Справа № 738/1480/15-к
№ провадження 1-в/738/373/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника спостережної комісії Менської РДА ОСОБА_4 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена Менського району Чернігівської області в режимі відеоконференціїспільне подання адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області №91 та спостережної комiсiї Менської районної державної адмiнiстрацiї Чернігівської області про умовно - дострокове звiльнення вiд покарання засудженого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Адміністрація Менської виправної колонії № 91 та спостережна комісія Менської райдержадміністрації звернулися до суду із спільним поданням про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 3/4частини призначеного строку покарання.

Відповідно до ст. 336 КПК України судове засідання здійснювалось в режимі відеоконференції під час трансляції з Менської виправної колонії Управління ДПтС України у Чернігівській області № 91.

Представник установи виконання покарань в судовому засідання підтримав подання.
Представник спостережної комісії Менської районної державної адміністрації Чернігівської області в судовому засідання подання підтримала, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Засуджений в судовому засіданні просив подання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що засуджений не підпадає під дію ст.81 КК України, просить відмовити в задоволенні подання.
Заслухавши представника установи виконання покарань, представника спостережної комісії, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали подання та вивчивши матеріали особової справи, суд дійшов висновку, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187, ст. 198, ч.1 ст. 396, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Зараховано в строк відбуття покарання час затримання та перебування під вартою з 19 травня 2010 року по 09 грудня 2010 року включно.
Строк вiдбування покарання обчислюється з 10 грудня 2010 року.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 березня 2011 року вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2010 року в частині рішення щодо цивільного позову та судових витрат змінено. В решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеження волі.

Таким чином, судом з`ясовано, що 05 березня 2015 року ухвалою суду засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням. Подання про умовно-дострокове звільнення надійшло до суду до спливу одного року з дня винесення ухвали суду про відмову у застосуванні ст. 82 КК України.
Суд бере до уваги докази, які характеризують засудженого та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_6 відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, своєю поведінкою не довів своє виправлення, при цьому суд виходить з того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а не тільки за останній час, а тому посилання представників установи виконання покарань, спостережної комісії та засудженого про те, що засуджений діючих дисциплінарних стягнень не має і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не заслуговують на увагу. Дані про відсутність дисциплінарних стягнень або про те, що стягнення погашені мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни під час усього строку відбування покарання. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Суд приймає до уваги характеристики засудженого за весь період відбуття покарання, які свідчать про те, що до 08 серпня 2015року ОСОБА_6 характеризувався адміністрацією установи виконання покарань, як такий, що допускав порушення розпорядку дня, має стягнення, які на даний час погашені в установлений законом порядку. З січня 2014 року характеризується позитивно, був працевлаштований працівником мебельної дільниці виробництва установи, на даний час працевлаштований працівником столярної дільниці. Така поведінка засудженого не є сумлінною поведінкою, і в розумінні ст. 81 КК України, не свідчить про виправлення засудженого та не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

Відповідно до вимог ч.7 ст.154 КВК України , у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Враховуючи , що з дня винесення ухвали Менського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, минуло менше року , так як він був засуджений за тяжкі злочини на строк покарання більше 5 років , суд прийшов до висновку, що спільне подання установи виконання покарань та спостережної комiсiї про умовно - дострокове звiльнення вiд відбування покарання відносно ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 ч. 7 КВК України , ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні спільного подання адміністрації Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області №91 та спостережної комiсiї Менської районної державної адмiнiстрацiї Чернігівської області про умовно - дострокове звiльнення вiд покарання засудженому ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляцiйного суду Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1