Справа № 368/552/15-к
провадження № 1-кп/368/36/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлик кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000567 від 07.08.2014 р. щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 05 жовтня 2015 року дію обраного під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 17 грудня 2015 року. До спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Окрім того, на адресу Кагарлицького районного суду Київської області 14 грудня 2015 року надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про негайне його звільнення та визнання незаконним тримання.
У клопотанні зазначено наступне:
23 січня 2015 року йому було пред`явлено по ст. 276 КПК України повідомлення про підозру у злочині за ст. 186 ч. 3 КК України, яке в ході судового слідства не підтвердилося з огляду допитів свідків та визнання експертом ОСОБА_7 10.08.2015 року висновок експертизи внаслідок істотного порушення недопустимим до справи.
Пред`явлені ризики ст. 177 КПК України на досудовому слідстві не підтвердженні фактичними даними та базуються на припущеннях.
Судом під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати , що у разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає силу. Ухвала від 05.10.2015 року є незаконною та тягне за собою наслідки за ст. 375 КПК України.. Ст. 12 КПК України вказує кожен, хто понад строк, передбачений цим кодексом тримається під вартою або позбавлений свободи в інший спосіб, має бути негайно звільнений. Однак до цього часу нетрапилося.
Прокурор в судовому засіданні просила клопотання обвинуваченого не задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 дзвонить часто потерпілому. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_6 також звонив свідку ОСОБА_8 , в якої було погане здоров`я та пригрожував їй. Вказаного свідка неможливо було допитати за станом здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_6 своє клопотання підтримав та щодо питання продовження тримання під вартою то просив не продовжувати.
Потерпілий ОСОБА_4 щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та питання про продовження тримання під вартою покладається на погляд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 клопотання обвинуваченого підтримав та просив задовольнити та заперечував щодо продовження тримання під вартою.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши заяву, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених устатті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.
Згідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом до свободи особистості.
Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу на інший, не повязаний з триманням під вартою, суд не вбачає, оскільки обставини, враховані слідчим суддею при обранні під час досудового розслідування такого запобіжного заходу, не змінились. При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 раніше неоднаразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні злочину з корисливих мотивів, яке за своїм характером представляють особливу суспільну небезпеку та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк з чотирьох до восьми років, у справі не з`ясовані усі обставини, тобто судовий розгяд даного кримінального провадження не закінчено, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на неї впливати або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також переховуватись від суду.
Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі, тому вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити на два місяці.
Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , то воно не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Обвинуваченому ОСОБА_6 24 січня 2015 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказаний захід обвинуваченому був продовжений спочатку слідчим суддею, а потім під час судового розгляду судом. 05.10.2015 року було розглянуто питання про продовження тримання під вартою та прожовжено до 17 грудня 2015 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для його продовження.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове засідання не було завершене до його спливу. Тобто, ухвалою суду було вказано строк дії ухвали, тому підстав для звільнення обвинуваченого з під варти суд не вбачає і у задоволення заяви суд обвинуваченому відмовляє.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , - відмовити.
Обрану міру запобіжного заходу відносно обвинувачуваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, яке передбачене ч. 3 ст. 186 КК України у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби департаменту виконання покарань в м. Києві та Київській області, продовжити на два місяці, тобто з 17 грудня 2015 року до 15 лютого 2016 року, включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1