н/п 1-кп/640/546/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.286 КК України, -
27.08.2015 р. до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 27.07.2014 приблизно о 17 год. 25 хв. він, керуючи автомобілем ВАЗ 111740 ЗНГ н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , приїхав до вул. Гоголя у м. Харкова. ОСОБА_8 був припаркований вищевказаний автомобіль напроти будинку №11 по вул. Гоголя, таким чином, що передньою частиною він був направлений до вул. Скрипника, а задньою - до пров. Театрального, ОСОБА_9 зачинив автомобіль та пішов. Пізніше автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ н.з. НОМЕР_1 самовільно зрушив з місця паркування по проїжджій частині в напрямку пров. Театрального. По ходу свого руху автомобіль скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 завдавши їй тілесні ушкодження. Згідно висновку № 580/15 від 24.07.2015 НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, у ОСОБА_11 вбачається невідповідність вимогам п.п. 15.7, 15.12 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
ОСОБА_8 були порушені наступні пункти Правил дорожнього руху України: п.15.7 - «На спусках і підйомах, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, транспортні засоби необхідно ставити під кутом до краю проїзної частини так, щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху і виключити можливість для самовільного руху цих засобів»; п. 15.12 - «Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним».
В результаті ДТП ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 2677ая/14 від 02.09.2014, заподіяні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закрита тупа травма лівого гомілковостопного суглоба, що супроводжується розтягуванням зв`язок капсульно-зв`язкового апарату лівого гомілковостопного суглоба, обширним крововиливом, осадненнням і вираженої набряком м`яких тканин в області лівого гомілковостопного суглоба, хворобливістю і зниженням функції лівого гомілковостопного суглоба.
Дії ОСОБА_11 органом слідства кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Суд ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, в тому числі, має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Вказані вимоги ст.291 КПК України орган досудового розслідування не виконані.
При розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим слід ретельно з`ясовувати, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, що узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».
В обвинувальному акті не вказано, з яких причин автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ н.з. НОМЕР_1 «самовільний зрушив з місця паркування», яке відношення до цього має ОСОБА_6 та в чому полягало порушення правил безпеки дорожнього руху з боку ОСОБА_6 , тобто які дії він у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України був повинен виконати і не виконав.
Також в обвинувальному акті не зазначається в чому виявилось порушення з боку ОСОБА_6 п.15.7; п.15.12. Правил дорожнього руху України, порушення яких згідно обвинувального акту інкримінуються ОСОБА_6 та чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, враховуючи, що згідно обвинувального акту «пізніше автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ н.з. НОМЕР_1 самовільно зрушив з місця паркування».
В обвинувальному акті не вказано також час, коли автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ н.з. НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
Таким чином, в обвинувальному акті не зазначено час скоєння кримінального правопорушення, що, в тому числі, не дає можливості встановити, скільки часу автомобіль залишався припаркованим до початку «самовільного руху», що має значення для встановлення причин початку цього руху.
Згідно ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Підозрюваний, обвинувачений має право на захист, яке полягає у надані йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, що передбачено ст.20 КПК України.
У відповідності до ст.277 КПК України повідомлення про підозру має містити наряду з іншими такі відомості: зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення повинна відповідати змісту підозри та стислому викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.
Відсутність в повідомлення про підозру та обвинувальному акті вище перелічених обставин, які характеризують об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є порушенням права ОСОБА_6 на захист, що є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, враховуючи вимоги ст.7 КПК України щодо загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, в тому числі, має містити такі відомості: анкетні відомості обвинуваченого.
Проте, в ході досудового розслідування не встановлено, чи був ОСОБА_6 раніше судимий, враховуючи, що 28.04.1994 р. ОСОБА_6 притягався до кримінальної відповідальності за ст.102 КК України по кримінальній справі №2934004, а наслідки розгляду цієї кримінальної справи орган слідства не з`ясував.
Оскільки в ході досудового розслідування порушено право ОСОБА_6 на захист, йому пред`явлено не конкретне обвинувачення, обвинувальний акт та додані до нього матеріалами, не відповідають вимогам, встановленим нормами КПК України, обвинувальний акт у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 91, 214, 217, 291, 314 КПК України, суд,
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 .