У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
20 серпня 2015 року м. Рівне

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок колегії суддів Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2015 року, у кримінальному провадженні №0000820 відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.3 ст.152 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.286, ч.3 ст.152 КК України, та призначено йому покарання: за ч.2 ст.190 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч.3 ст.152 КК України у виді семи років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання призначено у виді семи років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 03 квітня 2015 року та вироку апеляційного суду Рівненської області від 04 червня 2015 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_2 призначено у виді семи років позбавлення волі. Покарання за цим вироком та вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 08 жовтня 2013 року вирішено виконувати самостійно. Стягнуто з ОСОБА_2 процесуальні витрати в сумі 294 (двісті дев`яносто чотири) грн. 84 коп. в прибуток держави. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок в частині визнання його винним за ч.2 ст.186, ч.3 ст.152 КК України скасувати. Визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.152 КК України та ухвалити виправдувальний вирок, а кримінальне провадження в цій частині закрити. За фактом заволодіння майна ОСОБА_3 визнати винним за ч.2 ст.190 КК України.

Розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 вважаю, що її зміст не відповідає вимогам ст.396 КПК України, а тому її слід залишити без руху, виходячи з наступного.

За вимогами вказаної норми закону, в апеляційній скарзі має бути зазначено судове рішення, яке оскаржується, назва суду, який його ухвалив, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання про дослідження доказів.

Якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавалися суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу, скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Ч.1 ст.408 КПК України, передбачає, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.420 цього Кодексу суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необгрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

У разі зміни вироку суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі ухвалити новий вирок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_2 в прохальній частині просить вирок Рівненського міського суду від 01 липня 2015 року в частині визнання його винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.152 КК України скасувати. В п.5 прохальної частини апеляційної скарги просить визнати його ОСОБА_2 невинуватим за ч.3 ст.152 КК України, постановити виправдувальний вирок і провадження в цій частині закрити.

Незрозумілою є також позиція обвинуваченого ОСОБА_2 щодо визнання його винним за ч.2 ст.190 КК України.

Викладене обвинуваченим ОСОБА_2 в апеляційній скарзі прохання не узгоджується з вимогам ст.407, ст.408, ст.420 КПК України та позбавляє суд апеляційної інстанції прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок колегії суддів Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2015 року, у кримінальному провадженні №0000820 відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ч.3 ст.152 КК України - залишити без руху.

Надати обвинуваченому ОСОБА_2 десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який починає вираховуватись з дня отримання ним даної ухвали.

Копію ухвали невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 (СІ №24 м.Рівне).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Рівненської області ОСОБА_1