Справа № 713/1451/14-к
Провадження №1-кп/713/2/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2016 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 громадянина України, не працюючого, раніше не судимого , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125,ч.1 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вижницького районного суду Чернівецької області для розгляду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 296 КК України.

ОСОБА_5 , 12.01.2014 року біля 08.00 годин, перебуваючи на подвір`ї свого господарства АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, під час суперечки наніс ОСОБА_6 , один удар сокирою по лівій руці, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани нижньої третини лівого передпліччя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Крім того 05.01.2014 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства ,що супроводжувались особливою зухвалістю, зневажаючи загальноприйняті правила і норми поведінки, вчиняючи хуліганські дії, безпричинно побив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив вказаним особам тілесні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_5 зазначав, що під час суперечки з ОСОБА_8 наніс йому один удар сокирою по лівій руці. Підтвердив факт вчинення ним хуліганських дій . Не заперечував щодо застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Під час судового розгляду кримінального провадження були допитані потерпілі та свідки, досліджені докази, надані стороною обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні, вказував на те,що 12.01.2014 року біля 08 год. разом із ОСОБА_7 прийшли до господарства ОСОБА_5 , щоб вирішити конфлікт, який виник на передодні з ОСОБА_9 , який відбувся 05.01.2014 року біля 18 год. коли вони ввірвалися до його будинку та безпричинно побили його та співмешканку . На подвір`ї ОСОБА_5 перебувала його мати ОСОБА_10 , яку запитав, де її син ОСОБА_5 .. Надалі між ними виникла словесна суперечка і він палицею, яку приніс із собою розбив одне із вікон будинку ОСОБА_5 .. Після цього з іншого приміщення, яке розташоване на подвір`ї із сокирою в руках у збудженому стані вийшов ОСОБА_5 та із криком, «Що я тебе вб`ю», почав наближатись до нього. ОСОБА_7 в цей час знаходилась позаду нього і побачивши ОСОБА_5 із сокирою в руках крикнула «Обережно сокира». Після того як ОСОБА_5 підійшов до нього та наніс один удар сокирою в область руки, однак встиг відвернутись і ОСОБА_11 пошкодив йому тільки куртку. Після цього ОСОБА_5 намагався нанести йому в область голови, однак він встиг підкласти ліву руку і удар прийшовся на кисть руки. Після удару в ділянці на яку прийшовся сам удар утворилась рублена рана в подальшому почала сильно кровоточити, також при цьому відчув сильну фізичну біль і внаслідок цього вирішив піти з подвір`я ОСОБА_5 . Після чого викликали швидку. На цьому даний інцидент припинився.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила факт побиття ОСОБА_12 та її.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , вказувала на те, що 12.01.2014 року біля 08 години перебувала на власному подвір`ї поралась по господарству і в цей час побачила на дорозі ОСОБА_6 та його співмешканку ОСОБА_7 . Після того, як ОСОБА_6 помітив її то відразу почав ображати її нецензурними словами через те, що напередодні точного (числа не пригадує) її син разом із його знайомим ОСОБА_9 перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_6 побили останнього. В подальшому ОСОБА_6 тримаючи в руках дерев`яну дошку зайшов на її подвір`я та продовжував ображати її та сина нецензурними словами при цьому наближаючись до неї та намагався дошкою її вдарити, однак коли відійшла з його шляху, ОСОБА_6 підійшов до будинку та розбив дошкою одне із вікон. На даний крик з будинку вийшов син ОСОБА_5 , із сокирою в руках. Надалі ОСОБА_5 замахнувшись сокирою підійшовши до ОСОБА_6 без всіляких розмов наніс йому один удар сокирою по руці. Вона в цей час перебувала між ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 та намагалась їх розборонити. Після того, як син наніс удар сокирою по руці ОСОБА_6 , останній кинув дошку на землю та вийшов з подвір`я, при цьому коли ОСОБА_6 виходив він продовжував ображати її та сина нецензурними словами і на цьому даний інцидент припинився.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

Прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ..

Також обставини вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 296 КК України, підтверджуються письмовими доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.07.2014 року, де потерпілий ОСОБА_6 вказав про обставини вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.296 ч.1 КК України.

Витягом з кримінального провадження №0000039 від 16.01.2014 року де вказано, що 12.01.2014 року біля 08.00 годин гр. ОСОБА_6 перебуваючи на території господарства ОСОБА_5 АДРЕСА_2 , під час суперечки ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 , один удар сокирою по лівій руці .

Висновком судово - медичної експертизи СМЕ №21 - Е від 20.01.2014 року тілесні ушкодження нанесені ОСОБА_6 у вигляді рубаної рани нижньої третини лівого передпліччя відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвело до короткочасного розладу здоров`я.

Висновком експерта за №9-Е від 09.01.2014 року, встановлено, що у гр. ОСОБА_7 наявне наступне тілесне ушкодження, синець на спинці носа з переходом на ліве крило носу. Виявлене тілесне ушкодження виникло в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі можливо його виникнення внаслідок одноразового нанесення удару рукою, ногою, при обставинах і в строк вказаних в фабулі постанови і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Висновком експерта за №8 -Е від 09.01.2014 року, встановлено, що у гр. ОСОБА_6 наявні наступні тілесні ушкодження, синці на нижній повіці правого ока, біля лівого кута роту з переходом на ділянку лівої щоки, садна у правій надбрівній ділянці, під правим оком, травматична екстракція 11 зуба. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів або ударів об такі можливо їх виникнення внаслідок неодноразового нанесення ударів руками, ногами, при обставинах і в строк вказаних в фабулі постанови і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, аналіз і оцінка зібраних у кримінальному провадженні доказів свідчать про те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно - небезпечні діяння, передбачені ч.2 ст.125 КК України, а саме легкі тілесні ушкодження, що призвело короткочасний розлад здоров`я та ч.1 ст.296 КК України за кваліфікуючими ознаками, хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вислухавши думку учасників судового засідання, які вважають, що до ОСОБА_5 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді лікування в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду, суд приходить до наступного висновку.

Згідно акту судово- психіатричного експерта №269 ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення виявляв шизофренію, параноїдальну форму і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Цей розлад відноситься до хронічного психічного захворюванняна даний час за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду.

Згідно висновку судово- психіатричного експерта №358 від 03.06.2015 року.

ОСОБА_5 на даний час виявляє ознахи психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної. За своїм психічним станом на даний час підекспертний ОСОБА_5 не може усвідомлювати свої дії та керуватися ними.

ОСОБА_5 на момент інкримінованих йому діянь (всі епізоди) підекспертний ОСОБА_5 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофринії параноїдної, він не міг усвідомлювати ,відавати звіт своїм діям та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час підексперний ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.

Відповідно до ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Частиною 3 ст. 94 КК України передбачено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Крім того, згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК), - висновку судово-медичної експертизи. Суди повинні критично оцінювати зазначені висновки з точки зору їх наукової обґрунтованості, переконливості й мотивованості, оскільки згідно зі статтями 65, 67, 75 КПК ці висновки є доказами у справі, які не мають наперед установленої сили, не є обов`язковими для суду, але незгода з ними має бути вмотивована у відповідних ухвалі, вироку, постанові суду.

Виходячи з вимог цих статей та роз`яснень, наведених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 р. № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», у справах про застосування примусових заходів медичного характеру при обранні судом виду таких заходів основним критерієм має бути об`єктивна оцінка ступеня небезпеки хворого для себе або інших осіб з урахуванням думки експертів-психіатрів, викладеної у висновках експертиз.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно - небезпечні діяння, передбачені ч.2 ст. 125 ,ч.1 ст.296 КК України у стані неосудності і в даний час потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. При визначенні виду примусових заходів медичного характеру та типу психіатричного закладу суд враховує характер і важкість захворювання, тяжкість вчинених діянь, ступінь небезпеки особи для себе та інших осіб.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, а також, що ОСОБА_5 за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, потребує застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 512, 513 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 за вчинення суспільно-небезпечного діяння за ч.2 ст. 125, ч.1 ст.296 КК України,- задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 (Фактичне місце проживання) Вижницького району Чернівецької, місце реєстрації с. Левада Городоцький район Хмельницької області , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1