Справа № 303/7141/14-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
адвоката - ОСОБА_7 ,
розглянув апеляційну скаргу старшого прокурора військової прокуратури Ужгородського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,українця, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 польової пошти, начальника речової служби, капітана, раніше не судимого,
якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та призначено покарання у виді 2 ( двох ) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік з покладенням обов`язку - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.
За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він, будучи військовослужбовцем та призваним для проходження військової служби, капітаном та начальником речової служби тилу 4 батальйону територіальної оборони (військової частини НОМЕР_2 ), під час мобілізації, на особливий період, з метою ухилення від проходження військової служби, 22.09.2014 року самовільно залишив місце проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та по 07.11.2014 року незаконно перебував поза її розташуванням, проводячи час на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що ОСОБА_6 був мобілізований до Збройних Сил України, відповідно до наказу про часткову мобілізацію, і не бажаючи переносити тягар служби в особливий період функціонування Збройних Сил України, незаконно залишив місце служби військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), тобто скоїв дезертирство. Вважає, що суд безпідставно, призначив ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, що унеможливлює проходження винним військової служби на захист суспільства і держави. З врахуванням наведеного просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_6 вказує на відсутність підстав для застосування міри покарання позбавлення волі. Просить апеляцію прокурора відхилити.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, пояснення та доводи обвинуваченого, який вказав на безпідставність поданої апеляційної скарги, доводи захисника на відхилення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності до ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.408 КК України, як самовільне залишення місця служб из метою ухилення від військової служби (дезертирства).
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують винну особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Тому, твердження прокурора в апеляційній скарзі про м`якість призначеного судом покарання та неврахування судом наведених обставин є необґрунтованими, оскільки ці обставини фактично враховані у такій якості. Окрім того, помилковим є твердження прокурора в апеляційній скарзі про підвищену небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину, оскільки згідно вимог КК України такий відноситься до злочинів середньої тяжкості, а не до тяжких, як зазначено в апеляційній скарзі прокурора.
Судом саме з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Також, на думку апеляційного суду, наведені у вироку мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України є обґрунтованими.
Суд першої інстанції обґрунтовано послався на наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, на визнання вини, щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Оцінюючи обґрунтованість застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України при звільнені ОСОБА_6 від призначеного покарання судом враховано також конкретні обставин справи, зокрема, відсутність судимості та зареєстрованих будь-яких компрометуючих матеріалів на нього у Мукачівському МРВ УМВС України в Закарпатській області.
З урахуванням наведених обставин апеляційний суд, вважає, що зазначені обставини давали суду підстави для висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів не може визнати твердження прокурора в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставіст.75 КК України.
Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання й на законних підставах звільнив його від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення суд належним чином мотивував.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ: обвинуваченим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня її проголошення.
Судді: