Кримінальне провадження № 1-КП/243/599/2015
Справа № 243/9064/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2015 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Возжаївка Білогорського району Амурської області Російської Федерації, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України особою, щодо якої проводиться досудове розслідування та кримінальне провадження виділено окремо, та іншими невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. У зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.
В період часу з 15 травня 2014 року до 01 липня 2014 року ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Миколаївка Донецької області, вступив до незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».
Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.
Продовжуючи протиправну діяльність, у період часу з 15 травня 2014 року до 01 липня 2014 року ОСОБА_5 здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва та будучи бійцем незаконного збройного формування НВФ «ДНР», носив військову форму з атрибутами «ДНР», в розпорядженні якого була вогнепальна зброя схожа на автомат системи «Калашникова», внаслідок чого здійснював контрольно-пропускний режим на блокпосту, який був розташований на проїжджій частині дороги біля садового товариства «Перемога» у м. Миколаївка Слов`янського району Донецької області у напрямку руху транспорту вбік с. Рай-Олександрівка Слов`янського району, Донецької області, в обов`язки якого входило здійснювати перевірку осіб та транспорту, а також він виконував інші протиправні накази направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».
Таким чином, дії ОСОБА_5 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період з 15 травня 2014 року до 01 липня 2014 року, та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
На підставі викладеного, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законами України збройних формувань.
1.Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України, і зобов`язується:
а)беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
б)співпрацювати з правоохоронними органами в розкритті та розслідуванні злочинів, викритті та кримінальному переслідуванні осіб, які вчинили збут бойових припасів та матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, такими чином повідомивши відомості не тільки про його власну участь у злочинній діяльності, а також про участь у злочинній діяльності, а також й про участь у злочинній діяльності інших осіб.
2.Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 5(п`ять) років із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.
Обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердив, що був присутній при ініціюванні угоди, вважає, що укладення угоди не суперечить інтересам підзахисного.
Судом оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, а саме участь у діяльності не передбачених законами України збройних формувань, узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що 29 вересня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор під час судового розгляду досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, причому ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст.473, ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Речові докази у проваджені відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо запобіжного заходу, суд вирішує у порядку ст. 377 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 473, 474 ч. 5, 475 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 260 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75, 76 КК України и у відповідності до положень наведених статей кримінального закону звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 2(два) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 у відповідності до ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 13 липня 2015 року та продовженого ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 вересня 2015 року, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти у залі судового засідання негайно.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.

Згідно ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуюча-суддя: ОСОБА_1