Справа № 369/7974/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1212/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 27.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
27 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
законних представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця села Мила, Києво-Святошинського району, Київської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік шість місяців.

Відповідно ст. 75 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю два роки та покладено обов`язки згідно з ст. 76 КК України.

Цивільний позов законного представника потерпілого позивача ОСОБА_7 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_11 до ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_7 матеріальної шкоду у розмірі 1062 (одна тисяча шістдесят дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки та моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, а всього 11062 (одинадцять тисяч шістдесят дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Держави процесуальні витрати на загальну суму 1719 (одна тисяча сімсот дев`ятнадцять) гривень.
Вироком вирішено питання про речові докази по справі.
Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за наступних обставин.

02.05.2015 близько 12 години 30 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкості приблизно 20 км/год по вул. Комарова, с. Мила Києво-Святошинського району Київської області, зі сторони с. Лісне, у напрямку с. Капітанівка.
Рухаючись у вказаному напрямку, поблизу будинку № 40 вул. Комарова, водій ОСОБА_9 порушуючи п.п. 1.5,2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, при виникненні небезпеки для руху малолітнього велосипедиста ОСОБА_11 , котрий керуючи дитячим велосипедом, виїхав з прибудинкової території будинку №40 вул. Комарова на проїзну частину, та рухався в зустрічному з ним напрямку, водій ОСОБА_9 не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду, та здійснив наїзд на ОСОБА_11 .
В результаті ДТП, малолітній велосипедист ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом діафізу лівої стегнової кістки на межі середньої і нижньої третин зі зміщенням відламків, котрий згідно висновку експерта №145/Д від 08.07.2015 відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його зрощення необхідно більше 21 дня.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує на те, що вирок суду першої інстанції необґрунтований та такий, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому просить його скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Мотивуючі свої вимоги зазначає, що вироком неправильно встановлено фактичні обставини справи. Окрім цього, обвинувачений зазначає, що в експертизах по справі не проаналізовано дій малолітнього ОСОБА_11 , який був учасником руху на дорозі і який повинен був виконувати правила ПДР таким же чином які інші водії (п.6.7. ПДР), в експертизах не проаналізовані можливості водія ОСОБА_9 , з урахуванням запаркованої вантажівки побачити і відреагувати на велосипедиста ОСОБА_11 , який виїхав на смугу руху його авто із-за вантажівки «Рено».

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни. Вказує, що суд першої інстанції прийняв законне та вмотивоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, законних представників потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_8 вважаючих апеляційні вимоги безпідставними, доводи прокурора, який вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, провіривши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що досудове слідство і судовий розгляд проведені неповно, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях є неспроможними.

Суд правильно, на підставі належних та допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 в порушенні правил дорожнього руху, які стали причиною дорожньо-транспортної пригоди під час якої потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що вирок постановлений на припущеннях є безпідставним.

Доводи ОСОБА_9 проте, що його вина ґрунтується на припущеннях , спростовується його частковим визнанням вини з показів якого встановлено, що він керував транспортним засобом і проїжджаючи повз вантажівки побачив на відстані 0,5 метри від своєї машини дитину на велосипеді, прийняв заходи для гальмування, але не зміг уникнути зіткнення.

З показів законного представника потерпілого ОСОБА_7 встановлено за яких обставин її син ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, які пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою.

В протоколі огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди та в фото таблиці до нього зафіксовано місце зіткнення транспортного засобу з велосипедом, напрямок руху транспортного засобу та велосипедиста, зафіксована дорожня обстановка після дорожньо-транспортної пригоди.

Винність обвинуваченого ОСОБА_9 найшла підтвердження висновками судово-автотехнічних експертиз, в яких зазначено про технічний стан автомобіля, велосипеда, за яких обставин відбулось зіткнення автомобіля і велосипеда, траєкторія їх руху, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були користуватися учасники дорожнього руху, вказано, що водій автомобіля марки ВАЗ 2109 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста шляхом застосування термінового гальмування в момент виникнення небезпеки для руху.

Вина ОСОБА_9 підтверджується й іншими доказами по справі, які узгоджуються між собою , відображають обставини за яких сталась дорожньо-транспортна пригода.

За наведеним суд, об`єктивно дав оцінку показам ОСОБА_9 про інший механізм дорожньо-транспортної пригоди визнавши їх безпідставними.

Не найшли ці доводи підтвердження і в апеляційній скарзі, а тому вона задоволенню не підлягає.

Міра покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначена відповідно до вимог ст. 65 КК України, є необхідно та достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовано суд вирішив і цивільний позов.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 - без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4