Справа №162/1263/15-к
Номер провадження 1-кп/162/40/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_6 15 травня 2015 року приблизно о 19 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки „Mercedes-Benz 500SE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Р-14 сполученням Луцьк-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ, рухаючись ним в напрямку с. Дольськ Любешівського району, в с. Любязь по вул. Перемоги Любешівського району неподалік будинку № 25, допустив грубу необережність, а саме неуважно стежив за дорожньою обстановкою, не був особливо уважним до малолітнього пішохода, який знаходився на обочині, передбачаючи можливість його раптової появи на проїзній частині дороги, не вибрав безпечну швидкість руху транспортного засобу і рухався зі швидкістю 70-80 км/год в населеному пункті, де дозволено рухатись зі швидкістю не більше 60 км/год, та при виникненні небезпеки для його руху раптової появи на проїзній частині малолітнього ОСОБА_8 , котрий перебігав проїзну частину дороги Р-14 справа наліво по ходу його руху, вжив заходи для зменшення швидкості, зміни напрямку руху автомобіля, які були неефективні через перевищення ним дозволеної швидкості руху, внаслідок чого допустив наїзд на малолітнього ОСОБА_9 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 28 від 22 червня 2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалося зламом кісток основи та склепіння черепа, забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, які в даному випадку стали причиною смерті потерпілого.
В прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
- п. 1.7. Водії ... зобовязані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти...;
- п. 2.3. (б) Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу... ;
- 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.;
- 12.9 (б) Водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4... .
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, в судовому засіданні дали показання про те, що їм не відомо про фактичні обставини справи, оскільки на місці дорожньо-транспортної пригоди, зокрема в момент її скоєння, вони не були, про обставини їм відомо лише зі слів обвинуваченого та очевидця. Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала, що в період скоєння ДТП її малолітній син ОСОБА_9 перебував без належного догляду з її сторони, на певний період часу залишила його під наглядом десятирічного сина. Не заперечували, що матеріальну шкоду ОСОБА_6 відшкодував повністю, намагався частково відшкодувати і моральну шкоду, однак сума пропозиції була надто малою, тому просить задовольнити поданий цивільний позов та стягнути з обвинуваченого завдану моральну шкоду в сумі 500000 гривень з врахуванням сплачених під час судового розгляду грошей. Щодо міри покарання, то, кожен зокрема, наполягають на найсуворішому покаранні обвинуваченого з позбавленням його права керування транспортними засобами.
Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, винуватість його у вчиненні злочину доводиться також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_10 показав, що 15 травня 2015 року приблизно о 19 год. перебував в автомобілі марки „Mercedes-Benz 500SE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в напрямку с. Дольськ Любешівського району, коли по вул. Перемоги в с. Любязь Любешівського району ОСОБА_6 здійснив наїзд на малолітнього ОСОБА_9 . Вказав, що погодні умови були складними, йшов дощ, дорожнє покриття було мокрим та слизьким, а тому коли ОСОБА_9 раптово вибіг на проїжджу частину дороги ОСОБА_6 різко гальмував, різко змінив напрямок руху справа наліво, однак наїзду не уникнув. Дитину від удару різко відкинуло вліво, а автомобіль злетів у кювет вправо. Доповнив, що ОСОБА_6 намагався надати дитині допомогу, просив викликати швидку медичну допомогу та повідомити міліцію про ДТП. Вказав, що мати дитини ОСОБА_4 на місце ДТП підійшла пізніше.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_11 показав, що 15 травня 2015 року приблизно о 19 год. перебував неподалік вул. Перемоги в с. Любязь Любешівського району, де чув звук від ДТП, після чого відразу прибіг на місце ДТП, де бачив її наслідки, а саме бачив як малолітній ОСОБА_9 лежав на обочині, ОСОБА_6 перевіряв у нього пульс та надавав йому допомогу, а ОСОБА_10 викликав карету швидкої медичної допомоги та повідомляв про ДТП міліцію, після цього прийшла мати ОСОБА_9 .
Крім того, винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, доведена письмовими доказами, дослідженими під час судового провадження:
-протоколом огляду місця ДТП зі схемою та фото таблицями до нього;
-висновком № 7738 від 20.07.2015 року судової автотехнічної експертизи, відповідно до якого водій автомобіля марки „Mercedes-Benz 500SE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4. та 12.3. ПДР України, а саме: рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год, а в момент виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При дотриманні водієм автомобіля марки „Mercedes-Benz 500SE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимог ПДР України, а саме, при рухові з дозволеною швидкістю, з технічної точки зору, пішохід ОСОБА_9 встигав би покинути смугу руху автомобіля марки „Mercedes-Benz 500SE, і наїзду могло б не бути;
-висновком судово-медичного експерта № 28 від 22.06.2015 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді зламу кісток основи і склепіння черепа, забою головного мозку із крововиливами під оболонки, крововиливу в мякі тканини голови, забійної рани голови, садна обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, тулуба, крововиливів в середостіння, міжреберні мязи, навколо ниркову клітковину, забою легень, крововиливів в корені, закритого зламу кісток лівого стегна. Комплекс даних тілесних ушкоджень виник внаслідок контакту потерпілого із тупими твердими предметами та різкого струсу тіла, якими могли бути виступаючі допереду деталі автомобіля в напрямку справа-наліво, при цьому ліва нога знаходилась попереду (пішохід рухався) із подальшим падінням на дорожнє покриття та ковзанням по ньому. Причиною смерті ОСОБА_9 є відкрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась зламом кісток основи та склепіння черепа, забоєм головного мозку із крововиливами під оболонки, на що вказує характерна патоморфологічна картина виявлена при дослідженні;
-протоколом проведення слідчого експеримента від 11.06.2015 року з участю свідка ОСОБА_10 .
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння ОСОБА_6 на момент скоєння ДТП в стані алкогольного спяніння не перебував.
Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена під час судового розгляду повністю, обвинувачений ОСОБА_6 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує наслідки, що настали, та ставлення винного до вчиненого злочину, його поведінку після вчинення злочину. Крім того, відповідно до вимог п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року N 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Тому суд враховує поведінку ОСОБА_6 безпосередньо після ДТП та вподальшому, а саме намагання надати допомогу потерпілому, вжити заходів для виклику карети швидкої медичної допомоги, повне відшкодування майнової шкоди та намагання відшкодувати потерпілим немайнову шкоду і часткове її відшкодування, як таку, що свідчить про щире дійове каяття обвинуваченого, враховує активне сприяння його розкриттю злочину, як помякшуючі покарання обставини.
Крім того, як було встановлено в суді, малолітній потерпілий ОСОБА_9 на момент скоєння ДТП та незадовго до неї залишився без нагляду батьків, інших дорослих, оскільки мав змогу під час несприятливих погодних умов вийти на вулицю, гратися мячем (зі слів матері), перейти через дорогу з інтенсивним рухом автомобілів (автодорога Р-14 є дорогою міжнародного значення), тобто перебував в умовах підвищеної небезпеки для його життя та здоровя. Преамбула Декларації з прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначає, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування. На думку суду, малолітній ОСОБА_9 безпосередньо до моменту ДТП і під час її був позбавлений такої охорони і піклування з боку батьків, що стало однією з причин її скоєння.
Наведені вище обставини помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення і дають підставу для застосування при призначенні покарання за ст. 286 ч. 2 КК України положень ст. 69 КК України з призначенням іншого більш мякого покарання не передбаченого цією нормою.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України призначення основного покарання нижче від найнижчої межі санкції статті основної частини цього Кодексу або перехід до іншого більш мякого покарання, не передбаченого санкцією статті, можливе лише за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного.
Інкримінована ОСОБА_6 обтяжуюча покарання обставина „вчинення злочину щодо малолітнього з обвинувачення підлягає виключенню оскільки вона охоплюється предявленим обвинуваченням як порушення вимог п. 1.7. ПДР України і перебуває в прямому причинному звязку з наслідками ДТП, крім того, злочин, який інкримінується обвинуваченому, є необережним злочином.
Суд вважає, що наведені вище помякшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, винна поведінка потерпілих батьків ОСОБА_9 , щодо неналежного догляду за чотирирічною дитиною, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, у вчиненому щиро розкаявся, після вчинення кримінального правопорушення неодноразово попросив вибачення у потерпілих, зобов"язавшись відшкодовувати завдану їм шкоду, - все наведене вище в сукупності дає підстави для застосування судом більш мякого виду покарання ніж передбачене ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі. При цьому суд зважає на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив необережний злочин, який згідно ст.12 КК України, за ступенем тяжкості, відноситься до категорії тяжких, потерпілі, кожен зокрема, наполягають на суворій мірі покарання і саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Крім того, суд вважає, що призначення такого покарання дасть змогу ОСОБА_6 працювати в умовах здійснення за ним нагляду в кримінально-виконавчій установі відкритого типу та мати необхідний заробіток для відшкодування немайнової шкоди, на чому наполягали потерпілі в суді.
Разом з тим, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, зважаючи на те, що він раніше притягувався до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості під час керування транспортними засобами і вчинив кримінальне правопорушення повязане з перевищенням дозволеної швидкості руху.
На підставі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 слід задовольнити частково.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, враховуючи відсутність в учасників процесу відповідних клопотань, вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити особисте зобов`язання.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_12 .
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим за ст. 286 ч. 2 КК України й призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, 4 (чотири) роки обмеження волі з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили у виді особистого зобов`язання залишити без змін.
Речові докази - автомобіль марки „Mercedes-Benz 500SE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на арештмайданчику Любешівського РВ УМВС України у Волинській області повернути законному володільцеві - ОСОБА_12 .
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 3532 (три тисячі пятсот тридцять дві) гривні 80 копійок судових витрат по справі за проведення інженерно-транспортної та судової автотехнічної експертиз.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуючий: