Пр. № 1-кп/521/860/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4

захисника-адвоката - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого; на даний час набув статусу обвинуваченого в рамках кримінального провадження № 0005497 від 02.09.2015 року, за ст. 186 ч. 2 КК України, яке перебуває на розгляді в Малиновському р/с м. Одеси (утримується під вартою),

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01.04.2013 року, приблизно об 11:15 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 30 по вул. В. Терешкової в м. Одесі, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, в ході конфлікту з гр. ОСОБА_6 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому, шляхом нанесення декількох ударів руками та ногою в область обличчя ОСОБА_6 , спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ у формі струсу головного мозку, закритого двостороннього перелому нижньої щелепи, в області кутів, з правого та лівого боків.

Згідно висновку експерта № 1680 від 25.06.2013 року, вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, оцінюються у комплексі, викликали тривалий розлад здоров`я потерпілого, строком понад три тижні (більш ніж двадцять один день). По цьому критерію, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний в ході судового розгляду по кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, при цьому пояснив суду, що 01.04.2013 року, він зранку, вийшов з квартири, при собі маючи ноутбук, та направився до автомобіля, яким на той час керував. Підходячи до автомобіля, що був припаркований по вул. В. Терешкової в м. Одесі, його раптово оточили восьмеро хлопців, один з яких сказав, що він ( ОСОБА_8 ) вкрав належний йому ноутбук. Однак, в подальшому виявилось, що ноутбук, який він мав при собі, це не той пристрій, про який казав хлопець. Після чого, до нього звернувся ОСОБА_6 , якого до цих обставин він ніколи не знав, з пропозицією допомогти знайти саме того, хто вкрав ноутбук. На цю пропозицію він відмовився, на що хлопці почали погрожувати, що у разі відмови у допомозі знайти людину, вони заберуть в нього його власний ноутбук. Подальша розмова відбувалась на підвищених тонах, почувши які, йому на допомогу вийшов рідний брат, ОСОБА_9 . Надалі, коли начебто конфлікт закінчився, він помітив, що ОСОБА_6 замахується на його брата рукою, однак ОСОБА_9 цього не помітив. В цей момент, він захищаючи брата, закрив останнього собою та наніс декілька ударів руками в область обличчя ОСОБА_6 ; зав`язалась бійка, і він разом з ОСОБА_6 впали на землю, де продовжували наносити один одному удари. По яких частинах тіла він наносив удари ОСОБА_6 , лежачи на підлозі, він не пам`ятає. В якийсь момент, їх обох розійняли і на цьому конфлікт закінчився взагалі всі розійшлись. Однак, він чітко пам`ятає, що ОСОБА_6 був у свідомості, якихось значних ушкоджень на його обличчі взагалі не було, окрім розбитого носу.

Суд вважає, що повне не визнання вини ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, слід розцінювати, як обрану останнім позицію захисту, яка протирічить, однак, фактичним обставинам кримінального провадження, так як його вина повністю підтверджується зібраними доказами по кримінальному провадженню, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засідання пояснив, що 01.04.2013 року, приблизно об 11:00 годин, він та ще декілька хлопців, знаходилися в районі родильного дому АДРЕСА_3 , де в цей день познайомився з хлопцем, на ім`я ОСОБА_10 . В ході бесіди, ОСОБА_10 повідомив, що в нього вкрали ноутбук і, він догадується, хто саме міг це зробити це ОСОБА_8 , однак, сам він до нього не піде виясняти обставини, оскільки лякається, що той може його побити. На що він ( ОСОБА_6 ) запропонував сходити до ОСОБА_8 всі разом, щоб підтримати ОСОБА_10 та проконтролювати, щоб не було сутички. Надалі, вони всі разом рушили в район мешкання ОСОБА_8 , вул. В. Терешкової в м. Одесі. Підходячи до будівлі, вони побачили ОСОБА_8 , який знаходився біля автомобіля і клав на заднє сидіння ноутбук. Денис підійшов до нього і почав розпитувати за ноутбук, на що ОСОБА_8 одразу ж почав кричати та виражатись нецензурної лайкою. При цьому, ОСОБА_8 почав словами ображати всіх присутніх, в тому числі і його ( ОСОБА_6 ) В якийсь момент, з`явився брат ОСОБА_8 , з яким він почав бесіду з приводу того, що ОСОБА_8 безпідставно ображає його, не пояснюючи причин такої поведінки. Надалі, розпочався конфлікт, і в якийсь момент ОСОБА_8 , обійшовши ззаду, підхопив його та кинув на землю, після чого наніс удар ногою по голові (пам`ятає цей момент дуже смутно, можливо були ще удари), від якого він на мить втратив свідомість, і прийшов до тями вже в той момент, коли хлопці ведуть його попід руки по вул. Гайдара в м. Одесі. При цьому, він без підтримки не міг ходити і дихати було дуже важко. Надалі, хлопці, які допомагали йому пересуватись, розповіли, що ОСОБА_8 тричі його вдарив: один раз, коли він втратив свідомість і двічі, коли він був у непритомному стані. Після чого, його відвели у лікарню, яка знаходиться на розі вулиць Ак. Філатова та Гайдара в м. Одесі, де зробили укол, оскільки серце почало погано прослуховуватись, і вже потім його було перевезено до реанімаційного відділення іншої лікарні.

Також потерпілий пояснив, що від отриманих ударів ОСОБА_8 , він отримав ушкодження у вигляді подвійного перелому щелепи та струс мозку. Такі діагнози були встановлені йому вже у лікарні;

- показаннями свідка, ОСОБА_11 , який в судовому засідання пояснив, що в ніч на 01.04.2013 року, з його оселі, по вул. Радісній в м. Одесі, був викрадений ноутбук. Він одразу ж почав міркувати, хто це міг би зробити, і його підозра впала на ОСОБА_8 , якого він знав до того, оскільки до моменту пропажі ноутбуку саме ОСОБА_8 цікавився вказаним ноутбуком і хотів його купити чи обміняти на щось. Вранці 01.04.2013 року він вирішив зустрітись з ОСОБА_8 і розпитати його про можливу його причетність до крадіжки ноутбуку. Так, в цей день, він разом зі знайомими, попрямували до ОСОБА_8 у двір по вул. В. Терешкової в м. Одесі, де й зустріли останнього. Надалі він розпочав розмову з ОСОБА_8 з приводу викраденого ноутбуку, однак ОСОБА_8 одразу ж почав кричати та лаятись на нього та на хлопців, що прийшли з ним, хоча останні навіть не втручались у бесіду. При цьому, один з хлопців, ОСОБА_6 , почав робити зауваження ОСОБА_8 через його безпідставні образливі слова на його адресу. Після чого, в бесіду втрутився рідний брат ОСОБА_8 , який підійшов до них згодом. Розпочалась конфліктна ситуація, в ході якої раптово ОСОБА_8 почав бити ОСОБА_6 в область обличчя руками та ногою, яка тривала лічені секунди, оскільки він разом з хлопцями розборонили їх. В результаті дій ОСОБА_8 - ОСОБА_6 було зламано щелепу. Після бійки, хтось виніс відро з водою, вони з хлопцями вмили ОСОБА_6 та допомогли йому дійти до лікарні. В лікарні по вул. Гайдара в м. Одесі, ОСОБА_6 повідомили, що в нього численні переломи, і госпіталізували його до реанімації на Слобідку.

Крім того, свідок доповнив, що після бійки ОСОБА_6 був непритомний, і прийшов до тями лише через хвилин десять після конфлікту.

На додаткові питання учасників судового провадження свідок повідомив, що ніхто з хлопців, які були присутні в той день на місці події, не пропонували ОСОБА_8 посприяти пошуку людини, яка могла викрасти ноутбук, що належав йому ( ОСОБА_11 );

- показаннями свідка ОСОБА_12 який в судовому засідання пояснив, що у квітні місяці 2013 року, більш точної дати не пам`ятає, він разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 збирались відпочити десь у місті, при цьому, ОСОБА_11 сказав, що спочатку йому потрібно переговорити з якимось хлопцем, стосовно його особистих справ, як згодом вияснилось саме з ОСОБА_8 . Вони всі разом направились в район гуртожитку по вул. В Терешкової в м. Одесі, де зустріли ОСОБА_8 . Між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 зав`язалась бесіда, яка згодом переросла у конфлікт. Надалі, відбулось побиття ОСОБА_8 . ОСОБА_6 , яке тривало дуже недовго, оскільки він особисто відтягував ОСОБА_8 від ОСОБА_6 , які вже обидва були лежачі на землі. Коли все спинилося, всі розійшлись по своїх справах, при цьому брати ОСОБА_16 та ОСОБА_11 допомагали ОСОБА_6 , дістатись дому, однак, через деякий час ОСОБА_11 сповістив йому, що ОСОБА_6 перебуває у лікарні, і вони поїхали до нього провідати. Приїхавши до лікарні, він помітив, що ОСОБА_6 перебуває у важкому стані, при цьому, в нього була зламана щелепа і потрібна була операція.

Крім того, свідок доповнив, що не пам`ятає, в якому стані перебували ОСОБА_6 та ОСОБА_8 одразу після конфлікту. Пам`ятає лише, що ОСОБА_6 поливали водою, щоб змити кров та привести його до тями;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засідання пояснив, що 01.04.2013 року, зранку, він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_14 зустрілись біля пологового будинку № 7 по вул. Космонавтів в м. Одесі з ОСОБА_12 та хлопцем на ім`я ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) В процесі розмови ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) повідомив, що в нього вкрали ноутбук, він підозрює ОСОБА_8 , і попросив всіх хлопців бути присутніми при його розмові з ОСОБА_8 , на що вони погодились і попрямували до гуртожитку, де мешкав на той час ОСОБА_8 , по АДРЕСА_4 . У дворі будинку вони дочекались, поки вийде ОСОБА_8 і між ним та ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) розпочалась бесіда, яка переросла у словесний конфлікт, який тривав хвилин десять. Надалі, ОСОБА_8 почав грубити ОСОБА_6 , останній відповідав тим же, і, в той момент коли він ( ОСОБА_13 ) відволікся, відбулась драка між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Він зрозумів це, коли ОСОБА_6 , у якого обличчя було в крові, намагались здійняти з землі. Після інциденту, він з хлопцями відвели ОСОБА_6 через дорогу та посадили на лавку, при цьому, як він зрозумів, останній був у край жахливому стані, оскільки його постійно трухало, він повторяв, що нічого не пам`ятає і з його роту сильно йшла кров. Надалі, дочекавшись, поки ОСОБА_6 хоча б зможе йти, вони відвели його у лікарню № 10, звідки його госпіталізували в іншу лікарню на Слобідці;

- аналогічними показанням свідка ОСОБА_14 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:

- повідомленням оператора швидкої допомоги від 01.04.2015 року, згідно якої, о 14:03 години, в МКЛ № 11 доставлений гр. ОСОБА_6 , який отримав тілесні ушкодження від невідомої особи. Діагноз: ЗЧМТ, СГМ, перелом щелепи;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.04.2013 року, згідно якої ОСОБА_6 просить прийняти міри до чоловіка на ім`я ОСОБА_17 (по кличці «Рижий»), як з,ясувалось далі це був ОСОБА_8 , який в цей день, приблизно о 13:00 годин, за адресою: м. Одеса, вул. В Терешкової, 30, в ході конфлікту, зламав йому щелепу;

- висновком № 1680 від 30.03.2013 року, згідно якого, у гр. ОСОБА_6 , виявлені наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ в формі СГМ, закритий двосторонній перелом нижньої щелепи в області кутів справа та зліва.

Виявлені ушкодження виникли незадовго до надходження ОСОБА_6 до стаціонару, і таким чином могли бути спричинені 01.04.2013 року.

Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, оцінюються у комплексі, викликали тривалий розлад здоров`я потерпілого, строком понад три тижні (більш ніж двадцять один день). По цьому критерію, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Виявлені ушкодження утворились від дії тупих, твердих предметів. Не виключено, що таким предметами могли бути кулаки.

Локалізація та характер переломів, які маються у гр. ОСОБА_6 не характерні для самоспричинення.

Аналізуючи заслухані показання, співставивши їх з іншими доказами вини обвинуваченого, залученими до матеріалів кримінального провадження, які оцінені за внутрішнім переконанням, основаному на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження, в їх сукупності, керуючись законом, суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки, тому визнає їх логічними, послідовними, та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_6 на предмет їх достовірності, суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки і визнає їх логічними та послідовними. При цьому, суд відхиляє можливість оговорення потерпілим ОСОБА_8 , оскільки до подій, які мали місце 01 квітня 2013 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 між собою не були знайомі (встановлено під час судового слідства), не підтримували між собою жодних стосунків (приятельських, дружніх або ворожих), що в свою чергу виключає можливість утворення між особами таких ситуацій, які б могли в подальшому сприяти розвитку неприязних відносин.

При цьому, звертає увагу на себе, той факт, що потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним в судому засіданні, відповідає на питання учасників судового провадження та суду достатньо швидко, не задумуючись та не аналізує свої відповіді, що на думку суду притаманно особі яка кажіть правду. Ті події та обставини, які не пам`ятає, не скриваючи кажіть, що їх не пам`ятає. Покази дає чітко, послідовно і дуже детально, припускаючи іноді таку деталізацію своїх дій, які свідчать про події що дуже закарбовані у пам`яті потерпілого. На переконання суду, всі покази під час допиту ОСОБА_6 є щирими та правдивими, які надані останнім без будь-якого примусу.

З тих самих підстав, критичній оцінці суду не піддані покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Крім того, критичній оцінці суду не піддані також покази свідка ОСОБА_11 , оскільки, хоч останній і був знайомий з обвинуваченим ОСОБА_8 до події кримінального правопорушення, однак судовим слідством не встановлені такі стосунки між вказаними особами, які могли б сприяти розвитку конфліктних ситуацій, та, як слідство виступати підґрунтям для можливого оговорення свідком обвинуваченого.

Свідчення всіх вищевказаних осіб на стадії судового слідства не містять між собою значних протирічь, наявність яких позбавила б суд прийняте об`єктивне та неупереджене рішення по кримінальному провадженню (кожен зі свідків або потерпілий, з точки зору людського фактору, після спливу значного проміжку часу, можуть не пам`ятати всіх, без виключення, деталей події, яка мала місце 01.04.2013 року, фігурантами якої виступали обвинувачений ОСОБА_8 та потерплий ОСОБА_6 ), являються безумовно послідовними та правдивими, оскільки такі покази ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , цілковито знайшли своє відображення під час дослідження письмових доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наданих стороною обвинувачення в суді.

Крім того, кожен зі свідків однозначно стверджують, що саме ОСОБА_8 наносив удари руками та ногами по обличчю потерпілого ОСОБА_6 , оскільки лише конфлікт між цими особами призвів до побиття потерпілого. В свою чергу обвинувачений ОСОБА_8 особисто підтверджує факт нанесення ударів в область обличчя потерпілого.

При цьому, позиція сторони захисту стосовно змови свідків та потерпілого та переслідування цими особами злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння майном ОСОБА_8 ноутбуком, є лише припущеннями, які не підтвердженні та необґрунтовані жодним доказом, оскільки, як наголошують всі, без виключення, свідки, в конфлікті, який мав місце 01.04.2013 року приймали участь лише ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та, скісно, ОСОБА_11 , без втручання інших присутніх на місці пригоди осіб (окрім рідного брата обвинуваченого), при цьому, як встановлено судом, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 познайомились один з одним саме в цей день 01.04.2013 року, за незначний час до самої події, що в свою чергу, на переконання суду, виключає можливість приступного зговору між цими особами, та усіма іншими очевидцями події.

Разом з тим, суд, проаналізувавши допити свідків та потерпілого по кримінальному провадженню, в першу чергу приділив уваги саме запитанням сторони захисту до вказаних осіб, при цьому, встановив, що захисником-адвокатом та самим обвинуваченим, під час допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , та потерпілого ОСОБА_6 , ставились деякі питання які не мали ніякого відношення до обставин скоєного ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Такі дії сторони захисту розцінені судом, як спроба заплутати допитуваних осіб у своїх твердженнях, з метою подальшого використання отриманої інформації для захисту ОСОБА_8 .

При цьому, позиція самого ОСОБА_8 , стосовно невинуватості його у навмисному спричинені середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , ґрунтується виключно на тому, що він ( ОСОБА_8 ) не завдав потерпілому ударів такої сили, від дії яких могли утворитись виявлені тілесні ушкодження, тобто, відсутній причинно слідчий зв`язок між діями ОСОБА_8 та отриманими потерпілим тілесними ушкодженнями.

Таку позицію ОСОБА_8 , сторона захисту підкріплює тими обставинами, що, по-перше, 01.04.2015 року, потерпілий ОСОБА_6 , заявляючи в правоохоронні органи про вчинений відносно нього злочин, просить прийняти міри до чоловіка на ім`я ОСОБА_17 , по кличці « ОСОБА_18 », хоча ОСОБА_19 звуть ОСОБА_20 і волос на голові він майже немає; по-друге, між моментами встановлення попереднього діагнозу потерпілому та обставинами кримінального правопорушення, минув значний проміжок часу, що свідчить про можливе отримання діагностованих тілесних ушкоджень потерпілим від іншої особи, після конфлікту з ОСОБА_8 .

Однак, така позиція захисту та самого обвинуваченого, на переконання суду, є лише міркуваннями та припущеннями осіб, не закріпленими жодними фактами, оскільки:

1) причинно слідчий зв`язок між нанесеними ударами ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 та отриманими, в результаті таких ударів, травмами особи, безумовно підтверджується висновком експерта № 1680 від 30.03.2013 року, згідно якого «…виявлені ушкодження виникли незадовго до надходження ОСОБА_6 до стаціонару, і таким чином могли бути спричинені 01.04.2013 року...»

Висновки вказаного експертного дослідження є вірним, з точки зору правової природи дійсного кримінального провадження, оскільки огляд потерпілого проводився в умовах спеціалізованого медичного закладу «Бюро судово-медичної експертизи» УОЗ ООДА, кваліфікованим спеціалістом судово-медичної експертизи стаж роботи спеціаліста по спеціальності «судово-медичної експертизи» становить більше 1 року, що в свою чергу не викликає у суду будь-яких сумнівів в правильності та об`єктивності проведення процесу і, як наслідок, висновку такого дослідження.

Крім того, свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , показам яких судом вже надана оцінка, стверджують, що весь час, з моменту зустрічі з потерпілим і до госпіталізації його, перебували поруч, підтримували ОСОБА_6 , і навіть супроводжували останнього до реанімаційного відділення. Разом з тим, вказані особи наголошують, що ОСОБА_6 одразу після отриманих травм, почував себе вкрай погано запаморочення, провали в пам`яті, кровотеча з порожнини роту. Тобто, на переконання суду, лише сутичка ОСОБА_8 та ОСОБА_6 01.04.2013 року, в процесі якої обвинувачений наніс численні удари в область голови потерпілого, призвела до утворення у особи діагностованих тілесних ушкоджень;

2) значний розрив у часі між подією кримінального правопорушення, та виявленням та фіксуванням медичними працівниками тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , судом розцінений виключно, як людський фактор, який жодним чином не виключає факт нанесення таких ушкоджень потерпілому безпосередньо ОСОБА_8 , оскільки приведення особи до тями без застосування спеціальних навичок (щодо надання допомоги потерпілому свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,), нестійка хода внаслідок отриманих ушкоджень (в тому числі СГМ), пересування від вул. В. Терешкової до лікарні, що розташована на розі вулиць Гайдара та Ак. Філатова в м. Одесі і далі, до реанімаційного відділення МКЛ № 11, яка дислокується за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 5 все це, на думку суду, являється саме тими чинниками, які корегують часові проміжки незалежно від волі особи;

3) характер отриманих (виявлених) потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, у вигляді ЗЧМТ в формі СГМ, закритий двосторонній перелом нижньої щелепи в області кутів справа та зліва, так само, і первинне запаморочення свідомості особою, цілковито може призводити до провалів у пам`яті людини, нерозуміння обставин певних подій, і, як наслідок, надання викривленої інформації, що не відповідає дійсності, як це сталось з потерпілим ОСОБА_6 , який після отриманих травм, заявив правоохоронним органам про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього, повідомивши, при цьому, невірні (оманливі) відомості про особу нападника чоловік на ім`я ОСОБА_17 , по кличці « ОСОБА_18 ».

Крім того, спроба сторони захисту довести невинуватість ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, зокрема, за допомогою допиту, в якості свідка, рідного брата ОСОБА_8 ОСОБА_21 , який надав у судовому засіданні свідчення абсолютно аналогічні показам самого обвинуваченого, не досягла своєї мети, оскільки, так само як і до свідчень самого ОСОБА_8 , пояснення ОСОБА_21 піддані критичній оцінці, і не сприймаються судом, як об`єктивне підтвердження невинуватості особи, оскільки, вказані особи являються близькими родичами рідними (кровними) братами, поєднанні родинними відносинами, мають спільний побут, тому ОСОБА_21 , в даному випадку, являється заінтересованою особою, яка будь-яким чином намагатиметься вигородити свого родича, з метою уникнення справедливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Отже, у своїй сукупності, надані стороною обвинувачення докази вини ОСОБА_8 у вченні інкримінованого кримінального правопорушення, після їхньої ретельної перевірки та аналізу, повністю спростували позицію сторони захисту, стосовно невинуватості особи ОСОБА_8 у навмисному спричинені середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , оскільки ані свідчення потерпілого, свідків по кримінальному провадженню, ані дослідженні під час судового розгляду матеріали кримінального провадження, не мають між собою жодних значних протиріч, що в свою чергу (після перевірки законності здобуття таких доказів) надало суду можливість зробити висновок про винуватість ОСОБА_8 саме у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що органом досудового розслідування діям ОСОБА_8 була дана належна оцінка та інкриміновану кваліфікацію вважає вірною.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 122 ч. 1 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, визнання вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає обставин, які б могли пом`якшити покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає обставин, які б могли обтяжувати покарання обвинуваченому.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що ОСОБА_8 , шляхом введення суду в оману, безпідставно виправдовуючи свою поведінку, намагався уникнути об`єктивного та справедливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення, обставини якого знайшли своє повне підтвердження в ході судового слідства, суд вважає, що попередження скоєння ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити покарання, необхідне та достатнє для його виправлення, у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи цивільний позов, суд керується вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України. При викладених обставинах, цивільні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2091,00 гривень суд задовольняє частково, на суму, яка підтверджується платіжними документами фіскальними чеками про сплату медикаментів та медичних послуг. Крім того, цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 гривень суд також задовольняє частково. З урахуванням конкретних обставин справи, характеру та об`єму страждань, нематеріальних втрат, понесених позивачем, виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості, суд вважає, що з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 25000 гривен. Таким чином, суд вважає необхідним цивільні вимоги потерпілого задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2071,36 гривень, а також моральну шкоду у розмірі 25000 гривен.
Речових доказів та судових витрат по кримінальному провадженню немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік 6 місяців.

Обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком чинності, взявши особу під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 25.12.2015 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його утримання під вартою з 29.07.2014 року по 31.07.2014 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_8 на його користь матеріально та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2071 /дві тисячі сімдесят одну/ гривню 36 копійок та моральну шкоду у розмірі 25000 /двадцять п`ять тисяч/ гривень.

Речових доказів та судових витрат по кримінальному провадженню немає..

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1