Справа № 737/689/15-к
Провадження № 1-кп/737/47/15

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
27 серпня 2015 року смт. Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 15.03.2015 року, о 15-00, маючи єдиний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, в будинку АДРЕСА_2 , на підставі виниклих неприязних стосунків, в ході сварки, руками та ногами наніс численні удари по різних частинах тіла потерпілого ОСОБА_6 , заподіявши йому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні ОСОБА_6 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
По справі потерпілим ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 480 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. До початку розгляду справи по суті потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання про повернення позовної заяви без роозгляду.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, і пояснив, що він дійсно 15.03.2015 року, в денний час, разом з потерпілим ОСОБА_6 , з яким перебував у приятельських відносинах, вживав алкогольні напої за місцем проживання потерпілого в будинку АДРЕСА_2 . В ході розпиття алкогольних напоїв між ним та ОСОБА_6 виникла сварка в ході якої, він поломав трость ОСОБА_6 , а затим, зваливши потерпілого на підлогу, руками і ногами наніс декілька ударів по його тілу, заподіявши тілесні ушкодження. Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю, та щиро кається. В добровільному порядку частково відшкодував збитки потерпілому, та обіцяє в подальшому відшкодувати їх в повному обсязі.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, окрім його свідчень і визнання вини, доведена іншими доказами, добутими в ході судового розгляду справи.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він дійсно 15.03.2015 року, в денний час, разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , з яким перебував у приятельських відносинах, вживав алкогольні напої за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 . В ході розпиття алкогольних напоїв між ним та ОСОБА_4 виникла сварка в ході якої ОСОБА_4 поломав його трость, а затим, зваливши його на підлогу, руками і ногами наніс декілька ударів по тілу, заподіявши тілесні ушкодження. В один з моментів він втратив свідомість і після цього вже не пам`ятає яким чином ОСОБА_4 продовжував його бити та як пішов від нього. Коли отямився, то не міг ходити, по всій поверхні голови та обличчя, тілу та кінцівках були синці, перебитий ніс, з якого текла кров, вибиті зуби, в області ребер було дуже тяжко дихати та сильні болі в області пахової грижі. В лікарню він не звертався, знаходився вдома і лікувався самостійно, пив пігулки від головного болю. 07.04.2015 року звернувся в районну лікарню, де його оглянули, зробили рентненівські знімки, але від стаціонарного лікування він відмовився, купив ліки та лікувався самостійно. Ним заявлено цивільний позов на суму 1480 гривень, що складає: 480 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 1000 гривень відшкодування моральної шкоди. Оскільки обвинувачений в добровільному порядку став відшкодовувати шкоду, то він заявив клопотання про повернення позову без розгляду. При призначенні покарання просить обмежитися відносно обвинуваченого мірою покарання, не повязаною з позбавленням волі.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є співмешканкою ОСОБА_4 і 15.03.2015 року, в денний час, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , бачила як ОСОБА_4 , на підставі виниклої сварки, вихопив у потерпілого ОСОБА_6 трость та розламав її у себе на коліні, а затим бив потерпілого руками та ногами по тулубу.
Свідок ОСОБА_8 , яка є мамою обвинуваченого, в судовому засіданні від свідчень відмовилася.
Свідок ОСОБА_9 , яка є родичкою потерпілого, показала, що їй відомо, що потерпілого побив ОСОБА_4 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена іншими доказами, добутими в ході судового розгляду, а саме:
висновком експерта №273 від 09.04.2015 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 7,8,10 ребер справа, перелому кісток носа, травматичного вивиху 43,42,41 зубів, які по давності утворення, можуть відповідати даті 15.03.2015 року, садна спинки носа, синця правої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих твердих предметів. ОСОБА_6 міг піддаватися впливу як мінімум п`яти травмуючих дій. Закрита травма грудної клітки з переломами 7,8,10 ребер справа відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день. Закритий перелом кісток носа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Травматичний вивих 43,42,41 зубів відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило незначну стійку втрату працездатності. Садно спинки носа та синець правої верхньої кінцівки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. (а.к.п. 18-22);
протоколом огляду предметів, з якого вбачається, що надана ОСОБА_6 трость з ручкою для полегшення самостійного пересування, є знаряддям вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (а.к.п. 24-25);
висновком судово-психіатричної експертизи №382 від 16.06.2015 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 має місце легка розумова відсталість, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється і примусові заходи медичного характеру йому не показані (а.к.п. 75-79);
висновком судово-психіатричної експертизи №383 від 16.06.2015 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками на тлі легкої розумової відсталості і відповідне протиалкогольне лікування йому не показане (а.к.п. 83-86).
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілого та свідків, а також дослідивши матеріали по справі, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, необхідно кваліфікувати як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність обставин, що його характеризують, особу винного, його незайнятість суспільно-корисною працею, обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання у вигляді вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку, і доходить висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді обмеження волі, оскільки застосувати виправні роботи до безробітного не вбачається можливим, але його виправлення можливе без відбування покарання з випробовуванням.
Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.
Речовий доказ: трость з ручкою для полегшення самостійного пересування, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , підлягає поверненню йому за належністю.
Цивільний позов підлягає проверненню потерпілому згідно його клопотання.
Витрати на залучення експертів відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370 та 371 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і за його вчинення призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
Застосувавши ст.ст.75 та 76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
а) попросить публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;
б) не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
в) протягом іспитового строку буде періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речовий доказ: трость з ручкою для полегшення самостійного пересування, яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , повернути йому за належністю.
Цивільний позов повернути потерпілому ОСОБА_6 без розгляду.
На вирок суду до апеляційного суду Чернігівської області через Куликівський районний суд Чернігівської області може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду набере законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку повинна бути вручена негайно після його проголошення.

Суддя Куликівського

районного суду ОСОБА_1