Справа № 369/8121/15-к
Провадження № 1-кп/369/407/15
УХВАЛА
Іменем України
21.08.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник висловили думку про можливість призначення справи до розгляду.
Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти даного клопотання.
При перевірці матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Сформульоване обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 не відповідає зазначеній правовій кваліфікації.

Так, згідно обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується, у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в житло.

В той же час, зазначена в обвинувальному акті правова кваліфікація за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, згідно диспозиції статті КК України, передбачає - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаний з проникненням в житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Також, в порушення вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України правова кваліфікація дій ОСОБА_5 не містить точного формулювання статті, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак даного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті належним чином зазначеної правової кваліфікації дій особи, а також наявність невідповідностей висунутого обвинувачення та правової кваліфікації унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
На підставі викладеного суд не має законних підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України повернути прокурору прокуратури Києво-Святошинського району Київської області для усунення недоліків.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення до Апеляційного суду Київської області.
Суддя ОСОБА_1