Справа № 202/527/16-к
УХВАЛА
Іменем України
02 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001364 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, проживаючого у АДРЕСА_1

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Хелвачаурі, Грізія, проживаючого у АДРЕСА_2

у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:

справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 29 січня 2016 року.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, визначеної ч.1 ст. 32 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після таємного викрадення чужого майна в особливо великих розмірах- 80 тон цукру- який вони завантажили на автомобілі у АДРЕСА_3 - «г», 06.08.2015 року, з метою приховування слідів кримінального правопорушення, надали вказівку водіям доправити вантаж до складів, розташованих у м. Запоріжжі. 07.08.2015 року викрадений цукор був розвантажений на території складів м. Запоріжжя.
Таким чином, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вчинений у м. Кіровограді.
Згідно з частиною 1 статті 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності. Частиною 3 статті 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за поданням суду апеляційної інстанції.

З огляду на таке, обвинувальний акт підлягає направленню до Апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для передачі на розгляд іншого суду за територіальною підсудністю.

Прокурором, з посиланням на те, що обвинуваченим було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 03.02.2016 року, заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Представником потерпілого заявлено клопотання про прийняття до розгляду цивільного позову про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
Суд вважає, що клопотання представника щодо прийняття цивільного позову підлягає задоволенню.
Захисники та обвинувачені заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд вважає, що клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягає задоволенню, оскільки вказані особи обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які не зменшилися та існують на даний час, передбаченим ст. 177 КПК України, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 32, 34, 314, 331 КПК України, суд -
П о с т а н о в и в :
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, направити до Апеляційного суду Дніпропетровської області для внесення подання до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про направлення кримінального провадження на розгляд іншого суду за територіальною підсудністю.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 31.03.2016 року.

Долучити до справи цивільний позов.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_12

Судді 1. ОСОБА_13

2. ОСОБА_14