АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1648/15 Справа № 176/1336/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю прокурора- ОСОБА_6
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця міста Жовті Води Дніпропетровської області, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляції /а.с.43-46 т.1/ перший заступник прокурора Дніпропетровської області- ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини засудженого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України просить вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 рокустосовно останнього змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість, призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки та відповідно до ст.76 КК України покласти на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. В своїх доводах апелянт посилається не те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину свою у вчиненому злочині визнав у повному обсязі. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено, тому, призначаючи покарання суд повинен був керуватись вимогами ст.69-1 КК України і призначити покарання не вище двох третин максимального строку, передбаченого санкцією частини 1 статті 309 КК України, тобто не більше як 2 роки позбавлення волі. Таким чином, на думку прокурора, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосував закон, який підлягає застосуванню та відповідно неправильно вирішив питання про міру покарання, порушивши принцип індивідуалізації покарання.
В судовому засіданні апеляційної інстанції, прокурор, яка приймала участь у розгляді справи, підтримала апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області- ОСОБА_7 , прохала її задовольнити, посилаючись на обґрунтування, викладені в апеляції.
Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, не направив заяви про перенос розгляду справи.
Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 винесено обвинувальний вирок за те, що він, 10 травня 2015 року приблизно о 21 годині, перебуваючи поблизу магазину № 48, розташованого в будинку № 23 по вул.50 років Комсомолу міста Жовті Води Дніпропетровської області, у невстановленої особи без мети збуту, для особистого вживання, незаконно придбав медичний шприц ємкістю 2,0 мл. особливо небезпечний наркотичний засіб- «опій ацетильований», сухою вагою 0,0235 грама, який незаконно зберігав при собі без мети збуту до 21 години 40 хвилин, коли проходячи біля будинку № 6, що розташований по провулку Баумана в місті Жовті Води був зупинений робітниками міліції, які в ході проведення огляду у ОСОБА_8 виявили та вилучили вказаний вище особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - «опій ацетильований», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,0235 грама.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши доводи апеляції та матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України- за ознакою незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, сторонами не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується доводів сторони обвинувачення в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 то колегія виходить з наступного.
Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи ж з положень ст.75 КК України, якщо при призначенні покарання, в тому числі у виді позбавлення волі, на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як витікає з ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.
Так, призначаючи обвинуваченому наведене у вироку покарання, неправильно застосувавши закон про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції хоча й послався на тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується по місцю проживання позитивно, не стоїть на обліку у лікарів нарколога та психіатра, вказав на відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відніс до обставини, що пом`якшують покарання його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, але фактично цього не врахував, як не врахував дослідивши і повне визнання обвинуваченим своєї вини, що також на думку колегії слід віднести до обставини, яка пом`якшує покарання та в своїй сукупності з наведеними вище обставинами і дає підстави колегії судів вважати призначене судом першої інстанції покарання таким, яке не є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, внаслідок його суворості.
Тому, з урахуванням мети покарання, обставин скоєного правопорушення, особи винного, враховуючи відсутність обставин, які б обтяжували покарання та наведених вище пом`якшуючих обставин, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе при призначенні останньому покарання з застосуванням вимог ст.69-1 КК України хоча й у виді позбавлення волі, однак враховуючи можливість виправлення засудженого без відбування покарання, з застосуванням вимог ст.75 КК України та ст.76 КК України, зі зміною, на підставі вимог п.2) ч.1 ст.407 КПК України, п.1) ч.1 ст.408 КПК України, п.4) ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, ст.414 КПК України, вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання останньому та задоволення апеляції прокурора.
Оскільки яких-би то не було даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування або зміну вироку, по справі не встановлено, то в решті вказаний вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, п.2) ч.1 ст.407 КПК України, п.1) ч.1 ст.408 КПК України, п.4) ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, ст.414 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 року відносно ОСОБА_8 - змінити.
Пом`якшити покарання засудженому ОСОБА_8 і вважати останнього засудженим за ч.1 ст.309 КК України з застосуванням вимог ст.69-1 КК України до ДВОХ років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком ДВА роки, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.2) , п.3). п.4) ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В решті вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2015 рокустосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вказаний вирок- задовольнити.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4