Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 грудня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою засудженого, звільненого умовно достроково ОСОБА_6 матеріали №16-354/15 про встановлення адміністративного нагляду, щодо засудженого
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 03.12.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з поглиненням покарання призначеного за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2013 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України, та згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 20.02.2015 року до покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 03.12.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Горохівського районного суду від 21.08.2013 року за ч.2 ст.309 КК України та визначено остаточну міру покарання у виді 5 /п`яти/ років 10 /десяти/ днів позбавлення волі, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року, встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 рік із встановленням відповідних обмежень відносно ОСОБА_6 .
Ухвалою суду від 19.10.2015 року ОСОБА_6 умовно достроково звільнений від відбування покарання, однак враховуючи те, що йому згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненснької області від 20.02.2015 року до покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 03.12.2014 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Горохівського районного суду від 21.08.2013 року за ч.2 ст.309 КК України та визначено остаточну міру покарання у виді 5 /п`яти/ років 10 /десяти/ днів позбавлення волі, тому останньому необхідно встановити адміністративний нагляд.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню з мотивів самостійного виконання вироку Горохівського районного суду від 21.08.2013 року щодо нього за ч.2 ст.309 КК України. Також, ОСОБА_6 зазначає, що запропоноване йому працевлаштування (експедитор побутових товарів) потребує переміщення по всій території України.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора проти вимог апеляційної скарги засудженого, вивчивши матеріали та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Колегія ухвалила, що неявка скаржника ОСОБА_6 в судове засідання не перешкоджає розгляду його апеляційної скарги.
З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що судом встановлено ОСОБА_6 адміністративний нагляд строком на 1 рік, а також наступні обмеження: заборонено виходити з жилого будинку за місцем проживання з 22 год. до 6 год. наступного дня; заборонено виїзд за межі району проживання без дозволу керівництва відділу УМВС; заборонено перебувати в торгових місцях, де продаються спиртні напої на розлив; зобов`язано з`являтися на реєстрацію в відділ УМВС за місцем проживання три рази на місяць.
Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду розцінює юридично вірним.
Так, згідно вимог ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб:
б) засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства;
в) засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів внутрішніх справ, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення;
г) засуджених до позбавлення волі за один із злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.
Підставами для встановлення адміністративного нагляду, відповідно з положеннями ст.4 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року», є:
а) вирок суду, що набрав законної сили, - щодо осіб, зазначених у пункті "г" статті 3 цього Закону;
б) матеріали установ виконання покарань - щодо осіб, зазначених у пункті "б" статті 3 цього Закону;
в) матеріали органів внутрішніх справ - щодо осіб, зазначених у пункті "в" статті 3 цього Закону.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 має 2 непогашені судимості, одна з яких за тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України), а інша за злочин пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів (ч.2 ст.309 КК України).
Відповідно до приписів, передбачений ст.11 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних речовин, психотропних засобів і прекурсорів та зловживання ними», відповідно з вимогами Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, - ОСОБА_6 належить до осіб, щодо яких встановлюється адміністративний нагляд.
Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року та дійшов вірного висновку про те, що є потреба у встановленні адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 , оскільки засуджений підпадає під коло осіб відносно яких встановлюється нагляд, та з огляду на дані особової справи, є достатні підстави для встановлення адміністративного нагляду.
Щодо доводів засудженого про те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною з мотивів самостійного виконання вироку Горохівського районного суду від 21.08.2013 року щодо нього за ч.2 ст.309 КК України, то такі твердження колегія суддів вважає хибними, оскільки відповідно до ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 20.02.2015 року, - на підставі ч.1 ст.71 КК України (приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком) остаточну міру покарання ОСОБА_6 визначено за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2014 року (ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України) та за вироком Горохівського районного суду Волинської області від 21.08.2013 року (ч.2 ст.309 КК України) у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років 10 /десять/ днів. Строк покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з 22.04.2012 року.
Жодних доказів спростування чинної ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 20.02.2015 року ОСОБА_6 не надано.
За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не має, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 3,4,5 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 р., ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2015 року, якою встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 /один/ рік із встановленням відповідних обмежень щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3