АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/94/16 Справа № 201/518/16 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст.183 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі- ОСОБА_4
за участю підозрюваного- ОСОБА_5
захисників- адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7
прокурорів- ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника- адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпропетровська, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2016 року клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 задоволено та обраний щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 березня 2016 року.
Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, є наявність ризиків, передбачених у п.1), п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, також будучи на іспитовому строку, знову підозрюється у вчиненні злочину проти власності із застосування насильства, внаслідок чого застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 є не доцільним.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, захисником- адвокатом ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, відповідно до якої зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати на кожну вимогу в органи досудового розслідування або суд (чи інший орган державної влади, визначений судом).
В обґрунтування своїх вимог особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною оскільки винесена з суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, так, як ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення. Так, суд необґрунтовано вказав, що ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілу, вчиняти кримінальні правопорушення, також вказуючи при цьому, що він є раніше судимою особою, при цьому не спростувавши самі ж доводи підозрюваного, який пояснював, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивні характеристики, навчається у технікумі. Не зрозумілим, на думку адвоката, є твердження прокурора, яке відображено у його клопотанні, що якийсь « ОСОБА_10 », може переховуватися від слідства та впливати на свідків, не обґрунтувавши при цьому, яке відношення дана особа має по даній справі. Тобто, з вищенаведеного адвокат ОСОБА_6 вбачає, що ніяких ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, ані прокурором, ні судом не було доведено і тому є всі підстави для того, аби змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший, який не пов`язаний з позбавленням волі.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисники підозрюваного- адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , крім зазначеного в апеляції, звернули увагу суду на те, що відповідно до матеріалів судового провадження клопотання про застосування запобіжного заходу було вручене підозрюваному 14 січня 2016 року /а.п.34-35/ о 17 годині 10 хвилин, в той час, як розгляд цього клопотання розпочався о 17 годині 50 хвилин та закінчився о 18 годині 30 хвилин, при тому, що в той же час відбувався і розгляд клопотання стосовно підозрюваного ОСОБА_11 . Саме слідчим ОСОБА_12 , який проводив слідчі дії, було нав`язано підозрюваному ОСОБА_5 , котрий фактично був позбавлений посадовими особами поліції змоги спілкуватися з рідними та вільно пересовуватися, захисника ОСОБА_13 , що суперечить вимогам ст.48 КПК України.
Сам підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він є раніше не судимою особою та ніколи до кримінальної відповідальності не притягався, по даній справі ніяких викликів до органу досудового розслідування та суду не отримував, однак був затриманий працівниками Жовтневого відділення Дніпропетровського відділу ГУНП в Дніпропетровській області приблизно о 02 годині 14 січня 2016 року, по пр.Гагаріна, в м.Дніпропетровську, доставлений до відділку, де до 10 години ранку працівниками поліції з`ясовувалися обставини його перебування на вул.Шевченко, а потім, десь о 10 годині, його утримували без дозволу на спілкування з рідними невідомі працівники поліції, по різних кабінетах, до 16 години, коли й передали слідчому. Саме слідчий ОСОБА_12 йому привів захисника- адвоката ОСОБА_13 , з яким, за вказаних обставин, через ненадання дозволу навіть телефонного спілкування з рідними, підозрюваний був змушений підписати договір. Після зазначеного йому було пред`явлено підозру, слідчий передав його оперативним працівникам, які й відвезли підозрюваного до суду в кайданках. Точного часу, коли розглядалося клопотання про застосування запобіжного заходу, він не пам`ятає, приблизно після 18 години, 14 січня 2016 року, але невдозі після доставки його до суду. Вказує, що до нього застосовувалися примусові дії, не мав змоги покинути приміщення відділку та суду, оскільки постійно перебував під контролем працівників правоохоронного органу, в тому числі слідчого, доставлявся в суд у кайданках, на службовому автомобілі працівників міліції.
Свідок ОСОБА_11 підтвердив факт свого знаходження та підозрюваного ОСОБА_5 у приміщенні Жовтневого відділення поліції м.Дніпропетровська з 02 години ночі 14 січня 2016 року, куди вони були доставлені працівниками поліції, при цьому починаючи з 10 години ранку сам свідок та підозрюваний, внаслідок примусу з боку працівників поліції були позбавлені можливості покинути зазначене приміщення, обох переміщували по кабінетах поліції, не давали змоги зателефонувати родичам і лише після 16 години пред`явили підозру, надавши захисника, якого фактично обрав слідчий. Після цього, в кайданках, у супроводі працівників поліції, в службовому автомобілі, були доставлені в Жовтневий райсуд м.Дніпропетровська, де прокурором було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу, яке було розглянуте приблизно за двадцять хвилин потому.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що дійсно проводив слідчі дії в кабінеті № 315 Жовтневого ВП, в м.Дніпропетровську, з підозрюваним ОСОБА_5 , який добровільно прийшов до нього у відділок. При цьому, коли постало питання про захисника, то залишив підозрюваного у кабінеті, вийшов на коридор, де побачив захисника ОСОБА_13 , якого і запропонував підозрюваному, оскільки останній відмовлявся від призначення йому безоплатного захисника. Тут же прокурором ОСОБА_8 підозрюваному було вручено клопотання про обрання запобіжного заходу, з яким підозрюваний ознайомлювався в кабінеті майже три години приблизно, а потім свідок супроводжував підозрюваного ОСОБА_5 до суду, щоб підозрюваний міг почувати себе психологічно комфортно. В суді зазначене клопотання, на думку слідчого, було розглянуто приблизно о 20 годині 45 хвилин.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, думку прокурорів, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, допитавши свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження та матеріалів досудового розслідування, досліджених в суді апеляційної інстанції, 04 січня 2016 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.с.п.1/.
14 січня 2016 року, о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України /а.с.п.28-30/, а саме в тому, що він, 04 січня 2016 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, разом з встановленими органом досудового розслідування особами, попередньо розподіливши між собою ролі, під приводом сумісного проведення часу з раніше незнайомими їм потерпілими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , після того як на їхній стукіт ОСОБА_16 відчинила вхідні двері, незаконно увірвалися до квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкають зазначені потерпілі та погрожуючи застосуванням предметів схожих на вогнепальну зброю спричинити насильство, заволодівши грошовими коштами у сумі 300 гривень та 1 доларом США, які належали потерпілій ОСОБА_14 , жіночою сумочкою, яка належала потерпілій ОСОБА_15 , грошовими коштами у сумі 8450 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_16 , грошовими коштами у сумі 3500 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_18 , мобільним телефоном марки «Iphone 4S», грошовими коштами у сумі 6000 гривень, які належали потерпілій ОСОБА_17
14 січня 2016 року, в період часу з 16 години 50 хвилин до 17 години ОСОБА_5 було допитано у якості підозрюваного /а.п.31-32/ і стосовно останнього прокурором ОСОБА_8 було внесено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 14 січня 2016 року /а.с.п.33-35/, яке було вручено ОСОБА_5 о 17 годині 10 хвилин 14 січня 2016 року /а.с.п.35/ і відповідно до протоколу автоматичного розподілу визначення слідчого судді від 14 січня 2016 року, о 18 годині 46 хвилин 38 секунд було розподілено на слідчого суддю ОСОБА_19 /а.с.п.26/.
Відповідно до відповіді, наданої за клопотанням прокурора, який приймав участь у розгляді справи, на адресу Апеляційного суду Дніпропетровської області 29.01.2016 року (вх.№ 11-2815) голови Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська за вих.ОДВ 2584/16 від 28 січня 2016 року- матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 були розглянуті слідчим суддею ОСОБА_19 14 січня 2016 року, о 19 годині 10 хвилин.
Згідно з висновком «Про результати службової перевірки за фактом втрати журналу доставлених відвідувачів та запрошених до Жовтневого ВП ДВП ГУНП за 2016 рік» (тут та далі- Журнал), долучених прокурором у судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що зазначений «Журнал» за інвентарним № 107 було заведено 01 січня 2016 року і втрачено 26 січня 2016 року, при невстановлених обставинах
В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні прокурора і дійшов до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, про що ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру, дослідивши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту потерпілих, свідків, протоколи огляду місця події та пред`явлення особи для впізнання, а також дані про особу обвинуваченого /а.с.п.3-23, 28-32, 36/.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевіряв і наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначивши, що про існування ризиків свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні за попередньою змовою у групі осіб кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, з застосуванням погроз насильства, небезпечного для життя та до потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а саме з демонстрацією предметів, схожих на вогнепальну зброю, розуміючи наслідки притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із зазначеним рішенням слідчого судді внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при здійсненні процедури обрання запобіжного заходу, допущених як органом досудового розслідування так і слідчим суддею.
Так, згідно з вимогами ч.1 ст.48 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій підозрюваному, обвинуваченому щодо залучення конкретного захисника.
Як витікає з положень ст.49 КПК України слідчий зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженню в тому числі у випадку, коли підозрюваний з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно, однак при цьому слідчий повинен винести постанову, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом для надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням.
Як встановлено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, слідчий органу досудового розслідування ОСОБА_12 , в порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону та ст.53 КПК України, постановою від 14 січня 2016 року /а.с.п.26/ залучив у якості захисника підозрюваного ОСОБА_5 рекомендованого самим слідчим адвоката- ОСОБА_13 .
Також, відповідно до вимог ч.5 ст.208 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст.104 цього Кодексу зазначається місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до вимог ст.209 КПК України.
Згідно з вимогами ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Як витікає з положень ст.187 КПК України, слідчий суддя, після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик.
Відповідно ж до вимог ч.2 ст.184 КПК України копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному не пізніше, ніж за три години до початку розгляду.
Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно частини другої цієї статті, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого,- з моменту затримання.
У відповідності до ч.5 ст.115 цього ж Кодексу, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону як органом досудового розслідування, так і слідчим суддею були порушені.
Так, апеляційним переглядом, а саме поясненнями самого підозрюваного ОСОБА_5 , поясненнями свідка ОСОБА_11 , а також частково поясненнями свідка ОСОБА_12 , які не спростовані стороною обвинувачення, встановлено, що ОСОБА_5 , починаючи з 10 години, 14 січня 2016 року, через підкорення розпорядженню невстановлених посадових осіб поліції був змушений знаходитися у приміщенні Жовтневого відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, визначеному цими посадовими особами, без складання протоколу затримання у відповідності до вимог ст.208 КПК України та змоги самовільно покинути вказане приміщення, до пред`явлення йому слідчим слідчого відділення Жовтневого ВП Дніпропетровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , в присутності рекомендованого слідчим в порушення вимог ч.1 ст.48 КПК України та призначеного, в порушення вимог ст.49 КПК України, ст.53 КПК України захисника, підозри- о 16 годині 40 хвилин, 14 січня 2016 року /а.с.п.28-29/. Після чого, без відповідного виклику суду, не будучи офіційно затриманим, при відсутності ухвали суду, винесеної у відповідності до вимог ч.2 ст.187 КПК України та ст.190 КПК України, невстановленими працівниками поліції, на службовому автомобілі ОСОБА_5 був доставлений до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, в приміщенні якого, слідчим суддею, згідно журналу судового засідання в період часу з 17 години 50 хвилин до 18 години 30 хвилин з винесенням судового рішення /а.с.п.43-44/ було розглянуто клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вручене підозрюваному ОСОБА_5 о 17 годині 10 хвилин, 14 січня 2016 року /а.с.п.30-35/ при тому, що автоматичний розподіл зазначеної справи, відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді /а.с.п.38/, відбувся лише о 18 годині 46 хвилин 38 секунд, що в своїй сукупності вказує на істотне порушення як органом досудового розслідування при його проведенні, так і судом, який не перевірив зазначені обставини, вказаних вище вимог кримінального процесуального закону, в тому числі і прав підозрюваного ОСОБА_5 .
При цьому суд першої інстанції, в порушення вимог ст.370 КПК України, при відсутності зазначених обставин у клопотанні прокурора, без їх фактичного встановлення, безпідставно зазначив про скоєння ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину у період іспитового строку /абзац 6 а.с.п44/.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що хоча слідчим суддею і обґрунтовано визначені мета та підстави обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак рішення слідчого суддіпостановлене з істотним порушенням вимог зазначених вище статей кримінального процесуального закону, в тому числі вимог ст.184 КПК України, що є підставою, згідно з положеннями ч.1 ст.412 КПК України, для скасування ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 до 14 березня 2016 року та постановленні апеляційною інстанцією, яка вважає за необхідне усунути наведені вище порушення вимог кримінального процесуального закону шляхом допуску захисників- адвокатів, обраних самими підозрюваним ОСОБА_5 та наданням стороні захисту достатнього часу для ознайомлення з клопотанням, на підставі вимог п.2) ч.3 ст.407 КПК України, нової ухвали, з частковим задоволенням клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_8 та апеляції захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з направленням копії ухвали суду апеляційної інстанції прокурору Дніпропетровської області для відома та реагування на зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування.
Приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що витікає з досліджених в суді апеляційної інстанції матеріалів, доданих до клопотання, а саме протоколів допиту потерпілих, свідків, протоколу огляду місця події та протоколу пред`явлення особи для впізнання, а також даних про особу обвинуваченого /а.с.п.3-23, 28-32, 36/, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, запобігання таким ризикам, як спроба вчинити інше кримінальне правопорушення, на що вказують обставини інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого, згідно підозри, за попередньою змовою у групі осіб, з застосуванням погроз насильства, небезпечного для життя та до потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , з демонстрацією предметів, схожих на вогнепальну зброю, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, на що вказує тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, яке становить строк від 7 до 12 років позбавлення волі, розуміючи які підозрюваний може переховуватися від вказаних органів, враховуючи розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_5 , вік підозрюваного та стан його здоров`я, виходячи з розумності строків застосування запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України і тримання ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Таким чином, з урахуванням зазначеного, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, підозрюваному ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів і має визначатись з моменту фактичного затримання особи, тобто з 14 січня 2016 року, з 10 години, тобто з моменту, коли підозрюваний ОСОБА_5 , через підкорення наказу змушений був залишатися поряд з уповноваженими службовими особами органу внутрішніх справ у певних приміщеннях та тривати до 12 лютого 2016 року, до 10 години включно, без визначення, з урахуванням вимог п.1) ч.4 ст.183 КПК України, альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, позитивні характеристики, навчається у технікумі, хоча й мають місце, однак самі по собі, без врахування наведених вище ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання ж захисника підозрюваного в апеляційній скарзі на те, що прокурором з невідомих причин було вказане про можливість незаконного впливу на свідків з боку « ОСОБА_20 », який на думку сторони захисту, не має жодного відношення до даного провадження, так як взагалі не є учасником процесу при розгляді саме цього клопотання, а також на скоєння злочину підозрюваним ОСОБА_5 в період іспитового строку колегія суддів вважає слушними, оскільки наведене вказує на порушення прокурором вимог ст.184 КПК України. Однак, на думку колегії суддів, зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону не є істотними, так як не ставлять під сумнів висновки суду апеляційної інстанції, щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , серед яких колегія суддів не посилається в своїй ухвалі на вказаний прокурором у клопотанні такий ризик, як можливість у ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, а також на судимість підозрюваного, тому зазначене, як наслідок- також не може бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 .
На підставі наведеного вище, керуючись ст.176 КПК України-ст.178 КПК України, ст.183 КПК України, ст.184 КПК України, ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, ст.196 КПК України-ст.198 КПК України, ст.309 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.2) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, якою задоволено клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 на строк до 14 березня 2016 року- скасувати.
Постановити нову ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 лютого 2016 року, до 10 години.
Апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_21 - задовольнити частково.
Копію ухвали направити прокурору Дніпропетровської області для відома та реагування на зазначені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3