11-кп/775/61/2016(м)

Категорія: ч. 2 ст. 309 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 16.10.2012р. близько 10.00год., в лісосмузі поблизу пр. Ленінградського в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя, повторно зірвав, тобто незаконно придбав рослини дикоростучої коноплі, які зберігав на даху одного з гаражів, розташованих в районі автостоянки по пр. Ленінградському без мети збуту.
18.10.2012 року близько 10.00год., ОСОБА_7 рослини конопель шляхом перетирання руками подробив, виготовив небезпечний наркотичний засіб канабіс та зберігаючи при собі переніс на перехрестя вул. Азовстальської та 50 років Жовтня в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя. Приблизно о 14.00год. ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції і доставлений до Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ, який розташований по пр. Перемоги, 27 в місті Маріуполі, де з 14.30год. до 15.00год. в ході проведення його особистого огляду працівниками міліції в присутності понятих був вилучений паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 13,8гр., у перерахунку на суху речовину масою 12,4гр., який ОСОБА_7 повторно незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.
Не погодившись з судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи кваліфікацію своїх дій та доведеність вини, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому покарання з застосуванням вимог ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
Апелянт вважає, що при призначенні покарання суд не у повному обсязі взяв до уваги його щире каяття, повне визнання ним своєї вини, те що він постійно працює та позитивно характеризується за місцем роботи і посередньо за місцем проживання та звертає увагу, що він сплатив штраф за попереднім вироком.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дав належну юридичну оцінку його діям і у відповідності із вимогами норм КК України кваліфікував його дії за ч.2 ст. 309 КК України.
Кримінальне провадження розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, тому фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини й кваліфікація злочинних дій, в апеляційному порядку не перевіряються.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про призначення йому занадто суворого покарання, то колегія суддів не може з ними погодитися.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про особу винних та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначив відповідно до загальних правил призначення покарання, у мінімальних межах санкції частини відповідної статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання та його розміру, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, наявність непогашеної та не знятої судимості, визнавши обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання згідно зі ст.75 КК України з випробуванням, оскільки судом першої інстанції вірно та обґрунтовано визначено обвинуваченому вид та розмір покарання в його мінімальному розмірі, з урахуванням усіх тих пом`якшуючих обставин, які обвинувачений зазначає в апеляційній скарзі.
Також колегією суддів враховується, що обвинувачений ОСОБА_8 , будучи особою, раніше судимою 17.03.2010 року за ч. 1 ст. 309 КК України, судимість не погашена та не знята у встановленому законом порядку, повторно вчинив аналогічний умисний злочин, пов`язаний з незаконним оборотом наркотичних засобів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому колегія суддів вважає, що його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, неможливо без його ізоляції від суспільства.
Крім того, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 24.10.2012 року було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, він ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а працевлаштувався обвинувачений тільки 01.06.2015 року.
Колегією суддів встановлено, що у мотивувальній частині вироку суду допущено описку у даті вчинення кримінального правопорушення, а саме зазначено, що 18 жовтня 2015 року ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції, маючи при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, тоді як це сталося 18.10.2012 року, згідно обвинувального акту, але враховуючи, що дана описка не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення та на призначене покарання, вона може бути виправлена судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 379 КПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та пом`якшення йому призначеного покарання, судом першої інстанції винесено законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.11.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4