Провадження № 1-кп/127/32/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0000178, які надійшли з військової прокуратури Вінницького гарнізону центрального регіону України з обвинувальним актом за фактом самовільного залишення військової частини без поважних причин тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинене в умовах особливого періоду повторно протягом року та самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад 10 діб, вчинене в умовах особливого періоду:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Фастів, Київської області, громадянином України, українцем, не одруженим, на утриманні неповнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та інвалід ІІІ групи матір ОСОБА_9 , 1952 року народження, з середньою освітою, раніше не судимим, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 407 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Старший лейтенант ОСОБА_6 призваний під час мобілізації Козятинським РВК до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, де проходив військову службу на посаді командира стрілецького взводу 8-ої стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39, зазначено, що до відповідно до вимог ст. 407 КК України внесено зміни та її доповнено частиною четвертою, яка передбачає відповідальність, за самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, старший лейтенант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Старший лейтенант ОСОБА_6 25 травня 2015 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та повернувся до військової частини НОМЕР_2 червня 2015 року. У період 25 травня 2015 року по 02 червня 2015 року ОСОБА_6 ухилявся від військової служби та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
11 червня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_6 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та повернувся до військової частини 16 червня 2015 року. У період з 11 червня 2015 року по 15 червня 2015 року ОСОБА_6 ухилявся від військової служби та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
18 червня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_6 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та повернувся до військової частини 24 червня 2015 року. У період з 18 червня 2015 року по 23 червня 2015 року ОСОБА_6 ухилявся від військової служби та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
Отже, старший лейтенант ОСОБА_6 тричі протягом року самовільно залишав військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин тривалістю більше трьох діб.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 30 липня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_6 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та повернувся до військової частини лише 20 серпня 2015 року. У період з 30 липня 2015 року по 19 серпня 2015 року, тобто понад 10 діб, ОСОБА_6 ухилявся від військової служби та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .
Таким чином старший лейтенант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишав військову частину без поважних причин, тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року в періоди з 25 травня 2015 року по 02 червня 2015 року, з 11 червня 2015 року по 15 червня 2015 року, з 18 червня 2015 року по 23 червня 2015 року, проводячи час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, враховуючи стан у Державі, повторно незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України 30 липня 2015 року самовільно залишив військову частину без поважних причин, та в подальшому проводив час на власний розсуд, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , і лише 20 серпня 2015 року повернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, тобто був відсутній на службі понад 10 діб.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, за обставин викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому, суду пояснив, що був призваний під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу. Достовірно знаючи про те, що йому заборонено залишати розташування військової частини, в зв`язку з раптово виниклими сімейними обставинами залишав військову частину.
У вчиненому щиро кається, просить не позбавляти його волі.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно довідки Фастівської центральної районної лікарні ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
За місцем служби ОСОБА_6 характеризується посередньо.
За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за:
- ч.4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття.
Крім того, суд визнає пом`якшуючою покарання ту обставину, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, являться учасником бойових дій, посередньо характеризується за місцем служби, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та матір інваліда ІІІ групи, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання із застосуванням ст.. 69 КК України, тобто більш м`якого покарання ніж передбачено законом, у виді арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, 69 КК України суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.69 КК України і призначити йому покарання у виді двох місяців арешту.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання 12 січня 2016 року.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 січня 2016 року до 12 лютого 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили засудженому ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання звільнивши його з під варти з зали суду.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: