Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 1- 69/2010 р.
ВИРОК

Іменем України

25 лютого 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Ніколаєвої І.К.

при секретарі Карпенко С.М.

за участю прокурора Руча О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Петропавлівка справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця, с. Хороше Петропавлівського району Дніпропетровської області, українець, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працючого, ПП ОСОБА_1 проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3 раніше не судимий

У вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 172 , ч. 1 ст. 366 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи зареєстрований з 01.06.1995 року у виконавчому комітеті Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, як фізична особа - підприємець, отримав право здійснення підприємницької діяльності, у процесі її здійснення в період з 2007 року - 2009 року, фактично використовуючи найману працю громадян та володіючи по відношенню до них організаційно-розпорядними і адміністративно-господарськими повноваженнями і обов'язками, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України - будучи службовою особою, скоїв інше грубе порушення законодавства про працю, вчинене щодо матері, яка має дитину віком до чотирнадцяти років та службове підроблення.

Вказані злочини ОСОБА_1 скоїв при наступних обставинах.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій...

Згідно ст. 2 Кодексу законів про працю України та ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робітники мають право на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості. Аналогічні положення передбачені ст. 256 Кодексу законів про працю України. Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, а згідно ч.ч. З, 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно ст. 24-1 Кодексу законів про працю у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи, зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Однак, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 замість того, щоб виконувати вказані вимоги трудового та пенсійного законодавства, а також іншого законодавства про соціальний захист робітників підприємств, установ та організацій, фактично використовуючи найману працю, будучи внаслідок цього, службовою особою, у чиї обов'язки входить начислення та виплата найманим працівникам заробітної плати та відчислення з повного об'єму виплачених сум заробітної плати страхових внесків у фонд загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та інші державні цільові фонди соціального страхування, допустив на належних йому продовольчих магазинах, розташованих за адресою с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області вул. Центральна № 66, с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області вул. Широка № 37, до фактичного виконання робіт з надання послуг населенню з продажу продовольчих та не продовольчих товарів, на посади продавців, в період з 01.09.2007 року - 23.12.2009 року ОСОБА_2, яка має дитину яка не досягла чотирнадцяти років, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, в період з 01.12.2008 року - 23.12.2009' року ОСОБА_4, яка має двох дітей які не досягли чотирнадцяти років, а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6, в період з 01.09.2007 року -31.08.2009 року Філіп»єву О.В., яка має дитину яка не досягла чотирнадцяти років, а саме Філіп»єва Д.В. 08.031999 р.н., діючи умисно, з метою акумулювання невиплачених у фонди державного пенсійного та соціального страхування грошових коштів, з метою забезпечення фінансово-господарської діяльності свого підприємства та отримання прибутку, трудові угоди у письмовій формі з вказаними особами не укладав, відповідно в Петропавлівському районному центрі зайнятості їх не реєстрував, відповідних записів до трудових книжок вищевказаних осіб не вносив та у вищевказаний період часу, виплачуючи ОСОБА_2, ОСОБА_7І, та Філіп»євій О.В. заробітну плату у розмірі не нижче мінімального, не Зараховував та не

| перераховував з неї внески в органи державного пенсійного та соціального страхування, чим допустив грубе порушення трудових прав ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Філіп»євої О.В. лишив останніх, тим самим, гарантованих Конституцією України та законами України, прав на пенсійне забезпечення за час роботи на підприємстві та соціальний захист, передбачений діючим законодавством України.

Інше грубе порушення законодавства про працю, вчинене щодо матері, яка має дитину до чотирнадцяти років, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ст. 172 ч. 2 КК України. '

Крім того, діючи у порушення вимог "Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку", затвердженого ДПА України від 29.10.1999 року № 599 ( у редакції наказу ДПА України від 28.12.2001 року № 521) та п. 2 додатку № 3 даного наказу, суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1, щоквартально, у період до 5 числа місяця, наступного за звітним кварталом, був забов»язаний складати та подавати у податковий орган за місцем реєстрації «Звіт суб'єкта малого підприємництва фізичної особи - - платника єдиного податку", по формі, згідно додатку № 3 до "Порядку ....", де у графі 2 " Фактична чисельність працівників у звітному кварталі", зобов»язаний був відображати фактичну кількість робітників підприємства, найману працю яких використовувалась ним у звітному періоді.

Однак, фізична особа-підприємиць ОСОБА_1, будучи службовою особою та придбавши даний статус у зв»язку з фактичним використанням найманої праці робітників у цілях своєї підприємницької діяльності, виходячи з міркувань укриття від податкового органу факту використання ним найманої праці за період III кварталу 2007 року і- III кварталу 2009 року, у період до 5 числа: жовтня 2007 року, січня, квітня, липня, жовтня 2008 року, січня, квітня, липня, жовтня 2009 року, у денний час (більш точний час слідством не встановлений), знаходячись за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7,, складав "Звіт суб'єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку" по вищевказаній формі, відповідно 3-й, 4-й квартали 2007 року, 1-й, 2-й, 3-й, 4-й 2008 року 1-й, 2-й, 3-й квартали 2009 року, які є офіційними документами державної податкової звітності субєктів підприємницької діяльності, у вказану графу 2 яких, умисно, вносив завідомо неправдиві відомості про фактичну кількість робітників на його підприємстві у вказані звітні періоди, а саме не вносив дані про працюючих на підприємстві ОСОБА_2 Л.М., ОСОБА_4 та Філіп»єву О.В.

Після складання вказаних "Звітів суб'єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку", вмістящих внесені ОСОБА_1 завідомо неправдиві відомості відносно не використання найманої праці робітників за період з III кварталу 2007 року - III кварталу 2009 року, у період до 5 числа місяця, наступного за останнім календарним днем звітного кварталу, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписував їх та видавав для звітності і використання в державній податковій статистики, в Петропавлівській МДПІ позбавляючи, тим самим, податковий орган можливості здійснення контролю за повнотою начислення та уплати подохідного податку з заробітної плати робітників підприємства.

Крім того, діючи у порушення вимог Наказу ДПА України "Про затвердження форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого(сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку" від 29.09.2003 року № 451, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, щоквартально, у період протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу, повинен був складати та подавати у податковий орган за місцем реєстрації, форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) по формі, згідно додатку, де згідно з вимогами п. 3.1.6 до розділу "Працювало у штаті" форми № 1 ДФ, повинен проставляти найбільшу з місячних за звітний період (на перше число місяця) облікову чисельність штатних працівників облікового складу фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності.

Однак, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, будучи службовою особою та набувший даний статус у зв»язку з використанням найманої праці робітників з метою своєї підприємницької діяльності, виходячи з міркувань укриття від податкового органу факту використання ним найманої праці за період III кварталу 2007 року року по III квартал 2009 року, у період протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу, знаходячись за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, складав форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) по вищевказаній формі, відповідно за 3-й, 4-й квартали 2007 року, 1-й, 2-й, 3-й, 4-й квартали 2008 року, 1-й, 2-й, 3-й квартали 2009 року, які є офіційними документами державної податкової звітності суб»єктів підприємницької діяльності, у розділ "Працювало у штаті" яких, умисно, вносив завідомо неправдиві відомості про фактичну кількість робітників на його підприємстві, у вказані звітні періоди, а саме не вносив дані про працюючих на підприємстві ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Філіп»єву О.В.

Після складання вказаних "форм податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ), вмістящих внесені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 завідомо неправдиві відомості відносно використання найманої праці робітників за період III кварталу 2007 року по III кварталу 2009 року, у період протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу фізична особа-підприємець ОСОБА_1, підписував їх та видавав для звітності і використання у державній податковій статистики, у відділені Петропавлівської МДПІ, позбавляючи тим самим, податковий орган можливості здійснення контролю за повнотою начислення та уплати подохідного податку з заробітної плати робітників підприємства.

Окрім того, діючи у порушення Інструкції "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України" від 19.12.2003 № 21-1 , фізична особа - підприємець ОСОБА_1, повинен складати та подавати до Пенсійного органу за місцем реєстрації, щомісяця, за базовий звітний період, що дорівнює календарному місяцю, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду, розрахунки суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування по формі, згідно додатку 23 до пункту 11.11, де у графах середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу за звітний період, середня чисельність працівників, які виконували роботи за договорами цивільно-правового характеру, кількість застрахованих осіб у звітному періоді, повинен відображати фактичну кількість робітників підприємств, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню за звітний період.

Однак, фізична особа-підприємиць ОСОБА_1, будучи службовою особою та придбавши даний статус у зв»язку з фактичним використанням найманої праці робітників у цілях своєї підприємницької діяльності, виходячи з міркувань укриття від податкового органу факту використання ним найманої праці за період III кварталу 2007 року і- III кварталу 2009 року, у період до 5 числа: жовтня 2007 року, січня, квітня, липня, жовтня 2008 року, січня, квітня, липня, жовтня 2009 року, у денний час (більш точний час слідством не встановлений), знаходячись за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7,

, складав "Звіт суб'єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку" по вищевказаній формі, відповідно 3-й, 4-й квартали 2007 року, 1-й, 2-й, 3-й, 4-й 2008 року 1-й, 2-й, 3-й квартали 2009 року, які є офіційними документами державної податкової звітності субєктів підприємницької діяльності, у вказану графу 2 яких, умисно, вносив завідомо неправдиві відомості про фактичну кількість робітників на його підприємстві у вказані звітні періоди, а саме не вносив дані про працюючих на підприємстві ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Філіп»єву О.В.

Після складання вказаних "Звітів суб'єкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку", вмістящих внесені ОСОБА_1 завідомо неправдиві відомості відносно не використання найманої праці робітників за період з III кварталу 2007 року - III кварталу 2009 року, у період до 5 чісла місяця, наступного за останнім календарним днем у використання ним найманої праці за період вересня 2007 року - грудня 2009 року включно, у період 20 календарних днів з дня закінчення звітного місяця, у денний час (більш точний час слідством не встановлений), знаходячись за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, складав розрахунки сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування по вищевказаній формі, відповідно з| період вересня 2007 року - листопада 2009 року включно, які є офіційними документами державної звітності суб'єктів підприємницької діяльності, у вказану графу яких, умисно, вносив завідомо неправдиві відомості про фактичну кількість робітників на його підприємстві у вказані звітні періоди, а саме: за вересень 2007 року - серпень 2009 року не вносив дані про фактично працюючих на підприємстві ОСОБА_2, ОСОБА_4 та Філіп»єву О.В., за вересень 2009 року - листопад 2009 року ОСОБА_2, ОСОБА_7І.\

Після складання вказаних розрахунків суми страхових внесків на-загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, вмістящих внесені ОСОБА_1 завідомо неправдиві відомості відносно використання найманої праці робітників за період вересня 2007 року листопада 2009 року включно, у період 20 календарних днів з дня закінчення звітного місяця, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписував їх та видавав для звітності і використання до управління Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі, позбавляючи тим самим, пенсійний орган можливості здійснення контролю за повнотою начислення та сплати страхових внесків на загальнобов"язкове державне пенсійне страхування.

Службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання та видача завідомо неправдивих документів, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, скоїв злочин передбачений ст.366 ч. 1КК України.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому обвинуваченні за ч.2 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, погодився на розгляд справи у скороченому порядку на підставі ст.. 299 КПК України, про що надав суду письмову заяву.

Підсудний пояснив, що потерпілих по справі він оформив належним чином на роботу і вони не мають до нього претензій, просить суд справу за його обвинуваченням закрити.

Потерпілі ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 надали суду письмові заяви в яких просять суд справу розглянути в їх відсутність, претензій до підсудного ОСОБА_1 вони не мають.

Вислухавши підсудного, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина підсудного повністю доведена, а кваліфікація дій за ч. 2 ст. 172 України - грубе порушення законодавства про працю вчинене до матері , яка має дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда та ч.1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей , складання та видача завідомо неправдивих документів, визначена вірно.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що підсудний вчинив злочини невеликої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання немає, помякшуючою покарання обставиною є щире каяття те, що підсудний не ухилявся від слідства та суду, підсудний раніше не судимий, працює приватним підприємцем, має позитивні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває і тому суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу .

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по кримінальній справі не вилучались.

Запобіжний захід підсудному ОСОБА_1, суд вважає за необхідне скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 172 та ч. 1 ст. 366 КК України та призначити наступне покарання:

За ч. 2 ст. 172 КК України у вигляді штрафу в сумі 1020 гривень;

За ч. 1 ст. 366 КК України у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу в сумі 1020 гривень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по кримінальній справі не вилучались.

Запобіжний захід ОСОБА_1 скасувати після набрання вироком чинності.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його проголошення.

Суддя