Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-7746ск14: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 27.11.2015. Забезпечено надання загального доступу: 30.11.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддів:ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 08 жовтня 2014 року в кримінальному провадженні № 0003460 за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Левадного Гуляйпільського району Запорізької області, без постійного місця проживання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі, як убачається з її змісту, засуджена просить перекваліфікувати її дії з ч. 1 ст. 115 на ст. 116 КК України, оскільки вважає, що вчинила злочин у стані сильного душевного хвилювання.

Одночасно засуджена ставить питання про поновлення строку на подання касаційної скарги, посилаючи на те, що відбуває покарання в місцях позбавлення волі, є не компетентною, що також було причиною залишення попередньо поданої нею скарги без руху.

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою в тому, що вона 06 грудня 2013 року близько 15.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння у квартирі АДРЕСА_1, де вона проживала зі своїм співмешканцем ОСОБА_5, під час сварки з останнім, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин унаслідок спільного розпивання алкогольних напоїв, завдала потерпілому численних ударів руками, заподіявши легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, з метою умисного вбивства ОСОБА_4 взяла на кухні ніж і цілеспрямовано ударила ОСОБА_5 у надключичну область зліва. В результаті умисних протиправних дій засудженої потерпілий ОСОБА_5 помер на місці події.

Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений з поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді позбавлення волі і знаходиться в місцях відбування покарання, а також ураховуючи у тому числі ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, колегія суддів вважає за можливе поновити скаржнику вказаний строк.

Разом із тим, розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі,

та перевіривши надані до скарги судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити

з огляду на таке.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, місцевий суд зробив на підставі сукупності доказів, зібраних та перевірених у судовому засіданні відповідно до процесуального законодавства, зокрема на підставі показань самої засудженої, свідка, а також даних, що містяться у протоколах слідчих дій та інших матеріалах.

Так, із показань засудженої ОСОБА_4 убачається, що ОСОБА_5 був її співмешканцем. До знайомства з ним вона жила на вулиці, а потім потерпілий запропонував жити разом. Спочатку він ставився до неї добре, а згодом почав її ображати, принижувати і змушував жебракувати біля церкви. 06 грудня 2015 року ОСОБА_4 нетверезою прийшла додому з пляшкою настоянки глоду, яку вони розпили разом із ОСОБА_5 Потім останній висловив претензію з приводу кількості принесеної настоянки, почав принижувати жінку, змушував іти жебракувати, після чого пішов до спальні. ОСОБА_4 тим часом узяла з кухонного столу ніж і підбігла до ОСОБА_5, який протягом 15 хв. оборонявся, аж поки вона не вдарила його ножем в область шиї, від чого потерпілий упав. Про вчинене вбивство ОСОБА_4 розповіла своїм знайомим біля церкви.

Ці показання повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7, якій ОСОБА_4 того ж дня розповіла про фактичні обставини вчиненого нею та запитувала, яке покарання на неї чекає.

З протоколу слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_4 на місці показала і розповіла про обставини скоєного нею кримінального правопорушення, а також вказала, де вона взяла кухонний ніж із пластиковим руків'ям червоного кольору, яким заподіяла удару своєму співмешканцю ОСОБА_5 Цей ніж органом досудового розслідування було оглянуто й вилучено.

Згідно з висновками судово-медичної та судово-медичної криміналістичної експертиз смерть ОСОБА_5 настала внаслідок одиничного колото-різаного поранення лівої надключичної області, заподіяного пласким однобічним гострим колото-ріжучим предметом, яким міг бути клинок наданого на дослідження ножа.

Дані висновку судово-медичної експертизи не виключають можливості виникнення колото-різаного поранення у ОСОБА_5 за умов, вказаних ОСОБА_4 у ході слідчого експерименту та допиту.

Отже, характер заподіяння тілесних ушкоджень, їх локалізація, механізм завдання та застосування знаряддя злочину підтверджують висновок суду про спрямованість умислу ОСОБА_4 на умисне вбивство потерпілого.

Посилання у касаційній скарзі засудженої на те, що вона вчинила умисне вбивство потерпілого в стані сильного душевного хвилювання, є неспроможними і спростовуються наведеними у вироку доказами.

Так, вчинення дій у афектованому стані має свої специфічні особливості, а саме: наявність дій потерпілої особи та обмеженість у часі. Причому неправомірні дії потерпілої особи є обов'язковою умовою вбивства в стані сильного душевного хвилювання. Із встановлених судом фактичних обставин, не убачається наявність такої обов'язкової умови, а твердження ОСОБА_4 про те, що потерпілий став до неї погано ставитись, ображав, змушував жебракувати, не є показником емоційного стану, що вказує на сильне душевне хвилювання.

Згідно з висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_4 у період вчинення інкримінованого їй правопорушення знаходилась у стані простого алкогольного сп'яніння, тобто вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У стані сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту або іншого емоційного стану) ОСОБА_4 не перебувала.

Крім того, знаряддя злочину - ніж, заподіяння ним удару у життєво важливий орган потерпілого, а також конкретні обставини провадження свідчать про те, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК є правильною.

Покарання засудженій призначено з урахуванням усіх обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого нею злочину та даних про її особу; воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів. Це покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК .

Усі доводи сторони захисту та самої засудженої щодо зміни вироку місцевого суду в частині кваліфікації за апеляційними скаргами засудженої та її захисника ретельно перевірив апеляційний суд і для їх спростування у своїй ухвалі навів відповідні аргументи, дотримавшись вимог ст. 419 КПК.

Доводів на обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а також того, як ці порушення могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, касаційна скарга не містить.

З огляду на викладене обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих аргументів необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження, а зі змісту скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає, тому у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 08 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1ОСОБА_2ОСОБА_3

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...