Справа № 202/9685/14-к
Провадження № 1в/0202/237/2014
УХВАЛА

30 жовтня 2014 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області про направлення засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області про направлення засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що до кримінально-виконавчої інспекції 30.01.2014 року надійшов вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, Засудженому ОСОБА_4 було вручено виклик до інспекції на 21.02.2014 року, однак ОСОБА_4 прибув до інспекції тільки 24.02.2014 року, та в цей же день був ознайомлений з обов`язками, які були покладені судом на нього. Наголошують, що на час постановлення на облік в кримінально-виконавчій інспекції Індустріального району м. Дніпропетровська знаходились дві постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у вигляді громадських робіт. Після винесення постанов ОСОБА_4 не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції, при цьому був ознайомлений з правилами відбуття покарання з випробуванням, скоїв адміністративні правопорушення, та ухилявся від відбування адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, тому вважають, що засуджений не став на шлях виправлення та ухиляється від призначеного судом покарання.

Засуджений в судові засідання не з`являвся, про місце та час розгляду подання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Також про розгляд вищезазначеного подання був повідомлений Індустріальний міжрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.

Згідно з ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Судом встановлено, що вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом одного року іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до ст. 166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Наведена норма закону передбачає відповідальність, як за ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, так і за не виконання покладених на нього обов`язків.

В першому випадку у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, а в другому в виді скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року покладені були на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені тільки п.п. 2,3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, однак матеріали подання не містять будь-яких доказів про невиконання ОСОБА_4 зазначених обов`язків. Надані рапорти щодо повідомлення родичів та направлення повідомлень про необхідність явки до інспекції ОСОБА_4 не є підставою для скасування звільнення та направлення для відбуття покарання, враховуючи обов`язки, покладені на ОСОБА_4 вироком суду та відсутність належних документів, які б свідчили про отримання повідомлень засудженим.

Частиною 3 статті 166 КВК України передбачена можливість скасування звільнення та направлення засудженого для відбування покарання у випадку систематичного вчинення правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення

Згідно з частиною 4 статті 166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Однак, як вбачається з матеріалів подання ОСОБА_4 з моменту набрання вироком законної сили до адміністративної відповідальності не притягувався. Надані постанови про заміну адміністративного стягнення, з громадських робіт на штраф, від 03 червня 2014 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 13 листопада 2013 року, тобто до набрання вироком суду законної сили.

Суд, вислухавши думку прокурора, проаналізувавши матеріали подання, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання начальника Індустріального міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області про направлення звільненого від покарання з випробуванням ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вироком - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення. У разі постановлення її без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом
Суддя Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1