Справа № 629/4503/15-к
Номер провадження 1-кп/629/58/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її представника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження за № 0001813 від 01.08.2015 року відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, цигана, громадянина України, не одруженого, без освіти, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого: ч.3 ст.15, ч.1 ст.153 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30.10.2015 року до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області від в.о.Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області ОСОБА_8 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001813 від 01.08.2015 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого: ч.3 ст.15, ч.1 ст.153 КК України. (а.с.1)

Вказану справу передано судді 30.10.2015 року.

До обвинувального акту відповідно до вимог ст. 291 КПК України додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки, а всього на 10 аркушах.

02.11.2015 року суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 справу призначено до підготовчого судового засідання. (а.с.13-14).

10.11.2015 року судом винесено ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. (а.с.25)

29.12.2015 року в судовому засіданні від захисника ОСОБА_7 надійшла угода про примирення у кримінальному провадженні № 0001813 між потерпілим та підозрюваним у відповідності до вимог ст.471 КПК України. (а.с.78-80).

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала про задоволення угоди про примирення, так як вона не відповідає інтересам суспільства та вимогам норм КПК та КК України, захисник ОСОБА_7 , обвинувачений, представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 , потерпіла просили суд затвердити угоду про примирення на умовах викладених в угоді, так як порушень вимог КПК України та КК України, при її укладенні та підписані не має.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши зміст угоди про примирення, прийшов до висновку про відмову у затвердженні угоди, оскільки умови зазначеної вище угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону.
Згідно обвинувального акту від 29 грудня 2015 року який складено прокурором ОСОБА_9 , органом досудового слідства встановлено, що:

31 липня 2015 року близько 16:30 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ділянці місцевості поблизу НВК ЗНЗ ДНЗ №8 по вул. Червонопартизанській в м. Лозова Харківської області побачив раніше йому незнайому ОСОБА_4 і у нього виник умисел на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті з вказаною жінкою неприродним способом, а саме здійснення з нею орального сексу. З метою здійснення свого злочинного умислу ОСОБА_6 почав йти слідом за ОСОБА_4 , чекаючи зручного моменту, і коли остання дійшла до будинку АДРЕСА_2 , він усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення права жінки на статеву свободу і бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи із прямим умислом, направленим на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, з метою задоволення своєї вище вказаної статевої пристрасті, наздогнав потерпілу ОСОБА_4 та користуючись відсутністю поблизу сторонніх осіб і фізичною перевагою над потерпілою, застосовуючи фізичне насилля, ухопив ОСОБА_4 рукою за волосся і затуляючи рукою їй рот та наказавши мовчати, завів останню за приміщення гаражів, розташованих у дворі вказаного будинку, в кущі чагарнику, де розраховував здійснити свій злочинний умисел. Знаходячись у вказаному місці, ОСОБА_6 оголив свій статевий орган та став вимагати від потерпілої ОСОБА_4 роздягнутися та зайнятися з ним оральним сексом, при цьому погрожуючи у разі її відмови, вжити до неї фізичну силу, тим самим застосовуючи до неї психічне насильство з метою зламу її волі до здійснення йому спротиву. Сприйнявши дії ОСОБА_6 як реальну загрозу своїй статевої свободи та здоров`ю , потерпіла ОСОБА_4 почала голосно гукати на допомогу сторонніх осіб. Побачивши це, ОСОБА_6 , з метою досягнення свого злочинного умислу штовхнув ОСОБА_4 руками в її плечі та турнув на землю, після чого наніс їй три удари кулаками по обличчю, спричинивши їй синці в правій виличній області 3х2,5 см. на правому крилі носа 2Х1,7 см., на нижній повіці лівого ока 3х1 см., на спині в області проекції правої лопатки 1,8х1,6 см., тобто легкі тілесні ушкодження. Але довести свої злочинні дії до кінця ОСОБА_6 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був змушений припинити їх у зв`язку з тим, що був застигнутий на місці злочину сторонньою особою та змушений зникнути з місця події.

Своїми вищевказаними умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 15; ч.1 ст.153 КК України незакінчений замах на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, недоведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, із застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування. (а.с.2-4)
29.12.2015 року в судовому засіданні від захисника ОСОБА_7 надійшла угода про примирення у кримінальному провадженні № 0001813 між потерпілим та підозрюваним у відповідності до вимог ст.471 КПК України. (а.с.78-80).

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 15, ч.1 ст.153 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_6 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України, покладені на нього судом, а саме: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, праці або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Відповідно ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, яка повинна відповідати вимогам ст. 471 КПК України.

Згідно ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Узгоджене між потерпілою та обвинуваченим покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України, покладені на нього судом, а саме: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, праці або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, умови угоди суд вважає суперечать вимогам цього Кодексу та закону, тим паче потерпіла, яка є інвалідом 3 групи, та обвинувачений, у якого виявлено згідно висновку судово-психіатричної експертизи №928 від 26 жовтня 2015 року легка розумова відсталість, не розумують, що таке угода про примирення, її функції, вимоги та наслідки, тобто умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а тому суд не приходить до висновку про можливість задоволення угоди.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім тяжкості вчиненого злочину, про особу винного можуть свідчити її вік, стан здоров`я, поведінка до вчинення злочину в побуті, за місцем роботи чи навчання, визнання її учасником війни, наявність у неї нагород, наявність судимості, адміністративних стягнень тощо.

До інших обставин, які враховуються судом при застосуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням, належать: сімейне становище винного, наявність на його утриманні інших, та при ознайомлені з матеріалами справи які були надані прокурором, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , ніде не працює, не одружений, в силу ст.89 КК України не судимий, однак 19 квітня 2013 року був засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.186, ч.1 ст.125, ч.1 ст.296 КК України та йому призначено покарання остаточно з застосуванням ст.ст.70,75,76 КК України 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, згідно висновку судово- психіатричної експертизи №928 від 26 жовтня 2015 року де вказано, що на даний час не працює, мешкає разом з мамою, постійні сварки з сусідами, висловлював погрозу вбивством під час скоєння злочину зі слів потерпілої, до того ж при укладені угоди про примирення , належним чином не враховані вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад при призначені покарання, тобто умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а тому суд не приходить до висновку про можливість задоволення угоди, тим паче прокурор заперечувала про задоволенні угоди.

Умови угоди про примирення суперечать ч.1 ст.471 КПК України, так як стороною угоди також вказано захисника ОСОБА_7 , якій разом з обвинуваченим роз`яснено наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, але за наслідки відповідає тільки обвинувачений, крім цього вказано своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 15; ч.1 ст.153 КК України незакінчений замах на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, недоведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, із застосуванням фізичного насильства та погроз його застосування, однак в ч.1 ст.153 КК України в диспозиції статті вказано: «Задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи», а в ч.3 ст.15 КК України в диспозиції статті вказано: «Замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця», тобто слово насильницьке не існує.

З огляду на вищевикладене, суд, керуючись, п.п.1,2,5 ч.7 ст. 474 КПК України, вважає за необхідне відмовити в затвердженні наданої угоди про примирення, та продовжити судовий розгляд по справі.

Згідно ч.8 ст.474 КПК України, повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись ст. ст.314, 468-474 КПК України, суд, -

ухвалив:
Відмовити в затверджені угоди від 29 грудня 2015 року про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 , за участі представника потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0001813 від 01.08.2015р. у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 153 КК України.

Продовжити судове засідання, за участю учасників процесу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1