Справа № 1-2/2011
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2011року Ківерцівський районний суд Волинської області

в с к л а д і : головуючого судді Пономарьової О.М.

при с е к р е т а р і ОСОБА_1

з участю прокурора Літковця А.О.

захисника адвоката ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Ківерці кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, раніше судимого 04.12.2006 року Ківерцівським районним судом за ст.ст. 366 ч.1, 364 ч.3 КК України до покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим терміном два роки, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

18 березня 2007 року близько 2-ої години ночі ОСОБА_6, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, біля будинку за № 7 по вул. Шкільна в смт. Олика Ківерцівського району, умисно, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс один удар кермом велосипеда в правий бік тулуба ОСОБА_4, спричинивши їй фізичну біль, та один удар головою в область обличчя ОСОБА_3, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 показав, що 18 березня 2007 року пізно вночі він повертався додому. Їхав велосипедом по вулиці Шкільній смт. Олика. Дорога була з великими вибоїнами та ямами, та після дощу покрита калюжами. Встиг зупинитися перед самим автомобілем, який стояв поперек дороги. Вказаний автомобіль помітив за кілька метрів, оскільки дорога була неосвітлена, а автомобіль стояв без ввімкнутих фар та з непрацюючим двигуном. Щоб уникнути зіткнення, а іншої можливості об'їхати автомобіль не було, змушений був гальмувати і зупинився посеред калюжі. Першою біля автомобіля побачив ОСОБА_7, яку знав, як односельчанку. Тому почав на неї кричати, вимагаючи пояснень, чому автомобіль стоїть на дорозі без ввімкнених фар. Між ними виникла суперечка. Витягуючи велосипед з калюжі та проходячи повз ОСОБА_7, він умисно зачепив її велосипедом. В цей час з автомобіля вийшов ОСОБА_3 Продовжуючи суперечку, будучи сердитим на потерпілих за те, що через них потрапив у калюжу та вимазався, підійшов до ОСОБА_3 та вдарив його головою в обличчя. Визнає себе винним у навмисному завданні удару потерпілій ОСОБА_7 та спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 Однак вважає, що вказані дії відносно потерпілих вчинив не з хуліганських мотивів, а у звязку з неприязними стосунками, що раптово виникли між ним та потерпілими, через обставинами, що склалися. Щиро розкаюється у вчиненому.

Допитані в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 показали, що вночі 18 березня 2007 року, коли вони під'їхали до будинку ОСОБА_7, що по вул. Шкільній в смт. Олика, і почали розвертатися, двигун автомобіля заглох та пропало світло. Автомобіль зупинився посеред дороги. Вийшовши з автомобіля ОСОБА_7 побачила як з калюжі виходить ОСОБА_6 і в руках веде велосипед. Він був сердитий, мокрий, почав кричати, і умисно, кидаючи велосипед на автомобіль, завдав їй удар кермом в правий бік. Після цього, продовжуючи суперечку, що виникла між ними, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_3 та вдарив його головою в обличчя, від чого останній упав. В звязку з отриманими тілесними ушкодженнями знаходився на стаціонарному лікуванні в Олицькій міській лікарні. Підсудного знали як односельчанина, та такого, що працював дільничим.

Згідно висновку судово-медичної експертизи (а.с.45-46) у ОСОБА_3 мала місце закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, які утворилися від дії тупого твердого предмета з обмеженою співударяючою поверхнею, цілком можливо при ударі головою нападаючого в обличчя потерпілого, і відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя.

Обставини події, що мала місце 18 березня 2007 року, в судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про хуліганство суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім'ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Аналізуючі досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи обставини справи,суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_6, пов'язаних з умисним заподіянням ОСОБА_3 легких з короткочасним розладом здоровя тілесних ушкоджень, а потерпілій ОСОБА_7 умисного завдання удару, не вбачається ознак злочину публічного обвинувачення ( ч.1ст. 296 КК України, за якими предявлено обвинувачення досудовим слідством), а є ознаки злочину відповідно за ч.2 ст.125 та ч.1 ст. 126 КК України, тотбо злочину приватного обвинувачення.

Судом достовірно встановлено, що в ніч на 18 березня 2007 року біля будинку за № 7 по вул. Шкільна в смт. Олика Ківерцівського району між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_3 виник конфлікт, причиною якого слугувало те, що через автомобіль потерпілих, який без ввімкнених фар зупинився поперек вулиці, що унеможливило його обїзд, та у звязку з ямами та вибоїнами на дорозі, які були заповнені водою, змусило підсудного, який рухався на велосипеді, негайно гальмувати, в результаті чого він зупинився у калюжі, що викликало у нього негативні емоції, які переросли у конфлікт та раптово виниклі непрязні стосунки.

Умисно, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, ОСОБА_6 наніс один удар кермом велосипеда в правий бік тулуба ОСОБА_4, спричинивши їй фізичну біль, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, та один удар головою в область обличчя ОСОБА_3, заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, вчинивши злочин за ч.2 ст.125 КК України.

Оскільки справи про злочини, передбачені ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, а потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, щодо яких мали місце дії підсудного, заявили, що не мають до підсудного ніяких претензій, скарги на дії підсудного не подавали, обвинувачення за даними статтями не підтримують, тому ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даними статтями, а справа закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.6 КПК України.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, на підставі п.7 ч.1 ст.6 КПК України суд

З А С У Д И В :

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125, ч.1 ст. 126 КК України на підставі п.7 ч.1 ст.6 КПК України за відсутності скарги потерпілих.

Скасувати запобіжний захід, звільнивши ОСОБА_6 з під варти в залі судового засідання.

Провадження у справі закрити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 15 діб з моменту його проголошення з подачею скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя О.М. Пономарьова