печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., за участю секретаря Солоній А.А., за участі особи, яка подала скаргу ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність заступника прокурора м. Києва С. Софієва щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 05.08.2013 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність заступника прокурора м. Києва С. Софієва щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що ним було подано заяву щодо неправомірних дій працівників УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві до прокуратури м. Києва.

Однак в порушення вимог КПК України, йому листом прокуратури м. Києва від 09.07.2013 року за підписом заступника прокурора м. Києва С. Софієва, було надано відповідь, що його заява не є заявою, повідомленням про кримінальне правопорушення та не відповідає вимогам ч. 5 ст.214 КПК України, а містить лише власні міркування та припущення.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 просить визнати дії заступника прокурора м. Києва С.Софієва протиправними, зобов'язати заступника прокурора м. Києва С. Софієва внести відповідні відомості за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_1 скаргу підтримав з викладених в ній підстав, просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, вивчивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом із тим, за змістом ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто, з огляду на вказані положення, розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР та поняття реєстрації заяв, які є різними за своєю суттю.

09.07.2013 року прокуратурою м. Києва за підписом заступника прокурора м. Києва С.Софієва, ОСОБА_1 на заяву щодо неправомірних, на його думку, дій працівників УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві надана відповідь, відповідно до якої подане ним звернення містить лише власні міркування та припущення, в яких не вбачається об'єктивних даних про вчинення правопорушення, а також не є заявою, повідомленням про кримінальне правопорушення, згідно вимог ч.5 ст.214 КПК України.

Статтею 11 КПУ України визначено, що злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину.

Також визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об'єктивна та суб'єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об'єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

У заяві ОСОБА_1 щодо неправомірних дій працівників УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві наведені доводи, які по-суті стосуються лише незгоди з діями зазначених працівників та з прийнятим суддею процесуальним рішенням при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_2

Такі дії прокуратури відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до ЄРДР.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 щодо неправомірних дій працівників УБОЗ ГУ МВС України в м. Києві прокуратурою м. Києва було розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», що відповідало на час розгляду вказаної заяви положенням ст. 20 цього Закону, слідчий суддя не вбачає підстав для того, щоб по доводам скарги зобов'язати заступника прокуратура м. Києва С.Софієва внести відомості до ЄРДР за його заявою, а відтак відмовляє у задоволенні скарги.

Що стосується інших вимог скарги ОСОБА_1 , слідчий суддя вважає, що скарга подана на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, тому зазначені вимоги не можуть бути предметом розгляду в даному судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність заступника прокурора м. Києва С. Софієва щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язання вчинити дії щодо внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Т.Г.Ільєва