АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-97а/2011 р. Головуючий 1 інстанції: Шабельников С.К.
Категорія: запобіжний захід Доповідач: Колтунова А.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Колтунової А.І.,

суддів: Олефір Н.О., Глініна Б.В.,

за участю прокурора Калашника В.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляціями ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1 на постанову Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2011 року про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою задоволено подання слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та відмовлено у задоволенні скарги

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не працюючого, який мешкає за адресою: с.Комсомольський Зміївського району Харківської області, вул. Циолковського, б. 24 кв.101, раніше засудженого: вироком Зміївського районного суду Харківської області від 05 лютого 1997 року за ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 140 КК України, із застосуванням ст.ст. 42, 45 до трьох років позбавлення волі з випробуванням на три роки; вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 14 квітня 1998 року за ч.2 ст. 206, ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 215-3 КК України до чотирьох років позбавлення волі; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 10 липня 2003 року за ч.2 ст. 215-3, ст. 44 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 березня 2007 року звільнений умовно-достроково на три місяці 19 днів, в силу ст. 89 КК України судимості не зняті і не погашені,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України,

на дії слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3. з приводу його незаконного затримання.

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він 25 грудня 2010 року, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись у будинку ОСОБА_4 на території дитячого оздоровчого табору «Чайка» Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, під час вживання алкогольних напоїв разом із іншими особами, грубо порушуючи громадський порядок, висловлюючись нецензурною лайкою, навмисно, із хуліганських мотивів, намагався нанести удар горілчаною пляшкою ОСОБА_5, від чого звязалася бійка за участю ОСОБА_6, в ході якої ОСОБА_2 навмисно вкусив ОСОБА_6 за ніс та праве плече і таким чином спричинив останньому легкі тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_2 навмисно, із значною силою завдав ОСОБА_7 один удар металевою кочергою по правій кисті руки, а також вкусив за ліве плече, чим спричинив останньому легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з матеріалами за поданням слідчого, 26 січня 2011 року у відношенні ОСОБА_2 порушені кримінальні справи №7911005 та №79110005 Д-1 за ознаками складів злочинів, передбачених ч.1 ст. 122 КК України та ч.3 ст. 296 КК України відповідно, після чого вказані кримінальні справи були обєднані в одне провадження.

12 лютого 2011 року ОСОБА_2 затриманий в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів.

15 лютого 2011 року ОСОБА_2 було предявлено обвинувачення за вищевказаними статтями Кримінального Кодексу України і того ж дня слідчий звернувся до суду із поданням про обрання у відношенні ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановою Зміївського районного суду Харківської області від 15 лютого 2011 року строк тримання під вартою ОСОБА_2 в ІТЗ Зміївського РВ УМВС України в Харківській області продовжений до шести діб для зясування повних даних про особу ОСОБА_2, отримання медичних довідок щодо стану здоровя та інших.

Постановою суду першої інстанції від 18 лютого 2011 року подання слідчого задоволено і у відношенні ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тією ж постановою скарга обвинуваченого ОСОБА_2 на дії слідчого з приводу незаконного, як на його думку, затримання відмовлено і затримання в порядку ст. 115 КПК України визнано законним (судова справа а.с. 62-64).

В апеляції як адвокат ОСОБА_1, захисник обвинуваченого ОСОБА_2, так і сам ОСОБА_2, просять скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну і обрати у відношенні його запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Свої доводи захисник та обвинувачений обґрунтовуть тим, що мотивування суду про тяжкість вчиненого ОСОБА_2 злочину безпідставна, оскільки не встановлено фактів про спробу обвинуваченим ухилитися від органів досудового слідства і суду, а також перешкодити встановленню істини по справі; про негативну поведінку ОСОБА_2; не прийняті до уваги в повному обсязі обставини справи, а також дані про стан здоровя ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримав апеляції, думку прокурора, який вважав постанову суду законною та обґрунтованою, слідчого Цибка А.В., перевіривши матеріали за поданням, матеріали кримінальної справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді подання слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_2, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив передбачені вимогами ст. ст. 148-150, 155 КПК України обставини і прийшов до обґрунтованого висновку про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Положеннями ст. 148 КПК України передбачено, що , запобіжний захід, зокрема взяття під варту, застосовується з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від дізнання, слідства чи суду, перешкодити встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 155 КК України, взяття під варту як запобіжний захід застосовується у справах про злочини, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_2 обвинувачується за ч. 1 ст. 122, ч.3 ст. 296 КК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, судом першої інстанції в достатній мірі були враховані дані про особу ОСОБА_2, який не працює, неодноразово був засуджений за вчинення умисних злочинів, звільнився з місць позбавлення волі у 2007 році умовно-достроково і на шлях виправлення не став, продовжує злочинну діяльність.

Доводи апелянтів про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту судом першої інстанції не був врахований стан здоровя ОСОБА_2 спростовується наявною у матеріалах справи медичною документацію щодо перебування ОСОБА_2 на лікуванні лікаря-невропатолога з приводу закритої черепно-мозкової травми, про загальний стан його здоровя.

Проте, даних про неможливість ОСОБА_2 за станом здоров»я перебувати під вартою в умовах ізолятору тимчасового тримання під вартою, а також і слідчого ізолятору, на час досудового слідства надано не було (кримінальна справа а.с. 44-46, 106-107, 127-132, 139, 140-146) .

Не представлено таких даних і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім того, наявність нових доказів про неможливість за станом здоровя ОСОБА_2 перебувати під вартою в слідчому ізоляторі, не позбавляють можливості обвинуваченого чи його захисника ставити питання перед органами досудового слідства про зміну ОСОБА_2 запобіжного заходу у встановленому законом порядку.

За таких обставин колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що сукупність даних про особу обвинуваченого надають можливість припустити, що ОСОБА_2 може ухилитися від слідства і суду, перешкодити виконанню процесуальних рішень, звязку з чим у суду першої інстанції були правові підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Не є правовими підставами для скасування постанову суду першої інстанції й доводи апеляцій про те, що дії ОСОБА_2 невірно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 та ч.3 ст. 296 КК України, оскільки на даній стадії процесу правильність кваліфікації дій обвинуваченого не перевіряється. Цим обставинам може бути дана оцінка під час досудового та судового слідства.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції не було представлено достовірних даних про незаконність затримання ОСОБА_2, у звязку з чим не встановлено правових підстав для скасування постанови суду й у вказаній частині.

Доводи ОСОБА_2 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції в його присутності колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності з вимогами ст. ст. 165-2, 349, 351, 358, 360 КПК України по даній категорії справ передбачені скорочені строки їх розгляду, виклик обвинувачених в судове засідання апеляційної інстанції не є обовязковим.

В суді апеляційної інстанції приймає участь захисник обвинуваченого ОСОБА_2.

У звязку з чим, перевіряючи рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції керується наявними у справі даними, достатніми, як на думку колегії суддів, для прийняття рішення по суті апеляцій.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства, що можуть бути підставами для скасування постанови суду, судом першої інстанції допущено не було.

За таких обставин колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 та апеляцію обвинуваченого ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2011 року у відношенні ОСОБА_2 залишити без зміни.

Головуючий

Судді: