Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 1-225/11
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

"02" грудня 2011 р.

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -судді Руденко З.Б.,

за участю секретаря Гладишко Н.А.,

прокурора Афійчука Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3

району Житомирської області, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4,

неодруженого, українця, громадянина України,

раніше судимого 17.06.2011 року Ружинським районним судом

Житомирської області по ч.1ст.296 КК України до 2 років

обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

01 липня 2011 року в післяобідній час (точний час не встановлено) ОСОБА_1, перебуваючи в житловому будинку своїх знайомих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по вул.Радянської Армії, 17 в с.Заріччя Ружинського району Житомирської області, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення ремонту мобільних телефонів, зловживаючи довірою, отримав від них належні ОСОБА_4 мобільні телефони Nokia Х-3-00, вартістю 600 грн., та Nokia 5130, вартістю 400 грн., а також грошові кошти для їх ремонту в сумі 150 грн.

Вказаними мобільними телефонами та грошовими коштами ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд, продавши мобільні телефони невстановленій слідством особі та витративши отримані грошові кошти для власних потреб, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1150 грн.

Свою вину у вчиненні вищевказанного ОСОБА_1 визнав повністю, пояснивши, що 01 липня 2011 року перебував в житловому будинку своїх знайомих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в с.Заріччя Ружинського району Житомирської області. Під час розмови вони повідомили, що в червні 2011 року у них поламались два мобільні телефони, які належать їхній матері. Вирішивши скористатись цим та заволодіти вказаними телефонами, він запропонував їм віддати їх ніби-то для здачі в ремонт, а також дати гроші для оплати цього ремонту.

2

На вказане знайомі погодились і дали йому два мобільні телефони Nokia та гроші в сумі 150 грн.. Він же на наступний день продав вказані телефони незнайомому водієві на стоянці в смт.Ружині по 400 грн. кожен. Кошти, отримані від реалізації телефонів, а також ті 150 грн., які були дані йому для ремонту телефонів, використав для власних потреб.

Враховуючи клопотання учасників судового розгляду про недоцільність дослідження інших доказів, в звязку з відсутністю спору по фактичних обставинах справи, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, і відповідно до ст. 299 КПК України обмежився показами підсудного, які також підтверджуються оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами :

-протоколом усного повідомлдення про злдочин,з якого вбачається, що 18.10.2011р. ОСОБА_4 повідомила правоохоронні органи про те, що в липні 2011 року ОСОБА_1 взяв на ремонт два мобільні телефони та 150 грн. і не повертає їх;

-гарантійними талонами та накладними про придбання ОСОБА_4 26.02.2010р. мобільного телефону Nokia Х-3-00 та 19.02.2009р. мобільного телефону Nokia 5130;

-довідкою приватного підприємця ОСОБА_5 про те, що станом на 01.07.2011р. вартість мобільного телефону Nokia Х-3-00 з врахуванням зносу становить 600 грн., а вартість мобільного телефону Nokia 5130 з врахуванням зносу становить 400 грн..

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до впевненості, що ОСОБА_1 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто шахрайство, і його дії підлягають кваліфікації по ч.1 ст. 190 КК України.

Визначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують його покарання.

ОСОБА_1 вчинив умисний корисливий злочин невеликої тяжкості.

Обставин, які б обтяжували його покарання, судом не виявлено.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_1, суд вважає щире розкаяння у скоєнні злочину та активне сприяння його розкриттю, а також добровільне відшкодування потерпілій заподіяних матеріальних збитків.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, однак ніде не працює та згідно вироку Ружинського районного суду Житомирської області від 17.06.2011р. був засуджений по ч.1 ст.296 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки.

Враховуючи вказане, суд призначає ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, не знаходячи підстав для призначення більш мякого виду покарання.

Проте, враховуючи наявність обставин, які помякшують покарання ОСОБА_1, а також його позитивну характеристику, суд призначає йому вказане покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.190 КК України.

Оскільки ОСОБА_1 не відбув покарання по вироку Ружинського районного суду Житомирської області від 17.06.2011р., суд на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднує до покарання, визначеного йому данним вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Речових доказів по справі немає, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

3

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання - 1 (ОСОБА_5) рік обмеження волі.

До вказаного покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання по вироку Ружинського районного суду Житомирської області від 17 червня 2011року у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_1 за сукупністю вироків 2 (Два) роки 1(ОСОБА_5) місяць обмеження волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити попередньою підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого -судді Руденко З.Б.,

за участю секретаря Гладишко Н.А.,

прокурора Афійчука Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,

проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3

району Житомирської області, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4,

неодруженого, українця, громадянина України,

раніше судимого 17.06.2011 року Ружинським районним судом

Житомирської області по ч.1ст.296 КК України до 2 років

обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

01 липня 2011 року в післяобідній час (точний час не встановлено) ОСОБА_1, перебуваючи в житловому будинку своїх знайомих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по вул.Радянської Армії, 17 в с.Заріччя Ружинського району Житомирської області, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення ремонту мобільних телефонів, зловживаючи довірою, отримав від них належні ОСОБА_4 мобільні телефони Nokia Х-3-00, вартістю 600 грн., та Nokia 5130, вартістю 400 грн., а також грошові кошти для їх ремонту в сумі 150 грн.

Вказаними мобільними телефонами та грошовими коштами ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд, продавши мобільні телефони невстановленій слідством особі та витративши отримані грошові кошти для власних потреб, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1150 грн.

Свою вину у вчиненні вищевказанного ОСОБА_1 визнав повністю, пояснивши, що 01 липня 2011 року перебував в житловому будинку своїх знайомих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в с.Заріччя Ружинського району Житомирської області. Під час розмови вони повідомили, що в червні 2011 року у них поламались два мобільні телефони, які належать їхній матері. Вирішивши скористатись цим та заволодіти вказаними телефонами, він запропонував їм віддати їх ніби-то для здачі в ремонт, а також дати гроші для оплати цього ремонту.

2

На вказане знайомі погодились і дали йому два мобільні телефони Nokia та гроші в сумі 150 грн.. Він же на наступний день продав вказані телефони незнайомому водієві на стоянці в смт.Ружині по 400 грн. кожен. Кошти, отримані від реалізації телефонів, а також ті 150 грн., які були дані йому для ремонту телефонів, використав для власних потреб.

Враховуючи клопотання учасників судового розгляду про недоцільність дослідження інших доказів, в звязку з відсутністю спору по фактичних обставинах справи, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, і відповідно до ст. 299 КПК України обмежився показами підсудного, які також підтверджуються оглянутими в судовому засіданні письмовими доказами :

-протоколом усного повідомлдення про злдочин,з якого вбачається, що 18.10.2011р. ОСОБА_4 повідомила правоохоронні органи про те, що в липні 2011 року ОСОБА_1 взяв на ремонт два мобільні телефони та 150 грн. і не повертає їх;

-гарантійними талонами та накладними про придбання ОСОБА_4 26.02.2010р. мобільного телефону Nokia Х-3-00 та 19.02.2009р. мобільного телефону Nokia 5130;

-довідкою приватного підприємця ОСОБА_5 про те, що станом на 01.07.2011р. вартість мобільного телефону Nokia Х-3-00 з врахуванням зносу становить 600 грн., а вартість мобільного телефону Nokia 5130 з врахуванням зносу становить 400 грн..

Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до впевненості, що ОСОБА_1 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, тобто шахрайство, і його дії підлягають кваліфікації по ч.1 ст. 190 КК України.

Визначаючи покарання ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують його покарання.

ОСОБА_1 вчинив умисний корисливий злочин невеликої тяжкості.

Обставин, які б обтяжували його покарання, судом не виявлено.

Обставинами, які помякшують покарання ОСОБА_1, суд вважає щире розкаяння у скоєнні злочину та активне сприяння його розкриттю, а також добровільне відшкодування потерпілій заподіяних матеріальних збитків.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, однак ніде не працює та згідно вироку Ружинського районного суду Житомирської області від 17.06.2011р. був засуджений по ч.1 ст.296 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки.

Враховуючи вказане, суд призначає ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, не знаходячи підстав для призначення більш мякого виду покарання.

Проте, враховуючи наявність обставин, які помякшують покарання ОСОБА_1, а також його позитивну характеристику, суд призначає йому вказане покарання на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.190 КК України.

Оскільки ОСОБА_1 не відбув покарання по вироку Ружинського районного суду Житомирської області від 17.06.2011р., суд на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднує до покарання, визначеного йому данним вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Речових доказів по справі немає, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

3

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання - 1 (ОСОБА_5) рік обмеження волі.

До вказаного покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання по вироку Ружинського районного суду Житомирської області від 17 червня 2011року у виді 1 року 1 місяця обмеження волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_1 за сукупністю вироків 2 (Два) роки 1(ОСОБА_5) місяць обмеження волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити попередньою підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Ружинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6