Справа № 645/7960/15-к
Провадження № 1-кс/645/1028/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова, із скаргою на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, посилаючись на обставини викладені в скарзі.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 доводи скарги підтримав та пояснив, що суддя ОСОБА_5 прийняла заяву про перегляд заочного рішення суду із пропущенням встанвленного законом строку, вважав, що між суддею та відповідачем по справі існує змова.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, у зв`язку із тим, що звернення заявника було направлено для перевірки до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області. Крім того, зазначив, що заявником не було зазначено підстав, яке саме кримінальне правопорушення було вчинено та в компетенцію прокуратури району не входить проведення досудового слідства щодо суддів.
Суд, вислухавши заявника, прокурора, вивчивши матеріали скарги, вважає, що вказана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.. 303 ч. 1 КПК України - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Згідно ст.. 306 КПК України -скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Згідно ст..307 КПК України - за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Згідно скарги заявника вбачається, що він звернувся до прокурора Фрунзенського району м.Харкова із повідомленням про кримінальне правопорушення, де зазначив, що ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова ОСОБА_5 від 03.08.2015 року по справі № 645/2329/15 постановлено прийняти заяву ПАО «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.06.2015 року за позовом ОСОБА_4 до ПАО «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» «Про захист прав споживачів та стягнення грошової суми» та призначено судовий розгляд на 17.08.2015 року. Вважав дану ухвалу незаконною та необґрунтованою так, як суддя своєю ухвалою без законних підстав поновила відповідачу ПАО «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» пропущений без поважних причин строк для перегляду заочного рішення, чим порушила його право на справедливий суд.
Згідно відповіді заступника прокурора Фрунзенського району м.Харкова від 28.08.2015 року, вбачається, що на адресу заявника була надіслана відповідь, якою повідомлено про направлення за належністю його заяви на адресу начальника Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області для перевірки доводів заявника та про повідомлення про результати перевірки заявника.
Згідно висновку ДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 01.09.2015 року вбачається, що перевірки було припиннено, а заявнику було роз"яснено, куди звертатись з приводу скарг на працівників суду.
Згідно Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначено, що положення ч. 1 ст. 214 КПК України 2012 р. зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Зокрема, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що "недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом". Відповідно до положення ч. 1 ст. 126 Конституції України зміст недоторканності суддів як умови виконання ними професійних обов`язків не обмежується визначеною у ч. 3 цієї статті гарантією, згідно з якою суддя не може бути без згоди Верховної Ради України затриманий чи заарештований до винесення обвинувального вироку судом.
Разом з тим відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України.
Крім того, Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам ВС МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно з Інструкцією № 1050 і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Щодо висловлень правових позицій щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно суддів за заявами громадян, які не погоджуються з прийнятими процесуальними рішеннями при розгляді справ за їх участю у КПК України 2012 р., Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що: запроваджено процедуру в ст. 214 КПК України, згідно з якою внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування, в тому числі щодо судді, може слідчий і прокурор, а не Генеральний прокурор України або його заступник, як це було до внесених Законом (№ 4652-VI) змін, такі зміни призвели до зниження рівня гарантій недоторканості і незалежності суддів, встановлених законами.
Такий висновок випливає з Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус суддів" (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 р. № 19-рп/2004, згідно з яким "не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів" (п. 4.1).
На підставі викладеного, заслухавши прокурора, заявника та вивчивши матеріали скарги, суд вважає, що за викладених обставин, скарга не підлягає задоволенню, так як скарга не містять ознаки кримінального правопорушення, а оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 303-307 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відмовити.
Провадження по скарзі закрити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1