Провадження № 1-кп/161/490/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 07 жовтня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001668 від 9 червня 2015 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Серкизів, Турійського району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, розлученого, не маючого утриманців, задовільним станом здоров`я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,-

ВСТАНОВИВ:
Біля 18-тої години 30 хвилин, 8 червня 2015 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного спяніння за кермом транспортного засобу, автомобіля марки ВАЗ 21074, д.н. НОМЕР_1 , та рухаючись по проспекті Соборності в м. Луцьк Волинської області, з швидкістю біля 60-ти км./год., в напрямку проспекту Молоді, при наближенні до регульованого пішохідного переходу, на якому для нього діяв заборонений червоний сигнал світлофора, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме: вимоги п.п.2.3(б), 2.9(а), 8.7.3 (е), 12.3 Правил дорожнього руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження та під`їжджаючи до регульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, для якого була створена небезпека, що перетинав перехід з права на ліво відносно руху транспортного засобу, та скоїв наїзд на пішохода-неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В результаті наїзду, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: відкритого перелому лівої стегневої кістки в середній третині, що за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці, підшкірної гематоми потилочної ділянки голови, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та показав, що після святкування дня народження, наступного дня, керуючи автомобілем, відволікся на телефонний виклик та проїхав на червоний колір світлофора та з необережності, скоїв наїзд на пішохідному пішоході на дівчину, підтвердивши при цьому час та місце скоєння злочину, що зазначені в обвинуваченні.

Крім того, ОСОБА_3 пояснив суду, що давав кошти на лікування ОСОБА_8 , крім того згідно поштового переведення на ім`я ОСОБА_9 було здійснено переказ грошових коштів на суму 10000 грн. та 33 135,91 грн.

В судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 показала, що перетинаючи пішохідний перехід на дозволений зелений колір світлофора, на неї наїхав автомобіль.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності їх позицій, з`ясувавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , представника цивільного позивача ОСОБА_5 , представника цивільного відповідача ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, суд встановив, що винність ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю.

Суспільно-небезпечні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України за ознаками порушення особою правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Суд дослідив дані про особу обвинуваченого.

За місцем реєстрації проживання ОСОБА_3 характеризується позитивно (а.с. 100 ).

Разом з тим, суд, встановив, що ОСОБА_3 вважається таким що не підданий адміністративному стягненню за порушення правил дорожнього руху, однак, враховує його схильність до керування транспортним засобами в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою з Управління МВС України у Волинській області з відомостями про притягнення в минулому ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі двічі за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння (а.с.125 ).

З медичних довідок встановлено, що ОСОБА_3 осудний ( а.с. 97-98 ).

Обставини, що пом`якшують покарання слід визнати активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання слід визнати вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (а.с.102).

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, як за рівнем суспільної небезпеки так і за класифікацією злочину, як тяжкого, дані про особу винного, що указані вище, наявність пом`якшуючої обставини покарання, та наявність обтяжуючої обставини покарання, визнанням своєї вини, вважає, що для виправлення та перевиховання йому слід призначити покарання в виді позбавлення волі, що зазначена в санкції статті, за якою притягається обвинувачений до кримінальної відповідальності з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд, вважає, що відповідно до ст.ст.177,178, 179 КПК України, для забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до даного вироку, при доведеній вині в межах обвинувачення по даній справі, з врахуванням тяжкості призначеного покарання у виді позбавлення волі, віку, стану здоров`я, приходить до висновку, що до набрання вироку законної сили, слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: автомобіль марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 , відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , повернути йому, як володільцю (а.с. 79, 81).

Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України речові докази: диск для лазерних систем зчитування із відеозаписом, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (а.с.88).

Заявлений позов цивільного позивача ОСОБА_9 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 33135,91 гривень цивільний відповідач ОСОБА_3 визнав повністю, про відшкодування моральної шкоди заявлених в розмірі 195000 гривень визнав частково в розмірі 70000 гривень, процесуальних витрат на надання правової допомоги заявлених в розмірі 17500 гривень визнав частково в розмірі 5000 гривень.

Представник цивільного позивача ОСОБА_5 в обґрунтування позову навів доводи, що майнова шкода складається з витрат на лікування, санаторно-курортного лікування, додаткових витрат на посилене харчування та придбання одягу, пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди.

Також, ОСОБА_5 пояснив, що моральна шкода завдана неповнолітній ОСОБА_7 полягає в фізичних та душевних стражданнях, порушенні ритму життя, спілкуванні з оточуючими та друзями.

Окрім того, ОСОБА_5 в підтвердження своїх доводів подав виписку з медичної картки ОСОБА_7 про її перебування на стаціонарному лікуванні з 10 по 20 червня 2015 року, чеків, квитанцій про придбання ліків та накладних про придбання продуктів харчування, довідку-розрахунок витрат на правову допомогу (а.с.31,33-42,49).

Представник цивільного відповідача ОСОБА_6 , підтримавши ОСОБА_3 зазначив, що судова практика визначає розмір моральної шкоди значно нижчим ніж зазначений в позові, а витрати адвоката по даній категорії становлять не більше 5000 гривень.

Разом з тим, ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_3 добровільно передав на лікування 9200 гривень, відшкодував вартість телефону пошкодженого під час події та перерахував на адресу законного представника потерпілої перекази на 10000 та 33135,91 гривень (а.с.112-118 ).

З врахуванням зазначеного, суд, встановив, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, оскільки майнова шкода ОСОБА_3 відшкодована, а розмір відшкодування моральної повинен відповідати засадам розумності та справедливості.

В зв`язку з вказаним, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди з врахування сплаченої цивільним відповідачем суми 100000 гривень, та не отриманою цивільним позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦПК України моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я, фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до заяви прокурора ОСОБА_4 , заявлений цивільний позов про відшкодування ОСОБА_3 витрат на лікування територіальній громаді в сумі 3687,88 гривень залишити без розгляду, оскільки зазначені витрати відшкодовані ОСОБА_3 (а.с.75).

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати в сумі 491,04 грн. за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого (а.с.80).

На підставі викладеного, керуючись ст.368,370,371,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання.

До набрання вироку законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, не відлучатись з м.Луцьк без дозволу суду.

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 21074 р.н. НОМЕР_1 , відданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , після набрання вироку законної сили, повернути йому як володільцю;

- диск для лазерних систем зчитування із відеозаписом, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Заявлений позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, процесуальні витрати в сумі 17500 (сімнадцять тисяч п`ятсот) гривень.

В решті вимог відмовити.

Заявлений прокурором позов до ОСОБА_3 про стягнення витрат за лікування потерпілої залишити без розгляду.

Процесуальні витрати по справі в сумі 491 (чотириста девяносто одна) гривень 4 копійок за проведення експертиз слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція через Луцький міськрайонний суд в апеляційний суд Волинської області, протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілій і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1