АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/53/16-к Номер провадження 11-сс/786/34/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7

в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 22 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника СВ Шишацького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 про обрання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Науменки , Шишацького району, Полтавської області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, працюючого фуражиром МТФ №1 ВП «Золота Гора» ТОВ АФ «ім. Довженка», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Як вбачається із наданих апеляційному суду матеріалів, заступник начальника СВ Шишацького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може вчиняти нові злочини та переховуватись від слідства та суду. Застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не можуть запобігти переліченим ризикам.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 19 січня 2016 року о 13 год. 00 хв. по АДРЕСА_1 на ґрунті ревнощів, в ході сварки, що переросла в бійку діючи з прямим умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, штовхнув ОСОБА_10 на підлогу, після чого наніс сокирою два удари по голові в лобну область над лівою бровою, в результаті чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток черепа, тупої травми голови, які спричинили крововилив у мозок від чого ОСОБА_10 помер.

За даним фактом 21 січня 2016 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

22 січня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 22 січня 2016 року клопотання слідчого було задоволено, та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Приймаючи дане рішення, слідчий суддя вказав, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, доведено наявність вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, що вказані у клопотанні.

Не погодившись з постановленою ухвалою захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що в порушенні ст. 178 КК України слідчий суддя не переконався у наявності фактичних підстав для притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.

Так, судом не було надано належну оцінку показам підозрюваного ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 наданих під час судового засідання в яких вони вказували, що в діях ОСОБА_8 була необхідна оборона, оскільки потерпілий ОСОБА_10 кинувся на підозрюваного з сокирою, а ОСОБА_8 захищаючись відштовхнув його, від чого останній впав обличчям на підлогу та отримав перелом кісток черепу та тупу травму голову.

Крім того відповідно до лікарського свідоцтва № 25 від 22.01.2016 року смерть ОСОБА_10 наступила від крововиливу в мозок. В висновку судово-медичного експерта не міститься відомостей про наявність на тілі потерпілого слідів від удару гострого предмету (зокрема сокири).

Крім того при винесенні ухвали слідчим суддею не було враховано, що останній раніше не судимий, співпрацює зі слідством, сприяє розкриттю злочину, має постійне місце проживання, згідно довідки Великобузівської сільської ради від 22.01,2016 року позитивно характеризується, має постійне місце роботи (працює фуражиром МТФ №1 ВП «Золота гора» TOB «АФ ім. Довженка»), має велике підсобне господарство, має сталі соціальні зв`язки, що унеможливлює кримінальну поведінку підозрюваного. Крім того, підсобне господарство веде самостійно, оскільки жінка підозрюваного ОСОБА_8 , постійно зловживає спиртними напоями та не забезпечує належного утриманий худоби.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з мотивів наведених у ній, прокурора та слідчого, які вважають, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що вимоги кримінального процесуального закону слідчий суддя суду першої інстанції дотримався, перевірив відповідність поданого клопотання про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також прийняв до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів та обставини, які мають бути враховані при її обранні, дійшовши вірного висновку про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Доводи сторони захисту про те, що прокурором не доведено обґрунтованість підозри, є безпідставними.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати незалежного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Ці факти чи інформація вона не повинна бути такою конкретною, як при розгляді справи по суті.
У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Мurrау v United Kingdom), 143110/88, 28 жовтня 1994 року ЄСПЛ вказав факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. підозри.
Сам підозрюваний ОСОБА_8 не заперечував про факт сварки, яка перерослі у бійку з потерпілим та заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому.
Тому, слідчий суддя правильно зазначив що, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та докладно навів в ухвалі доказів цієї підозри.
Слідчим суддею також належно досліджено клопотання та матеріали кримінального провадження, встановлено всі фактичні обставини справи, та зроблено правильний висновок про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні, не буде достатнім для запобігання ризикам визначеним у клопотанні та не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні.
При цьому було враховано, що у разі визнання його ОСОБА_8 винним, підозрюваному загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому є достатні підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Посилання захисника на наявність у підозрюваного постійного місця проживання, постійного постійне місця роботи (працює фуражиром МТФ №1 ВП «Золота гора» TOB «АФ ім. Довженка»), позитивної характеристики, як на підставу для застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не спростовує висновків суду про необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ці обставини не можуть в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку.

З матеріалів справи встановлено, що міцних соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_8 не має.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення у сукупності із ризиком переховування від органів досудового слідства та/або суду через суворість покарання та зважаючи на відсутність міцних соціальних зв`язків у місці проживання, є виправданим для застосування до підозрюваного тримання під вартою на даній стадії кримінального провадження, адже особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не можуть виключати можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказане узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що була неодноразово викладена, зокрема, у справі Томазі проти Франції, 27 серпня 1992 року, «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia), 7064/05, 1 червня 2006 року, «Лабіта проти Італії» (Labita v Italy), 26772/95, 6 квітня 2000 року, де Суд зазначив, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування у сукупності із іншими даними, які можуть її підтвердити або спростувати, і може бути обґрунтованою на початку розслідування.

Окрім цього , слідчий суддя обгрунтовано взяв до уваги ризик, як можливість підозрюваного ОСОБА_8 вплинути на свідчення свідка ОСОБА_11 , яка є його дружиною, і які проживають разом з ним в одному приміщенні.

З усталеної практики Європейського Суду з прав людини, а саме його рішення Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року в якій Суд визнав, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може бути на початку цієї справи, але з часом цей ризик зменшується або взагалі може зникнути.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та зміни щодо підозрюваного запобіжного заходу, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 22 січня 2016 року про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4