Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1642/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_3 ,

про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що:

-«В провадженні Подільського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000218, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2015.

Приводом для реєстрації кримінального провадження стало самостійне виявлення прокурором кримінального правопорушення за результатами вивчення наглядового провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Подільського району м. Києва від 07.02.2013 року у справі №2607/15211/12. Встановлено, що ОСОБА_4 здійснила самовільне будівництво на самостійно зайнятій земельній ділянці, що підтверджується рішенням Апеляційного суду м. Києва №22-ц/796/10853/13 від 10.09.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року.

Попередня правова кваліфікація - ч. З ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.02.2013 у справі № 2607/15211/12 задоволено позов ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та визнано право власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення групи приміщень №100 в літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 276,8 кв.м.

В подальшому, прокуратурою Подільського району м. Києві в інтересах Київської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві оскаржено вищевказане рішення суду в апеляційному порядку.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва №22-ц/796/10853/13 від 10.09.2013 року апеляційну скаргу прокуратури Подільського району м. Києва задоволено, рішення Подільського районного суду від 07.02.2013 року у справі №2607/15211/12 в частині задоволення позову про визнання права власності на нежитлові приміщення скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6 про визнання права власності відмовлено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 10.09.2013 року. Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені нежитлові приміщення самочинно збудовані на земельній ділянці, яка не була відведена для будівництва, без дозвільної документації, необхідність якої визначена земельним та містобудівним законодавством.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва №22-ц/796/10853/13 від 10.09.13 відхилено.

Надалі, прокуратурою Подільського району м. Києва направлено до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві заяву про скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення групи приміщень № 100 в літ. «А» по АДРЕСА_1 . 27.03.14 державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва №22-ц/796/10853/13 від 10.09.13 право власності на нежитлові приміщення групи приміщень № 100 в літ «А» за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, до такого майна відноситься майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення.

У свою чергу, досудовим розслідуванням встановлено, що злочинні дії ОСОБА_5 спрямовані на набуття власності на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення групи приміщень №100 в літ. «А», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 276,8 кв.м., до складу яких входять: тамбур №1 площею 2,3 кв.м.; основне приміщення №2 площею 79,5 кв.м.; основне приміщення №3 площею 24,7 кв.м.; санвузол №4 площею 4,3 кв.м.; основне приміщення №5 площею 28,1 кв.м.; основне приміщення №6 площею 7,5 кв.м.; основне приміщення №7 площею 5,7 кв.м.; основне приміщення №8 площею 4,7 кв.м.; основне приміщення №9 площею 103,9 кв.м.; підсобне приміщення №10 площею 16,0 кв.м. збудованого на самовільно зайнятій земельній ділянці».

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просив:

-«Накласти арешт на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення групи приміщень №100 в літ. «А», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 276,8 кв.м.

Заборонити проведення будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення групи приміщень №100 в літ. «А», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 276,8 кв.м., їх знищення та забудови - до постановлення у кримінальному провадженні №0000218 кінцевого рішення».

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Керуючись ч. 1 ст. 172 КПК України суддя вважає за можливе розглядати клопотання у відсутності осіб, у володінні яких знаходяться майно.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку про достатність підстав для його задоволення у зв`язку з наступним.

Так, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в Подільському управлінні поліції ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000218 від 28.10.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України (а.с. 4).

Відповідно до рішенням Апеляційного суду м. Києва № 22-ц/796/10853/13 від 10.09.2013 року апеляційну скаргу прокуратури Подільського району м. Києва задоволено, рішення Подільського районного суду від 07.02.2013 року у справі № 2607/15211/12 в частині задоволення позову про визнання права власності на нежитлові приміщення скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6 про визнання права власності відмовлено в повному обсязі (а.с. 10-14).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду м. Києва № 22-ц/796/10853/13 від 10.09.2013 року відхилено (а.с. 15-17).

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Враховуючи те, що прокурором доведені підстави передбачені ст. 170 КПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність клопотання, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Накласти арешт на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення групи приміщень № 100 в літ. «А», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 276,8 кв.м.

Заборонити проведення будь-яких дій щодо реєстрації (перереєстрації) права власності на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення групи приміщень № 100 в літ. «А», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 276,8 кв.м., їх знищення та забудови - до постановлення у кримінальному провадженні № 0000218 кінцевого рішення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1