Справа № 1-146/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„08 жовтня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Кавацюка В.І.

при секретарі Шутяк З.С., Федорович І.В.

з участю прокурорів Пенар М.В., Ільчинської Т.М.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

1) 03 червня 2009 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст. 186 ч.2 КК України на чотири роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку терміном на один рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.2,187 ч.І КК України,

установив:

Підсудний ОСОБА_3 18 жовтня 2009 року приблизно о 23.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння і знаходячись у будинку №2 на вул. Бажана в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки „Soni Eriksson j220i, IMEI 67429, із сім-карткою оператора „Київстар, який належить потерпілому ОСОБА_4, завдавши останньому матеріальної шкоди на суму 200 грн., після чого з місця вчинення злочину скрився.

Крім цього, підсудний ОСОБА_3 06 грудня 2009 року приблизно о 22.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння і знаходячись у приміщенні

будинку №14 на вул. Величковського в м. Львові, маючи умисел Ш Т8ЄМНЄ викрадення чужого майна з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 знаходився в стані сильного алкогольного спяніння, таємно викрав в останнього мобільний телефон марки „Самсунг SGH-T330N, ІМЕІ 04360, із сім-карткою оператора „Лайф", заподіявший потерпілому матеріальної шкоди на суму 195,40 грн.

підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів І, що 18 жовтня 2009 року у вечірній час разом із своєю йн зайшов до потерпілого Jlinapa В.І., який проживає на вул. >ві і з яким він знайомий приблизно з кінця 2008 року. В В.І. він побачив ОСОБА_6, а також - ОСОБА_5, який спав і. ТВони стали розпивати спиртні напої та через деякий час ОСОБА_7 додому, а він, підсудний, залишився ще деякий час в будинку ОСОБА_4 В процесі розмови показав йому свій мобільний телефон марки „Soni Eriksson та попросив наставити на ньому годинник і замінити заставку. Оскільки він, ОСОБА_3, перебував в стані алкогольного спяніння, то наставити годинник і замінити заставку не зміг і пояснив, що зробить це іншим разом. В подальшому йому зателефонувала мати, яка наказала йти додому. Перед виходом з будинку він, підсудний, запропонував Jlinapy В.І., що він візьме його телефон та вдома наставить годинник і замінить заставку. Однак ОСОБА_4 жодної відповіді не дав, після чого, він, ОСОБА_8, забравши телефон потерпілого, вийшов з будинку. В подальшому того ж вечора він зустрів свого товариша ОСОБА_9, який також пробував наставити на мобільному телефоні ОСОБА_4 годинник і замінити заставку на екрані, однак зробити цього не зміг. Перед тим, як розходитись по домівках, ОСОБА_9 попросив в нього позичити мобільний телефон, пояснивши, що свій телефон він здав в ремонт, та він, підсудний, дав йому мобільний телефон марки „Soni Eriksson, який належить потерпілому ОСОБА_4 На наступний день його затримали працівники міліції, доставили в опорний пункт в мікрорайоні „Рясне-2, де він побачив потерпілого ОСОБА_4 Працівникам міліції він пояснив, що мобільний телефон ОСОБА_4 знаходиться в його товариша ОСОБА_9 Після цього працівники міліції йому повідомили, що проти нього порушено кримінальну справу.

Що стосується подій 06 грудня 2009 року, то вказаного його знайома ОСОБА_10 йому повідомила, що ОСОБА_5, якого він, підсудний, знає біля двох років пошкодив вхідні двері її квартири №65 на вул. Величковського, 14 в м. Львові. Він, ОСОБА_3, вирішив зясувати причини такої поведінки ОСОБА_5 та тому разом з квартирантом ОСОБА_10 - ОСОБА_11 направився в будинок №2 на вул. Бажана в м. Львові, де міг знаходитьсь ОСОБА_5 Коли вони прийшли у вищевказаний будинок, то там побачили ОСОБА_5, який перебував в стані алкогольного спяніння і спав. Розбудивши ОСОБА_5, він, підсудний, став розпитувати його про причини пошкодження дверей квартири ОСОБА_12, однак останній пояснив, що цього не робив. Після цього, він, ОСОБА_3, запропонував ОСОБА_5 піти і оглянути двері. Коли вони йшли по дорозі, то за переїздом між ним і ОСОБА_5 виникла суперечка та вони стали між собою шарпатись. В цей час він, підсудний, побачив, що з кишені у ОСОБА_5 випав мобільний телефон. Він, ОСОБА_3, попередив ОСОБА_5 про те, що якщо він не перестане розмахувати руками, то звяже йому руки. Однак ОСОБА_5 на його слова не реагував, а тому він, підсудний, за допомогою шнурівок звязав йому руки, підняв мобільний телефон ОСОБА_5 та поклав його собі в кишеню. Прийшовши в квартиру ОСОБА_12, вони всі стали розпивати спиртні напої та виясняти чому ОСОБА_5 пошкодив вхідні двері. В подальшому ОСОБА_5 заснув у вищевказаній квартирі, а тому він вдарив його долонею по обличчі, щоб розбудити. ОСОБА_5 від цього удару прокинувся, став виходити з квартири, ще щось сказав, підсудний, не почувши слів ОСОБА_5, вийшов за ним з квартири щоб перепитати, що останній сказав, однак між ними виникла шарпанина та вони стали один до одного застосовувати фізичну сила. В цей час з квартири ОСОБА_10 вийшов ОСОБА_13, який забрав його, ОСОБА_3 в квартиру, а ОСОБА_5 сказав, щоб той йшов геть. На наступний день його викликали працівники міліції в опорний пункт, де він побачив потерпілого ОСОБА_5 ита дав пояснення з приводу інциденту, що мав місце 06 грудня 2009 року. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати.

Крім часткового визнання підсудним ОСОБА_3 своєї вини його винуватість у вчиненні вищевказаних злочинів повністю і обєктивно стверджується наступними зібраними в ході досудового слідства і перевіреними в судовому засіданні доказами.

З даних на досудовому слідстві і перевірених в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що 18 жовтня 2009 року приблизно о 13.00 год. до нього додому прийшов ОСОБА_5, з яким вони підробляють різноробочими. ОСОБА_5 приніс з собою пляшку горілки ємкістю 0,7 літра, яку вони розпили в кімнаті, де лежав його батько, який є інвалідом 1 групи. Приблизно о 22.00 год. до нього додому прийшов підсудний ОСОБА_3 зі своєю знайомою на імя ОСОБА_4 та вони продовжували розпивати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_4 кудись пішла, а він, ОСОБА_4, разом з ОСОБА_3 і надалі вживали спиртні напої. Пізніше його батько ОСОБА_14 ліг спати, а ОСОБА_3 вийшов з будинку. Через деякий час після того, як ОСОБА_3 пішов, він, потерпілий, виявив, що його мобільний телефон марки „Соні Еріксон, який лежав на столі, відсутній. Вказаний телефон міг викрасти лише ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_5 сак М. спав, а в будинку більше нікого не було. 19 жовтня 2009 року він, ОСОБА_15, звернувся в Ряснянське відділення міліції, де написав заяву з приводу пропажі мобільного телефону, дав працівникам міліції пояснення. 20 жовтня 2009 року до нього додому прийшли працівники міліції, які повідомили, що його мобільний телефон знайдено (т.1 а.с. 101-102).

Так свої показання потерпілий ОСОБА_4 в ході досудового слідства підтвердив в очній ставці з підсудним ОСОБА_3 (т.1 а.с.140-142).

З даних на досудовому слідстві і перевірених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_5, які він також підтверджував під час очної ставки з ОСОБА_3, видно, що 18 жовтня 2009 року приблизно в обідній час, купивши пляшку горілки, він пішов в гості до ОСОБА_4, який проживає в будинку №2 на вул. Бажана в м. Львові. Через декілька годин, коли надворі вже було темно, він ліг спати, оскільки випив багато спиртного. Перед тим, як лягати спати, він бачив, що в кімнаті, де вони вживали спиртні напої, на столі на зарядці лежав мобільний телефон марки „Соні Еріксон, який належить ОСОБА_4 19 жовтня 2009 року вранці, коли він прокинувся, ОСОБА_4 йому розповів, що ввечері, коли він спав, в будинок приходив ОСОБА_3, який викрав вищевказаний мобільний телефон (т.1 а.с. 119-120, 137-139).

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 18 жовтня 2009 року до його сина ОСОБА_4 приходили його друзі, в т.ч. і ОСОБА_3 ОСОБА_16 всі сиділи, вживали спиртні напої та він бачив, що на зарядці на столі знаходився мобільний телефон його сина. Коли гості розійшлися, до прокинувся, став виходити з квартири, ще щось сказав та хлопнув дверима, ын, підсудний, не почувши слів ОСОБА_5, вийшов за ним з квартири щоб перепитати, що останній сказав, однак між ними виникла шарпанина та вони стали один до одного застосовувати фізичну сила. В цей час з квартири ОСОБА_10 вийшов ОСОБА_13, який забрав його, ОСОБА_3 в квартиру, а ОСОБА_5 сказав, щоб той йшов геть. На наступний день його викликали працівники міліції в опорний пункт, де він побачив потерпілого ОСОБА_5 ита дав пояснення з приводу інциденту, що мав місце 06 грудня 2009 року. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати.

Крім часткового визнання підсудним ОСОБА_3 своєї вини його винуватість у вчиненні вищевказаних злочинів повністю і обєктивно стверджується наступними зібраними в ході досудового слідства і перевіреними в судовому засіданні доказами.

З даних на досудовому слідстві і перевірених в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що 18 жовтня 2009 року приблизно о 13.00 год. до нього додому прийшов ОСОБА_5, з яким вони підробляють різноробочими. ОСОБА_5 приніс з собою пляшку горілки ємкістю 0,7 літра, яку вони розпили в кімнаті, де лежав його батько, який є інвалідом 1 групи. Приблизно о 22.00 год. до нього додому прийшов підсудний ОСОБА_3 зі своєю знайомою на імя ОСОБА_4 та вони продовжували розпивати спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_4 кудись пішла, а він, ОСОБА_4, разом з ОСОБА_3 і надалі вживали спиртні напої. Пізніше його батько ОСОБА_14 ліг спати, а ОСОБА_3 вийшов з будинку. Через деякий час після того, як ОСОБА_3 пішов, він, потерпілий, виявив, що його мобільний телефон марки „Соні Еріксон, який лежав на столі, відсутній. Вказаний телефон міг викрасти лише ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_5 сак М. спав, а в будинку більше нікого не було. 19 жовтня 2009 року він, ОСОБА_15, звернувся в Ряснянське відділення міліції, де написав заяву з приводу пропажі мобільного телефону, дав працівникам міліції пояснення. 20 жовтня 2009 року до нього додому прийшли працівники міліції, які повідомили, що його мобільний телефон знайдено (т.1 а.с. 101-102).

Так свої показання потерпілий ОСОБА_4 в ході досудового слідства підтвердив в очній ставці з підсудним ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 140-142).

З даних на досудовому слідстві і перевірених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_5, які він також підтверджував під час очної ставки з ОСОБА_3, видно, що 18 жовтня 2009 року приблизно в обідній час, купивши пляшку горілки, він пішов в гості до ОСОБА_4, який проживає в будинку №2 на вул. Бажана в м. Львові. Через декілька годин, коли надворі вже було темно, він ліг спати, оскільки випив багато спиртного. Перед тим, як лягати спати, він бачив, що в кімнаті, де вони вживали спиртні напої, на столі на зарядці лежав мобільний телефон марки „Соні Еріксон, який належить ОСОБА_4 19 жовтня 2009 року вранці, коли він прокинувся, ОСОБА_4 йому розповів, що ввечері, коли він спав, в будинок приходив ОСОБА_3, який викрав вищевказаний мобільний телефон (т. 1 а.с. 119-120, 137-139).

З оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що 18 жовтня 2009 року до його сина ОСОБА_4 приходили його друзі, в т.ч. і ОСОБА_3 ОСОБА_16 всі сиділи, вживали спиртні напої та він бачив, що на зарядці на столі знаходився мобільний телефон його сина. Коли гості розійшлися, до нього підійшов син та повідомив, що його мобільний телефон пропав. На наступний день вони довідалися, що вказаний телефон викрав ОСОБА_3 (т.1 а.с. 121).

З перевірених в судовому засідання показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 видно, що 19 жовтня 2009 року вони були запрошені працівниками міліції бути в якості понятих та в їх присутності в ОСОБА_3 було вилучено сім- картку мобільного оператора „Київстар з номером 8-098-870-30-24 та останній пояснив, що дану сім-картку він викрав разом з мобільним телефоном „Соні- Еріксон. Коли був вдома у свого знайомого ОСОБА_4 на вул. Бажана,2 в м. Львові (т.1 а.с. 124-125, 126-127).

З даних на досудовому слідстві і перевірених в судовому засіданні показань свідків ОСОБА_19 1.3. та ОСОБА_16 випливає, що 19 жовтня 2009 року в їх присутності, як понятих, в гр. ОСОБА_9 було вилучено мобільний телефон марки „ОСОБА_20 j220i, ІМЕІ67429 . Як пояснив ОСОБА_9, даний мобільний телефон 18 жовтня 2009 року дав йому ОСОБА_3 та він не знав, що телефон є викрадений (т.1 а.с. 132-133, 130-131).

Вищевказані обставини також підтверджуються перевіреними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_9 та даними протоколів вилученні від 18 жовтня 2009 року (т.1 а.с. 128-129, 93, 94).

З висновку спеціаліста №9/193 від 22 жовтня 2009 року видно, що ринкова вартість мобільного телефону „Soni Eriksson j220i, ІМЕІ 67429 станом на 18 жовтня 2009 року могла становити 200,00 грн. (т.1 а.с.97-99).

Винуватість підсудного ОСОБА_3 у вчиненні 18 жовтня 2009 року таємного викрадення мобільного телефону в потерпілого ОСОБА_4 також підтверджується речовими доказами по справі, які в ході проведення досудового слідства були оглянуті в установленому порядку та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 (т.1 а.с. 163-170).

З перевірених в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що 06 грудня 2009 року він перебував вдома у свого товариша ОСОБА_4 на вул. Бажана,2 в м. Львові, де вони тривалий час вживали спиртні напої. У вечірній час в будинок ОСОБА_4 прийшов підсудний ОСОБА_3 та сказав, що ніби-то він, ОСОБА_5, поламав ручку замка у вхідних дверях квартири ОСОБА_12, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_3 прийшов разом з квартирантом ОСОБА_12 - ОСОБА_13 і став вимагати йти до ОСОБА_12, щоб там все вияснити. На вимогу ОСОБА_3 він вийшов з будинку ОСОБА_4 та вони троє разом з ОСОБА_13 направились на вул. Величковського в м. Львові. По дорозі ОСОБА_3 звязав йому руки, повідомивши, що зробив це з тією метою, щоб він, ОСОБА_5, не втік. В квартирі ОСОБА_12 ОСОБА_3 розвязав йому руки та вони всі деякий час розмовляли і вживали спиртні напої. Він випитого, він, ОСОБА_5, сильно спянів, оскільки вжив того дня біля 750 грамів горілки, та вирішив йти додому. Він, потерпілий, пригадує, що коли йшов по сходах, то почув голос ОСОБА_3, який сказав „Почекай. Що було дальше він пригадати не може та лише памятає, що прокинувся біля 03.00 год. на сходовій клітці, після чого пішов додому. Вранці він виявив, що в нього відсутній його мобільний телефон марки „Самсунг. В подальшому разом з ОСОБА_4 вони пішли на роботу та його знайомий викликав працівників міліції. На даний час мобільний телефон йому повернуто та будь-яких претензій до підсудного ОСОБА_3 він не має.

З перевірених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_13 видно, що протягом нетривалого часу він винаймає одну з кімнат в ОСОБА_12, яка проживає в квартирі №65 на вул. Величковського,14 в м. Львові. Час від часу в дану квартиру заходять ОСОБА_5 та ОСОБА_3 В другій половині дня 06 грудня 2009 року в квартиру ОСОБА_12 прийшов ОСОБА_3, з яким вони випили трохи горілки та спілкувались. ОСОБА_10 в процесі розмови розповіла, що 05 грудня 2009 року до її квартири приходив ОСОБА_5, тривалий час дзвонив у дзвінок, однак вона його не впустила. Після цього, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей, оглянув їх та повідомив, що в дверях розхитана ручка замка. При цьому ОСОБА_3 сказав: „То Мося поламав, ну він в мене за це получить. Приблизно о 18.00 год. ОСОБА_3 запропонував йому вийти прогулятись, на що він, ОСОБА_13, погодився. Прогулюючись, вони підійшли до одного з особняків на вул. Бажана, в який зайшов ОСОБА_3 та відтак вийшов звідти разом з ОСОБА_5 ОСОБА_16 троє направились до квартири ОСОБА_12 на вул. Величковського в м. Львові та по дорозі він, свідок, бачив, як ОСОБА_3 звязав ОСОБА_5 руки. Коли він зробив ОСОБА_3 зауваження такого не робити, то останній у відповідь лише засміявся. Він та хлопці прийшли до квартири ОСОБА_12, яку він відкрив своїми ключами, та направились на кухню. В цей час також прийшла ОСОБА_12, яка наказала ОСОБА_3 розвязати ОСОБА_5 руки, та останній пояснив, що жодного відношення до розхитування ручки замка вхідних дверей даної квартири не має. В подальшому на кухні вони стали розпивати пляшку горілки. Приблизно о 21.30 год. ОСОБА_12 почала говорити, що пізна година, що пора лягати спати і щоб хлопці розходились. ОСОБА_5 вийшов ум коридор квартири, присів в прихожій та став дрімати. Побачивши це, ОСОБА_12, він та ОСОБА_3 стали будити ОСОБА_5, говорити, щоб він йшов додому та останній вийшов з квартири, а слідом за ним вийшов також і ОСОБА_3 Через деякий час він, свідок, почув, що зі сходової клітки доноситься якийсь шум та тому вийшов подивитись, що трапилось. В коридорі він побачив ОСОБА_5, на обличчі якого було видно кров, та ОСОБА_3, який замахнувся щоб його вдарити. Він, ОСОБА_13, спустився на сходову клітку і відтягнув ОСОБА_3 від ОСОБА_5, який падав. Чи забрав ОСОБА_3 у ОСОБА_5 якесь майно, він, свідок, не бачив. Про даний інцидент він працівників міліції не повідомляв, оскільки вважав, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникло якесь непорозуміння (т.1 а.с. 28).

Аналогічні показання, які були перевірені в судовому засіданні, дала свідок ОСОБА_12 (т.1 а.с. 27).

З даних протоколу вилучення від 07 грудня 2009 року вбачається, що в підсудного ОСОБА_3 працівниками міліції було вилучено мобільний телефон марки „Самсунг, який він таємно викрав 06 грудня 2009 року в потерпілого ОСОБА_5

З висновку спеціаліста №9/226 від 09 грудня 2009 року видно, що ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону „Самсунг станом на 06 грудня 2009 року могла становити 160,00 грн. (т.1 а.с. 17-20).

Винуватість підсудного ОСОБА_3 у вчиненні 06 грудня 2009 року [ мобільного телефону в потерпілого ОСОБА_5 також я речовими доказами по справі, які в ході проведення досудового ли оглянуті в установленому порядку та передані на зберігання ому ОСОБА_5 (т.1 а.с. 233-238).

Органом досудового слідства дії підсудного ОСОБА_3 по заволодінню мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 були кваліфіковані за ст. 187 ч.І КК України та в обвинувальному висновку зазначено, що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу. Однак таку кваліфікацію суд вважає невірною, оскільки ні в ході досудового слідства, ні в судовому засіданні н було здобуто обєктивних доказів того, що підсудний ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 шляхом розбійного нападу. З матеріалів справи убачається, що підсудний ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є між собою тривалий час знайомі та між ними 06 грудня 2009 року дійсно мав місце конфлікт, який виник через пошкодження замка вхідних дверей потерпілої ОСОБА_12 Як вбачається з показань самого потерпілого ОСОБА_5, він не памятає за яких обставин був пропав його мобільний телефон, оскільки того дня випив біля 750 грамів та перебував у стані сильного алкогольного спяніння.

Підсудний ОСОБА_3 як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні стверджував, що він забрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5, коли той випав в останнього з кишені та цього факту ніхто не бачив.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 шляхом споєння крадіжки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочинів повністю і обєктивно доведена та його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.

Призначаючи підсудному ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер і тяжкість вчинених ним злочинів, їх наслідки, особу винного, який раніше судимий і вчинив новий злочин під час іспитового строку, те, що він є неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання, його часткове каяття у вчиненому та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відтак суд вважає, що до покарання за вищевказані злочини підсудному ОСОБА_3 слід частково приєднати невідбуте покарання, яке було призначено вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2009 року.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2009 року та визначити ОСОБА_3 для відбування остаточне покарання у виді чотирьох років і трьох місяців позбавлення волі.

Раніше обраний засудженому ОСОБА_3 запобіжний захід - взяття під варту - залишити без змін і початок строку відбування покарання рахувати йому з часу фактичного затримання 20 грудня 2009 року.

Речові докази по справі, які знаходяться під зберігальними розписками в потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - повернути відповідно потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.1 а.с. 163-170, а.с. 233-238).

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в користь НДЕКЦ при Гу МВС України Львівській області 300,48 грн. (триста гривень сорок вісім копійок) витрат за проведення експертних досліджень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а засудженим ОСОБА_3 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_21