Зборівський районний суд Тернопільської області
П О С Т А Н О В А

Іменем України справа № 1-65/2010

16 липня 2010 року

Зборівський районний суд Тернопільської області.

в складі головуючого суду судді Снігурського В. В.

при секретарі Куриляк О. Г.,

з участю: прокурора Гулкевича Ю. Д., підсудної ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Зборівського районного суду справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки села Гукалівці Зборівського району Тернопільської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, на утриманні малолітня дитина, раніше не судима , -

у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

підсудна ОСОБА_1, обіймаючи в посаду Гукалівського сільського голови у селі Гукалівці Зборівського району Тернопільської області, будучи державним службовцем та службовою особою, умисно, діючи в своїх інтересах, порушуючи вимоги п.4 постанови Кабінету Міністрів України №2288 від 13 грудня 1999 року „Про упорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевог самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів, упродовж 2002 2005 років, незаконно, без прийняття рішень на сесіях сільської ради оформила нарахування та виплату собі надбавок, премій та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових умов та шляхом зловживання своїм службовим становищем заволоділа коштами в сумі 1671 грн. 30 коп., завдавши бюджету Гукалівської сільської ради на зазначену суму.

Крім цього ОСОБА_1, обіймаючи в посаду Гукалівського сільського голови у селі Гукалівці Зборівського району Тернопільської області, будучи державним службовцем та службовою особою, умисно, діючи всупереч інтересам держави та територіальної громади сіл Гукалівці та Лопушани Зборівського району Тернопільської області, порушуючи вимоги ст.118 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», впродовж 2002 2008 років, незаконно, без прийняття рішень на сесіях сільської ради, склала та видала завідомо неправдиві документи, а саме: рішення Гукалівської сільської ради №б/н від 14 січня 2002 року про передачу земельних діялнок у приватну власність для обслуговування житлових і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2, загальною площею 0,5 га; рішення Гукалівської сільської ради №41 від 26 квітня 2007 року про передачу земельних діялнок у приватну власність для обслуговування житлових і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3, загальною площею 1,026 га; рішення Гукалівської сільської ради №41 від 26 квітня 2007 року про передачу земельних діялнок у приватну власність для обслуговування житлових і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4, загальною площею 0,212 га. На підставі даних рішень ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 незаконно одержали державні акти на право власності на земельні ділянки, загальною площею 1,738 га.

Допитана ОСОБА_1 вину визнала повністю та надала показання про те, що вона, обіймаючи в посаду Гукалівського сільського голови, упродовж 2003 2005 років давала усні вказівки бухгалтеру сільської ради ОСОБА_5 про нарахування їй надбавок до заробітної плати, премій та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових умов, питання про виплату їй цих коштів на розгляд сесії сільської ради не виновила.

Також ОСОБА_1 надала показання, що їй була відома передбачена законом процедура отримання громадянами у власність земельних ділянок в межах норм безоплатної приватизації. Однак при зверненні до неї ОСОБА_2 у 2002 році, ОСОБА_3 та ОСОБА_4у 2007 році, вона видала рішення про приватизацію землі без їх заяв та без рішень сесії сільської ради, так добре знала цих людей, вони постійно проживають на території сільської ради та вона знала, якими земельними ділянками ті користуються. Ніякої вигоди для себе з цього вона не мала.

ОСОБА_1 у вчиненому розкаялася та надав заяву, згідно якої просить звільнити її від кримінальної відповідальності по амністії, так як у неї на утриманні неповнолітня дитина син ОСОБА_6, 1999 р

Інші докази не досліджувалися під час судового розгляду на підставі ст.299 КПК України, оскільки підсудна не заперечувала та не оспорювала фактичних обставин справи та розміру заподіяної шкоди і її показання повністю узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Підходячи до кваліфікації дій підсудної, суд вважає, що її дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.191 КК України, тобто заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ч.1 ст.366 КК України службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.

Злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_1 є умисними, за які законом передбачено покарання, менш суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше пяти років, вчинені нею протягом 2003 2007 років.

ОСОБА_7 раніше не судима (т1,а.с.46; т.2,а.с.110), по місцю проживання характеризується позитивно (т1,а.с.38; т.2,а.с.117), на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває (т1,а.с.33; т.2,а.с.112).

Згідно ст.6 Закону України Про амністію від 12 грудня 2008 (далі Закон), який набрав чинності 26 грудня 2008 року, підлягають звільненню від кримінальної відповідальності особи, які підпадають під дію статті 1 цього Закону, кримінальні справи стосовно яких перебувають у провадженні органів дізнання, досудового слідства чи суду, але не розглянуті судами або розглянуті, але вироки не набрали законної сили, про злочини, вчинені до набрання чинності цим Законом.

В силу п. в ст.1 Закону, підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей віком до 18-ти років.

ОСОБА_1 має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.39), який знаходиться на її утриманні і який є малолітнім.

Враховуючи вказані вище обставини, а також думку прокурора, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.44 КК України, а кримінальна справа підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст. 6 КПК України.

Керуючись ст.44 КК України, п.4 ч.1 ст.6, п.5 КПК України, п.«в» ст.1, ст.6,8,9,12 Закону України Про амністію від від 12 грудня 2008 року, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності згідно п.в ст.1, ст.6 Закону України Про амністію від 12 грудня 2008 року.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України закрити.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_1 підписку про невиїзд з постійного місця проживання скасувати після набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Зборівський районний суд протягом 7 діб.

Суддя підпис З оригіналом згідно:

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_8