Ухвала іменем україни
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
з участю прокурора ОСОБА_4.,
розглянула в судовому засіданні у м. Києві 01 жовтня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2013 року щодо нього.

Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 травня 2013 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого, останній раз вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 09 липня 2008 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, 19 грудня 2011 року звільненого за відбуттям призначеного покарання

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 в доход держави 43 грн 35 к. судових витрат.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3845, 97 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 12 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1500 грн витрат на правову допомогу, а всього 17345,97 грн.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності із ст. 81 КПК України 1960 року.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2013 року, вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 травня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд, 22 квітня 2012 року о 02 год ОСОБА_5, перебуваючи у приміщенні нічного клубу «Арго», що знаходиться за адресою: вул.1Травня,15 у м. Гола Пристань Херсонської області, під час сварки з ОСОБА_6, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому удар кулаком правої руки в обличчя, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

В обґрунтування наведеного вказує на однобічність і неповноту судового розгляду, порушення права на захист, яке полягало у відхиленні клопотання про виклик свідка, експерта та слідчого. Крім того, вказує на обставини, які на його думку викликають сумніви в об'єктивності судді суду першої інстанції, у зв'язку з чим суддя мав заявити самовідвід.

Зазначає, що судами не враховано пом'якшуючі обставини, оскільки у нього на утриманні знаходиться малолітній син, а також не враховано, що на стадії апеляційного розгляду потерпілий відмовився від заявлених претензій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно статей 370-372 КПК України 1960 року предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.398 КПК України 1960 року, однобічність, неповнота дізнання, досудового чи судового слідства, фактичні обставини справи, що були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанції перегляду у касаційному порядку не підлягають.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вину у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження щодо ОСОБА_6, тобто в умисному тілесному ушкодженні, що небезпечне для життя в момент заподіяння не визнав та пояснив, що не має відношення до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Не зважаючи на невизнання засудженим своєї вини, суд на підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засудженого, потерпілого ОСОБА_6, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та інших доказів, наявних у матеріалах справи, яким дано належну оцінку, дійшов правильного висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, кваліфікував його дії за ч.1 ст.121 КК України та призначив покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи засудженого щодо непричетності його до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, навівши відповідні мотиви, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.377 КПК України 1960 року. З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Доводи засудженого про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, зокрема в частині наявних на його думку обставин, які виключають участь судді у розгляді справи є безпідставними.

Крім того, посилання засудженого на порушення права на захист не знайшло свого підтвердження в ході перевірки матеріалів справи.

Призначене судом засуджену ОСОБА_5 покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим ст.65 КК України.

Так, при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, який негативно характеризується, раніше судимий, вчинив новий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вину у вчиненому злочині не визнав, обтяжуючу покарання обставину, а саме рецидив злочину.

Викладений у мотивувальній частині вироку місцевого суду висновок про необхідність призначення засудженому ОСОБА_5 покарання у розмірі визначеному судом, є обґрунтованим, судом наведено мотиви такого рішення.

Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_5 попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які безумовно тягнуть за собою скасування судових рішень по справі не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11,15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3