ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2012 року . Справа № 222/1564/12

Провадження № 1/222/105/12

Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря - Косівець І.Р.,

за участю прокурорів - Діденко І.В., Панченко В.О.,

та захисника - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2

Теплицького району Вінницької області, українця, громадянина

України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

одруженого, пенсіонера, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4

району, вул.1 Травня,10, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

установив :

10 серпня 2012 року біля 17-ї години в селищі Кублич Теплицького району Вінницької області неподалік залізничного переїзду в ході суперечки підсудний ОСОБА_2 умисно вдарив лівою рукою по обличчю неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, чим завдав йому тілесне ушкодження у вигляді рани на слизовій оболонці верхньої губи, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №308 від 27 серпня 2012 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не визнав. Пояснив суду, що він біля залізничного переїзду наздогнав хлопчика, який ходив його городом, запідозривши, що він на городі рвав кавуни та дині. Взяв хлопчика за футболку на грудях, щоб він не втік, і запитав навіщо той вирвав на городі дині та кавуни. Спочатку хлопчик сказав, що більше не буде, а потім, відійшовши кілька кроків сказав, що як захоче, то ще піде, і назвав його дебілом. Він розгнівився і лівою рукою хотів хлопчику дати ляпас, махнув рукою, але той ухилився і він не попав. В ході досудового слідства він давав інші покази, так як слідчий Бакун Н. казав, що все одно він нікуди не дінеться, тому він, не читаючи, підписував протоколи, так як турбувався за домашнє господарство і спішив додому.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_3 розповів суду, що він справді зірвав дві дині на чужому городі, кому належить цей город він не знав. Коли він повертався з городу, то до нього підбіг ОСОБА_2, схопив за шию і почав душити, при цьому казав, що задушить. Потім кинув його на землю і кілька разів вдарив кулаком в обличчя по губі. Він вирвався і побіг додому, де розповів про все матері.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 пояснила, що близько 17-ї год. додому прийшов її син ОСОБА_3, який плакав, тримався за живіт, шкутильгав, а на губах засохла кров. Він розповів, що грався з товаришами неподалік залізниці, він програв і йому дали завдання піти на город і зірвати диню. На який город потрібно йти синові вказав товариш ОСОБА_5. Син пішов і зірвав диню, після чого його наздогнав ОСОБА_2 і почав душити, погрожуючи при цьому, потім повалив на землю і наносив удари по обличчю. Дитина вирвалась, коли хтось почав кричати на ОСОБА_2, і втекла додому. Після цього випадку син став знервованим, його переслідують страхи, він має проблеми із нетриманням сечі.

Свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях пояснив суду, що коли він автомобілем проїжджав біля залізничного переїзду, то побачив, що біля дороги ОСОБА_2 щось емоційно зясовував з хлопчиком. ОСОБА_2 тримав хлопчика за одежу, той був наляканий. Він зупинився і запитав що сталось, ОСОБА_2 відповів, що хлопець рвав на його городі дині та кавуни.

Свідок ОСОБА_7 у своїх показаннях пояснив суду, що проживає з підсудним ОСОБА_2 на одній вулиці. Він був присутній як понятий під час відтворення обстановки події, ОСОБА_2 розповідав, що після того як хлопчик назвав його дебілом, він замахнувся, але не вдарив, бо той вивернувся. Протокол, який складав міліціонер, він підписав, не читаючи, бо не було окулярів.

Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях пояснив суду, що був присутнім як понятий під час відтворення обстановки та обставин події. ОСОБА_2 розповідав як наздогнав хлопчика за залізничним переїздом. Після того як хлопчик сказав, що як захоче, то буде і надалі рвати кавуни, ОСОБА_2 дав йому ляпас, при цьому пальцями зачепивши по обличчю хлопчика. Як це було ОСОБА_2 показував на статистові.

Винуватість підсудного у вчиненні злочину підтверджується також слідуючими доказами: протоколом відтворення обстановки і обставин події з доданими фототаблицями від 10 вересня 2012 року, відповідно якого ОСОБА_2 в присутності понятих розповідав та показував на місці вчинення злочину як він наніс удар по обличчю ОСОБА_3І.( а.с.44-47); висновком судово-медичної експертизи №308 від 27 серпня 2012 року, відповідно якої у ОСОБА_3 на момент судово-медичного освідування виявлені тілесні ушкодження в вигляді рубця на слизовій оболонці верхньої губи(який виник на місці загоювання ушкодження, яким могла бути рана), дане тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого-их, твердого-их, предмета-ів, або співудару об нього-их, можливо 10 серпня 2012 року; ушкодження належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоровя(а.с.15).

Що стосується показів підсудного ОСОБА_2, який заперечує свою винуватість у нанесенні легких тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_3, то суд вважає їх недостовірними і такими, що не відповідають обєктивній обстановці і суперечать іншим доказам по справі, а саме показам потерпілого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, протоколу відтворення обстановки та обставин події від 10 вересня 2012 року, який було підписано підсудним та свідком ОСОБА_7 без зауважень, ці докази належним чином досліджено і перевірено судом. Підсудний ОСОБА_2 під час показів свідків не вказував, що вони обмовляють його чи мають на це якісь причини. Покази підсудного ОСОБА_2 суд розцінює як його намагання уникнути відповідальності

- 2 -

за скоєне, не заперечуючи його право на захист.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази підсудного, малолітнього потерпілого, законного представника малолітнього потерпілого та свідків, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, є людиною пенсійного віку. Обставин, що помякшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо малолітнього. На підставі викладеного, враховуючи особу винного та обставини справи, суд вважає, що його виправлення можливе з призначенням покарання у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо заявленого законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_4 цивільного позову про стягнення з підсудного ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., який підсудним не визнається, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Винними діями підсудного ОСОБА_2 було заподіяно потерпілому ОСОБА_3 легке тілесне ушкодження.

Ст.1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, те, що потерпілому ОСОБА_3 виповнилось 12 років, а підсудний ОСОБА_2 є особою із значним життєвим досвідом, те що потерпілий зазнав моральних страждань, переніс фізичний біль, глибину його фізичних і моральних страждань, тому визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000 гривень.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

засудив :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 765 грн.(45 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд.

Позов, заявлений законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_4, задовольнити, стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подано апеляцію протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: