АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малгобек Республіки Інгушетії Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.1 ст.263 КК України, з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд необґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення. Зазначає, що обвинувальний акт містить всі дані, необхідні для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованих йому злочинів. При цьому, відомості, викладені у ст.91 КПК України, на які посилається суд, не є вимогою для формулювання обвинувачення. За таких обставин висновок суду про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України не відповідає фактичним обставинам провадження.
За результатами апеляційного перегляду просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Положення частини 4 статті 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт наряду з іншими відомостями повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За змістом обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується: у створенні на початку серпня 2015 року в місті Києві злочинної організації, до якої увійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності для отримання незаконного прибутку, а також керівництві такою організацією; у незаконному придбанні на початку серпня 2015 року в місті Києві вогнепальної зброї та бойових припасів, а також в незаконному носінні та зберіганні їх за адресою свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, вказівки на форму вини, мотив і мету вчинення кримінальних правопорушень та інших даних, необхідних для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочинів, за якими він обвинувачується.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту проводиться судовий розгляд.
Як правильно встановив суд першої інстанції, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення не містить даних, на підставі яких суд за результатами судового розгляду може вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в ньому наявні всі необхідні дані для вирішення питання про наявність в діях особи складу кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам провадження.
Крім цього, відсутність в обвинувальному акті сформульованого у відповідності до вимог закону обвинувачення фактично позбавляє ОСОБА_6 права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують та захищатись від висунутого обвинувачення в суді.
Оскільки рішення суду про повернення обвинувального акта є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3