Справа № 638/4854/15-к>
Провадження № 1-кп/638/594/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2015 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши обвинувальний акт кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник прокуратури вважав за доцільне подовжити ОСОБА_7 та ОСОБА_9 строк тримання під вартою оскільки вважає, що ті ризики, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу в даний час не відпали.

Захисники підсудних просили суд застосувати до своїх підзахисних менш сувору міру запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Підсудний ОСОБА_9 підтримав думку захисника та просил застосувати до нього більш м*який запобіжний захід.

Підсудний ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну йому міри запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки він не має наміру переховуватись від суду та буде сумлінно з*являтись за викликами суду.

Потерпіла в питанні про подовження строку покладалася на розсуд суду.

Стосовно підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв*язку з наявністю обставин, передбачених ст. 177 КПК України ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з встановленням терміну тримання під вартою до 13 березня 2015року.
Положеннями ст. 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї норми передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочину чи його зупинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом 72 год. має бути перевірена судом.
Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованості підозри.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)
Частина 1 статті 194 КПК України передбачає, що «суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні».
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 13.03.2015 ризиками, які дали суду підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у розумінні положень ст.177 КПК України вказано про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 раніше судимі, можуть переховуватись від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюються.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши документи, які підтверджують необхідність та достатність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу відсутні.
Розглядаючи питання про продовження строків тримання під вартою суд приходить до висновку про обґрунтованість пред*явленої підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів.
Окрім того, ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які дають суду підстави для продовження строку тримання під вартою в повній мірі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
У відповідності з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу,крім наявності вище перелічених ризиків ,суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кримінального провадження, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років , вік та стан здоров*я обвинувачених, які не мають ознак хвороби та певних документів, які б спростовували останнє не надано, міцність соціальних зв*язків обвинувачених в місці їх постійного проживання ОСОБА_7 був звільнений умовно-достроково та вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання, суд приходить до висновку про те, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на теперішній час судом не вбачається.
На думку суду, обвинувач впорався із тягарем доведення всіх обставин, які вказують на необхідність продовження строку утримання під вартою та що не є само по собі достатньою підставою для звільнення або застосування іншого запобіжного заходу.
Таким чином, підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час судом не вбачається, тому суд відмовляє підсудному ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього.
Керуючись ст. 331 КПК України, суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання підсудного ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.

Подовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України строк тримання під вартою терміном на 2 місяці, тобто до 30.12.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: