АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1648/15 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Справа №626/367/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
ВИРОК
Іменем України
16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 01.07.2015р. стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не працюючий, з вищою освітою, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 4(чотирьох) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2(два) роки.

Згідно ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням та йому був встановлений іспитовий строк 2 роки. На підставі ст.76 КК України, на ОСОБА_9 були покладені обов`язки, передбачені цією статтею.
Крім того, цим же вироком вирішені питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у порядку передбаченому ст.ст.124, 100 КПК України

Згідно вироку, 07.06.2014р., о 06год. 00хв., ОСОБА_9 керував технічно справним автомобілем «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОЛ-ЛІЗИНГ», рухався по автодорозі Харків-Красноград-Перещепино. Під час руху на 59 кілометрі дороги, поблизу с. Миколо-Камишувата Красноградського району Харківської області, ОСОБА_9 допустив зіткнення з автомобілем «МАN ТGМ» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку під керуванням водія ОСОБА_11 .
В результаті ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen Touareg» ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув, а пасажиру ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних забійно-різаних ран м`яких тканин голови, обличчя. Забої, садна м`яких тканин голови, обличчя, кінцівок, закритий ротаційний підвивих 1-го шийного хребта вліво. Посттравматичний міозит м`язів шиї. Вказані тілесні ушкодження є середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
При цьому обвинувачений грубо порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими: «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу». Порушення п.13.1 Правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 , перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками що настали. Також, дії ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.12.6 (г) ПДР України, але з технічної точки зору, ця невідповідність не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляції прокурор не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у інкримінованому йому злочині за встановленими фактичними обставинами, вважає, що вирок є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і як наслідок невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Посилається на те, що на його думку, позитивна характеристика, склад родини обвинуваченого та спосіб його існування є недостатнім для застосування вимог ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки. Крім того зазначає, що ОСОБА_9 , заподіяні вказаним злочином збитки відшкодував лише частково, визнав свою вину та розкаявся лише з метою уникнення призначення йому відповідного покарання у вигляді позбавлення волі.
З наведених підстав, апелянт просить вирок суду скасувати і постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, в підтримку поданої апеляції; обвинуваченого та захисника, які вважали вирок суду законним і обґрунтованим; потерпілого, який вважав призначене покарання справедливим але вирішення питання щодо задоволення апеляції залишив на розсуд суду; обговоривши ці доводи і вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається, з вироку обвинувачений повністю визнав свою вину, а вказані фактичні обставини вчинення злочину встановлені судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що відповідно до тієї ж норми позбавляє учасників процесу права їх оскаржувати.

Дії ОСОБА_9 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Звідси, апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , районний суд у мотивувальній частині вироку зазначив, що він взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, позиції потерпілих, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання такі як щире каяття, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілим за відсутністю обставин, що обтяжують покарання, прийшов до висновку, що обвинуваченому належить призначити основне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з цим, звільняючи ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд першої інстанції вказав, що обвинувачений характеризується добре, раніше не судимий, вперше вчинив злочин з необережності, займався суспільно-корисною працею, що свідчить про наявність певних соціальних зв`язків, що також позитивно характеризує ОСОБА_9 , прийняв до уваги його відношення до вчиненого, у тому числі те, що він добровільно здійснював необхідні витрати на відшкодування заподіяної шкоди потерпілим і зобов`язується в подальшому надавати кошти, про що потерпілі зазначили в суді, районний суд дійшов висновку про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що районний суд, ухвалюючи рішення про застосування ст.75 КК України, не повною мірою врахував тяжкість, суспільну небезпеку і наслідки скоєного, яке призвело до смерті людини, крім того звертає увагу на те, що злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України характеризується необережною формою вини лише стосовно наслідків, а тому вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування основного покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги документи, які містяться в матеріалах провадження (т.2 а.с.57-68) щодо швидкості руху та (т.3 а.с.132-144) стосовно пошкоджень автомобіля яким керував ОСОБА_9 .

Звідси, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України колегія суддів визнає недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, у зв`язку з неправильним звільненням засудженого від відбування покарання, вирок Красноградського районного суду Харківської області в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом свого вироку.

При призначенні покарання суд апеляційної інстанції враховує характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, бере до уваги, що до кримінальної відповідальності його притягнуто вперше, він позитивно характеризується за місцем роботи (т.4 а.с.80) та проживання (т.4 а.с.83), проходив службу в органах МВС України (т.4 а.с.67-82).

Обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів не вбачає. Обставинами, що пом`якшують покарання, колегія суддів визнає ті ж самі, що й суд першої інстанції щире каяття, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілим.

Проаналізувавши обставини справи і відомості про особу ОСОБА_9 , колегія суддів вважає справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчиненню нових злочинів, призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк визначений районним судом.

Доводи прокурора про призначення ОСОБА_14 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 3 роки колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки призначене вироком Красноградського районного суду Харківської області в цій частині покарання неможна визнати явно несправедливим з урахуванням положень ст.414 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 01.07.2015р. стосовно ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2(два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати, починаючи з дня його фактичного затримання.

В іншій частині цей же вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді