09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
уродженки та мешканки
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно призначив засудженій покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, при цьому належним чином свого рішення не мотивував, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 січня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватою за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено їй за цим законом покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення захисника ОСОБА_7 , в яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_5 без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою та засуджено за те, що вона в кінці вересня 2014 року в лісопосадці у м. Прилуки Чернігівської області зірвала дикорослі рослини коноплі, незаконно придбавши таким чином особливо наркотичний засіб канабіс, перенесла їх до місця свого проживання, де висушила, частину подрібнила та розфасувала по паперових згортках і зберігала з метою подальшого збуту.

17 та 22 жовтня 2014 року ОСОБА_5 у м. Прилуки Чернігівської області під час проведення оперативних закупок наркотичних засобів двічі незаконно збула ОСОБА_8 за 280 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 11,834 г.

Крім того, 22 жовтня 2014 року під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 90 паперових згортків з особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом, загальною масою 218,5 г.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі та письмовому запереченні на неї, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який її засуджено, та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 307 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не виконав.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.

Як убачається з апеляційної скарги, прокурор просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, оскільки місцевий суд не в достатній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину та те, що у засудженої під час обшуку було вилучено значну кількість наркотичного засобу ( 90 згортків), приготовленого для збуту, більш того, він зберігався в будинку, де проживають її неповнолітні діти. Прокурор зазначав також про те, що своє рішення суд належним чином не мотивував і одній й ті ж обставини використав як підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Між тим, суд апеляційної інстанції, відмовляючи прокурору в задоволенні його апеляційної скарги, не навів мотивів, з яких визнав наведені у скарзі доводи необґрунтованими, а лише формально послався на врахування місцевим судом ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженої, пом`якшуючих покарання обставин та відсутності шкоди й тяжких наслідків від злочину.

При цьому суд апеляційної інстанції в достатній мірі не врахував того, що ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів, а негативні наслідки від її дій не настали виключно завдяки своєчасному втручанню працівників правоохоронних органів.
З огляду на викладене ухвалу суду апеляційної інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

За умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_5 і за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, застосування положень ст. 75 КК України слід вважати необгрунтованим.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3