АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2361/15, 11-кп/790/261/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 639/8794/15-К
Категорія: ЗУ «Про амністію у 2014 році»
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слатіно, Дергачівського район Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.04.1994 року вироком Валківського районного суду Харківської області за ст. 17, ч. 3 ст.81, ч. 2 ст.187 КК України, із застосуванням ст. 42 КК України ( в ред. 1960 року), до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, із конфіскацією майна;
- 12.09.2000 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 141 КК України ( в ред. 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років, з конфіскацією майна;
- 04.06.2007 року вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 263, ч.1 ст.345 ,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців;
- 30.11.2009 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці;
- 25.05.2010 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 263 , ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 18.01.2011 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.ч. 1, 2 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
- 30.05.2013 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.263, ч. 1 ст. 309 , ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 22.05.2014 року вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова за ч.2 ст. 263 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;
- 29.04.2015 року вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.05.2014 року переглянутий у зв`язку з нововиявленими обставинами та скасований, призначено покарання за ч. 2 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, - 2 роки 1 місяць позбавлення волі;
- 12.08.2015 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 213 , ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 4 місяці,
про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу та застосувати до нього амністію. Обґрунтовуючи своє апеляційне прохання апелянт посилається на те, що висновки суду, які викладенні в оскаржуваному судовому рішенні, є необґрунтованими, а тому, на думку засудженого, до нього може бути застосована ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати до нього закон про амністію, пояснення прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно висновків, що містяться в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році» з того мотиву, що згідно пункту «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія до ОСОБА_7 не може бути застосована.

Дійсно, як вбачається з відомостей, що містяться в особовій справі (3 томи) засудженого та судового провадження, а саме з довідки УІСЗ ГУМВС України в Харківській області (арк. 25-28) і копій судових рішень, ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів: був засуджений 20 квітня 1994 року вироком Валківського районного суду міста Харкова за ст.17, ч.2 ст. 81, ч. 2 ст. 187 з застосуванням ст.42 КК України ( в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 27.06.1996 року на підставі амністії ; крім того 12 вересня 2000 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 141 КК України ( в ред. 1960 року), також до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно норм ст.ст. 89, 90, 91 КК України, вказані судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Зазначені обставини засудженим не оспорюються.

Таким чином, оскільки ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, то, відповідно до пункту «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ця підстава є обмеженням щодо застосування до нього амністії.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні доводи ОСОБА_7 стосовно однобічності судового розгляду в суді першої інстанції мають суб`єктивний характер, а доводи щодо необхідності та можливості застосування до нього амністії, - є безпідставними, оскільки не мають правового значення, з урахуванням вказаних причин, передбачених законом, що унеможливлюють застосування до нього амністії.

Інші обставини, на які посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі, не мають правового значення для вирішення порушеного питання, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції і не надають підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за Законом України «Про амністію в 2014 році», з урахуванням обмежень, встановлених у пункті «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування постановленої ухвали, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії мотивованої ухвали.

Судді:

_______________ _______________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4