Дата документу Справа № 323/1389/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 323/1389/15-к
№ пров. 11-кп / 778/1510/15 Головуючий в 1-й інст. - ОСОБА_1
Категорія - ст. 336 ККУ Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

26 серпня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за апеляцією прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції,

на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Відрадне Запорізького району Запорізької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ; фактично мешкає в АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,

- засуджено за ст. 336 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Питання про запобіжний захід щодо засудженого до набрання вироком законної сили не вирішувалося.

Як вбачається зі змісту вироку, ОСОБА_7 визнаний судом винним у тому, що він, перебуваючи в запасі у військовому званні "солдат", підлягаючи призову на військову службу до Збройних Сил України за оголошеною у встановленому порядку частковою мобілізацією, отримавши особисто в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 21 серпня 2014 року повістку про явку о 8-00 годині 28 серпня 2014 року до комісаріату для призову на військову службу, в зазначений день, діючи умисно, до комісаріату не з`явився без поважних причин, ухилившись тим самим від призову на військову службу за мобілізацією.

В апеляції прокурор, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого і кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання внаслідок його невідповідності тяжкості і характеру скоєного ним злочину, ухвалення нового вироку та про призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі, але без застосування положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи прокурора, який підтримав апеляцію, заперечення обвинуваченого проти задоволення апеляції, перевіривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню за таких підстав.

Вина засудженого ОСОБА_7 в умисному ухиленні від призову на військову службу за мобілізацією за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, в достатній мірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за згодою учасників судового процеса у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувалися, його дії правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України.

Обираючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги його щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, тому дійшов висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, судова колегія також вважає за необхідне взяти до уваги і інші дані, які характеризують обвинуваченого, насамперед, той факт, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, працює і позитивно характеризується як за місцем роботи ( а.с. 32), так і за місцем проживання ( а.с. 35), скоєний ним злочин не є тяжким, тому доводи прокурора в його апеляції про те, що ОСОБА_7 заслуговує на покарання, яке пов`язане лише з ізоляцією його від суспільства, є непереконливими.

Беручи до уваги, що обставин, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено, судова колегія доходить висновку про те, що покарання, яке призначено ОСОБА_7 в межах санкції ст. 336 КК України, в тому числі і з застосуванням положень ст. 75 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого, тому судова колегія не знаходить підстав для скасування вироку за мотивом невідповідності призначеного йому покарання характеру та тяжкості скоєного ним злочину.

За таких обставин будь-яких порушень кримінального або кримінального процесуального законів при розгляді даного кримінального провадження з боку суду першої інстанції судова колегія апеляційного суду не вбачає, як не вбачає і підстав для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Головуючий:

судді: