб «Пламя-М» (2013 р.в.) 460 штук, ручні димові гранати білого диму РДГ-2б (2009 р.в.) 4020 штук, 40 мм постріл акустичної та світлозвукової дії (2010 р.в.) 216 штук, ручні гранати подразнюючої та світлошумової дії «Дрофа» (2011 р.в.) 600 штук, ручні аерозольні гранати «Дрейф-2» (2013 р.в.) 500 штук.

Розвантаження доставлених спеціальних засобів на території аеропортів, організація надання транспорту та особового складу для супроводження цих вантажів, подальша їх доставка до місця зберігання, визначеного ОСОБА_9 , була організована та забезпечена директором Департаменту забезпечення діяльності Міністра внутрішніх справ України, стратегічного аналізу та прогнозування ОСОБА_10 за безпосередньої участі ОСОБА_5 .

Діючи умисно та протиправно, розуміючи, що юридичних підстав для постачання на користь МВС України спеціальних засобів виробництва Російської Федерації не існує, та з метою забезпечення можливості подальшої передачі відповідним спеціальним підрозділам МВС України поставлених спеціальних засобів, перевищуючи службові повноваження, ОСОБА_9 шляхом спрямування начальнику Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів та зборів України заяви №1077 про можливість розміщення на відповідальне зберігання для митного оформлення на складах МВС України поставлених з території Російської Федерації спеціальних засобів, забезпечив укладання між Київською міжрегіональною митницею та Центральною базою ресурсного забезпечення МВС України договору № 298 відповідального зберігання від 21 січня 2014 року.

Директор Департаменту матеріального забезпечення МВС України ОСОБА_5 , діючи з метою реалізації єдиного злочинного умислу, протягом 21-24 січня 2014 року дав вказівку підлеглим йому службовцям структурних підрозділів Департаменту матеріального забезпечення МВС України скласти низку офіційних документів, до яких внести неправдиві відомості про начебто законність та обґрунтованість поставки спеціальних засобів.

Завдяки вчиненим ОСОБА_5 умисним діям та під його контролем, відповідно до додатків №№ 1 та 2 до договору № 298 відповідального зберігання від 21 січня 2014 року, доставлені на територію України спеціальні засоби виробництва Російської Федерації були поміщені до складів на території Центральної бази ресурсного забезпечення МВС України за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 27.

Бажаючи будь-якою ціною припинити протестні акції громадян в м. Києві, у тому числі за рахунок незаконного розширення повноважень працівників міліції до протестувальників, і зокрема щодо застосування спеціальних засобів, Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_7 у період 19-22.01.2014 доручив своєму заступнику ОСОБА_8 розробити та внести на розгляд до Кабінету Міністрів України проекти нових нормативних актів та змін до діючих нормативних актів, які б давали можливість працівникам міліції застосовувати світлошумові, газові та димові гранати посиленої дії та застосовувати водомети без температурних обмежень.

Усвідомлюючи, що такі зміни в законодавство несуть загрозу життю та здоров`ю протестувальників, порушуючи статтю 14 Закону України «Про міліцію», якою встановлено, що повний перелік спеціальних засобів, а також правила їх застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України за висновком центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, і Генеральної прокуратури України, ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, за відсутності такого висновку, організував підготовку проекту «Порядку проведення додаткових заходів захисту безпеки громадян» та проекту внесення змін до Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР № 49 від 27.02.1991.

Заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9 , в порушення вимог законодавства щодо процедури підготовки, погодження та внесення таких нормативних актів, діючи навмисно, усвідомлюючи протиправність підготовлених проектів змін до нормативно-правових актів у сфері охорони громадського порядку, розуміючи, що внесені проекти вищевказаних нормативних актів несуть загрозу життю та здоров`ю громадян, і ці нормативні акти підлягають ретельній перевірці та погодженню відповідними міністерствами та відомствам згідно з вимогами статті 14 Закону України «Про міліцію», та інших нормативних актів, без належного погодження та висновків відповідних відомств, перевищуючи свої службові повноваження, 22.01.2014 особисто вніс їх на розгляд Кабінету Міністрів України безпосередньо під час засідання цього органу.

У подальшому, продовжуючи діяти умисно та протиправно, з метою надання поставкам спеціальних засобів виробництва Російської Федерації вигляду законних, розуміючи протиправність власних дій та відсутність юридичних підстав до їх вчинення, незважаючи на нагальні потреби МВС України, можливість використання наявних на спеціальних рахунках МВС України грошових коштів на дійсно необхідні потреби Міністерства, ОСОБА_9 підписав платіжні доручення від 23.01.2014 № 141 та від 27.01.2014№ 224, на підставі яких Державною казначейською службою України проведено перерахування грошових коштів з рахунку МВС України № НОМЕР_1 на користь Київської міжрегіональної митниці Міндоходів в сумі 501 722, 71 грн. та 699 153, 19 грн., відповідно, з призначенням платежу «за митне оформлення».

Загальна сума безпідставно перерахованих з рахунку МВС України митних платежів за поставки спеціальних засобів з території Російської Федерації, з урахуванням коригувань, склала 1 177 203,09 грн., чим на вказану суму спричинені матеріальні збитки МВС України, які в 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто є тяжкими наслідками.

Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_7 18.02.2014, перебуваючи в приміщенні Міністерства за адресою: м. Київ, вул. Богомольця, 10, перевищуючи свої службові повноваження, діючи за вказівкою та в інтересах ОСОБА_6 , умисно вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, порушуючи Закон України «Про міліцію» та інші нормативні акти, доручив заступникам Міністра ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та командувачу внутрішніми військами МВС України ОСОБА_11 організувати силами ввірених їм підрозділів силовий розгін мітингувальників на Майдані Незалежності України в м. Києві із застосуванням надмірного фізичного насильства, спецзасобів, спеціальної техніки та вогнепальної зброї.

З метою забезпечення виконання таких злочинних наказів Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_7 , заступник Міністра внутрішніх справ України керівник апарату ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що поставлені спеціальні засоби виробництва Російської Федерації не пройшли належних випробувань, не отримали висновку Міністерства охорони здоров`я України про можливість їх застосування правоохоронними органами України під час охорони громадського порядку в місцях масового скупчення людей, та не були предметом обговорення на засіданні відомчої комісії МВС України з розгляду матеріалів та підготовки відповідних рішень про прийняття на оснащення нових зразків спеціальних засобів, створеної відповідно до наказу МВС України від 07.04.1998 № 295, контроль за виконанням якого покладено на ОСОБА_9 , дав вказівку директору Департаменту матеріального забезпечення МВС України ОСОБА_5 забезпечити видачу цих спеціальних засобів підрозділам МВС та ВВ МВС України для використання під час придушення мирних протестів у м. Києві.

Внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_9 та його підлеглих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які перевищили владу та службові повноваження та вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, особовим складом підрозділів МВС та ВВ МВС України були використані під час придушення мирних акцій протесту в місті Києві 18-20 лютого 2014 року спеціальні засоби виробництва Російської Федерації, а саме: світлошумові гранати «Факел-С», «Заря-2», «Пламя-М», 40 мм постріл акустичної та світлозвукової дії, ручні гранати подразнюючої та світлошумової дії «Дрофа», ручні аерозольні гранати «Дрейф-2», ручні дратівливі гранти РГР, ручні дратівливі гранати підвищеної потужності та безпеки, ручні димові гранати, внаслідок чого було завдано шкоди охоронюваним законом правам та інтересам не менше 50 громадянам, які приймали участь у протестних акціях, що супроводжувалось насильством до них, застосуванням спеціальних засобів, болісними діями, та потягло за собою спричинення тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, тобто такими діями цих службових осіб були спричинені тяжкі наслідки.

Встановити місцезнаходження ОСОБА_5 та забезпечити його явку до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України не виявилося можливим, місце його знаходження не відомо.

22.05.2014 до ДВБ МВС України направлено доручення в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та його контактних відомостей.

Згідно відповіді ДВБ МВС України встановити місце перебування ОСОБА_5 не виявилося можливим.

06 та 10 червня 2014 на адресу ДВБ МВС України направлені доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місце перебування не виявилось можливим.

06.06.2014 на адресу ОСОБА_5 належним чином спрямовано повістки про виклик до слідчого, проте до цього часу ОСОБА_5 не явився, причини неявки не повідомив

Крім того, відповідно до інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_5 22.02.2014 перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Успенка», перейшовши на територію Російської Федерації, та в Україну не повертався.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 12.06.2014, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.

12.06.2014 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому доводи.

У відповідності до положень ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, прокурора дослідивши матеріали, яким обґрунтовується клопотання, дійшов до висновку, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою ОСОБА_5 , а також є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, а відтак клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 188-190 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про надання дозволу на затримання з метою приводу задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Костянтинівка Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_2 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1