ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1347/14-к
Провадження № 1-кс/210/299/14
"06" травня 2014 р.
Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання та додані до клопотання матеріали надані старшим слідчим СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майором міліції ОСОБА_4 і погоджене прокурором прокуратури Дзержинського району міста Кривого Рогу ОСОБА_3 винесене в кримінальному провадженні №0000126 від 18.01.2014р. про здійснення тимчасового доступу до речей і документів,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулась до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу з клопотанням, погоджене прокурором прокуратури Дзержинського району міста Кривого Рогу ОСОБА_3 про здійснення тимчасового доступу до речей і документів.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначив, що 17.01.2014, о 20.35 годині, до чергової частини Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області по телефону надійшло повідомлення від швидкої допомоги про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинені тілесні ушкодження, а саме ЗЧМТ, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, ЗТГК, забій грудної клітини, закрита травма черевної порожнини, струс головного мозку, параорбітальна гематома справа, отогематома зліва, вогнепальне поранення лівої гомілки, гіповолемічний шок 2 ступені, в наслідок яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 18.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В ході досудового слідства при проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що власником приміщення за адресою АДРЕСА_1 де було вчинено злочин, являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Вірменії, м. Єреван, раніше судимий за ст.ст. 190 ч.4, 296 ч.4, 205ч.2, 263ч.1, 358 ч.2, 212ч.2, 209 ч.1 КК України, зареєстрований: АДРЕСА_2 , а барменом в зазначеному закладі працювала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає АДРЕСА_3 , котра використовує мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , опитаний ОСОБА_8 , пояснив що приймав безпосередню участь в зазначеному конфлікті, та використовує мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_2 ;

В ході проведення заходів, направлених на розкриття даного злочину співробітниками ВКР Криворізького МУ встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 можуть бути причетними до скоєння зазначеного злочину, з якими за допомогою мобільного телефону могла зв`язуватись бармен ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котра використовує мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 .

Клопотання обгрунтоване тим, що встановлення причетності вказаних осіб до скоєння зазначеного кримінального правопорушення можливе лише шляхом опрацювання інформації про зв`язок, телекомунікаційні послуги, їх тривалість, зміст, маршрути передавання, дислокацію абонента в мережі базових станцій оператору мобільного (рухомого) зв`язку під час здійснення з`єднань тощо, яка перебуває у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Крім того, у клопотанні слідчий посилався на те, що під час досудового розслідування здобутих доказів недостатньо для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а відомості про злочин та осіб, які його вчинили, неможливо здобути в інший спосіб, з метою отримання фактичних даних про причетність гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, встановлення інших учасників, знарядь вчинення злочину, попередження інших тяжких злочинів, окрім того не виключається можливість, що правопорушники, які вчинили вказане кримінальне правопорушення, могли користуватися мобільним зв`язком, як до його скоєння, в момент, так і після скоєння злочину, у зв`язку з цим виникла необхідність у наданні тимчасового доступу до документів про вхідні та вихідні дзвінки, вхідні та вихідні SMS, тривалість з`єднань абонентів мобільного зв`язку SIM НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; (номерний ресурс належить ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), в період часу з 15.01.2014 року по 01.05.2014р., із зазначенням IMEI терміналу та ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходили на зв`язок абоненти, надати інформацію про співрозмовників абонентів SIM НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; абонентів мобільного зв`язку та їх з`єднання, які спілкуються з абонентами SIM НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; в період часу з 15.01.2014 року по 01.05.2014р., із зазначенням IMEI терміналу та ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходили на зв`язок абоненти, з датою, часом, тривалістю та типом з`єднань, з можливістю вилучення зазначених відомостей у КФ ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , у письмовому та електронному вигляді, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин злочину та встановлення осіб, які його вчинили.

Виходячи з того, що для з`ясування всіх обставин кримінального провадження необхідна інформація, яка знаходиться у операторів телекомунікації, про зв`язки абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту маршрутів передавання, і яка відповідно до п.7 ч.1 ст.162 УПК України відноситься до такої, що охороняється законом.

До клопотання у якості доказів, що його обґрунтовують, надано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 0000126 від 18.01.2014 року, матеріали кримінального провадження.

Вважаю, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України). Згідно зі ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Статтею 159 та п.7 ч.1 162 КПК передбачено такий захід забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у операторів та провайдерів телекомунікації та містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість , зміст (вихідні чи вхідні з`єднання). Наведені норми передбачають отримання слідчим, прокурором інформації про зв`язок, що відбувся в минулому, у тому числі про місцезнаходження радіоелектронного засобу у певний день та час.

Пункт 7 частини 1 статті 162 КПК України встановлює що інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо належить до охоронюваної законом таємниці.

Вирішуючи поставлене слідчим питання враховую, що розслідується злочин скоєний в умовах неочевидності (злочин наявний, проте відсутні особи, які підозрюються у причетності до його вчинення), та слідчим подано клопотання про надання тимчасового доступу до інформації, що містить охоронювану законом таємницю щодо всіх абонентів, які є співрозмовниками ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та вірогідних місцях їх перебування до та після злочину, у відповідний час, що передбачає втручання у права та свободи невизначеного кола осіб.

При цьому враховую, що у клопотанні йдеться про невизначену кількість співрозмовників, які цікавить слідство.

Зі змісту пункту 18 статті 3 КПК України вбачається, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК така інформація віднесена до охоронюваної законом таємниці.

Стаття 15 КПК України встановлює, що під час кримінального провадження кожному гарантується невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя.

Стаття 8 Конвенції від 04.11.1950 року № ETS N 005 "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року "Справа "Курочкін проти України" висловлено наступну позицію: п. 43. Втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 статті 8, а також не є "необхідним у демократичному суспільстві" для досягнення такої цілі чи цілей (див. рішення від 7 серпня 1996 р. у справі "Йогансен проти Норвегії", Reports 1996-III, с. 1001 - 1002, п. 52). Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (див., наприклад, згадане вище рішення у справі "Кутцнер проти Німеччини", п. 60, та рішення від 18 грудня 2008 р. у справі "Савіни проти України", заява N 39948/06, п. 47).

Отримання інформації про трафіки всіх осіб, що могли спілкуватись з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у період з 15.01.2014р. по 01.05.2014р., є втручанням у право невизначеного, та очевидно значного, кола осіб, на повагу до приватного і сімейного життя гарантованого ст. 8 Конвенції та гарантії невтручання у приватне життя встановлені ст. 15 КПК України.

Пункт 2 та 3 частини 3 статті 132 КПК України встановлює, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За таких обставин приходжу до переконання, що стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи невизначеного кола осіб, про який ідеться в клопотанні слідчого, крім того, не представлено переконливих доводів щодо того, що взагалі, за результатами доступу до такої інформації, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотання, отже клопотання належить відхилити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", ст. 15, 132, 159 166 КПК України -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до інформації про зв`язок кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг, у період часу з 15.01.2014 року по 01.05.2014р. за абонентськими номерами №НОМЕР_1 , НОМЕР_2 що перебувають у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » - відмовити в поввному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає, між тим, відповідно до ст. 309 КПК України, може бути оскаржена протягом 5 днів з моменту її отримання в разі надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутністю яких фізична особа підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність.

Суддя: ОСОБА_1