Справа № 10-39/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

9 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Леона О.І.

суддів апеляційного суду Урдюк Т.М. та Марітчака Т.М.

за участю прокурора Немирівського О.Ю.

апелянта ОСОБА_1

та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в приміщенні апеляційного суду, апеляцією ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2009 року -

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просила постанову помічника прокурора Личаківського району м. Львова від 8 лютого 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо неправомірних дій працівників Львівського психоневрологічного диспансеру, які на її думку безпідставно видали довідку про її амбулаторне лікування та перебування на обліку, підробивши при цьому амбулаторну картку хворого, визнати незаконною та скасувати.

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2009 року скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови від 2 лютого 2007 року помічника прокурора Личаківського району м. Львова про відмову у порушенні кримінальної справи щодо неправомірних дій працівників Львівського психоневрологічного диспансеру залишено без задоволення. При цьому, суд послався на те, що підстава (а саме довідка № 285 від 27.10.04 р.) у зв'язку з якою ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів, вказуючи на підроблення медичних документів (амбулаторної картки на її ім'я) є сумнівною і спростовується наступними відповідями головного лікаря Львівського психоневрологічного диспансеру про те, що вона не відповідає дійсності.

В апеляції ОСОБА_1 просить постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2009 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, покликаючись на те, що вона ніколи не зверталась за медичною допомогою до Львівського психоневрологічного диспансеру, ніколи не лікувалась у цьому закладі ні стаціонарно, ні амбулаторно і ніколи не перебувала на психіатричному обліку.

Апелянт також вказує на те, що причиною її звернень до правоохоронних органів є те. що працівники Львівського психоневрологічного диспансеру сфальсифікували амбулаторну картку хворого, що вона ніби-то зверталась за медичною допомогою в 1974 та в 1977 році до Львівського психоневрологічного диспансеру, де проходила амбулаторне лікування та перебуває на обліку, хоча насправді вона ніколи не перебувала на обліку в Львівському психоневрологічному диспансері, не проходила ні амбулаторного лікування, ні лікування в денному стаціонарі цього медичного закладу.

Поряд з цим, скаржниця зауважує, що згідно чинного законодавства амбулаторна картка хворого зберігається в архіві протягом 25 років, від дати останнього звернення у диспансер, а як вбачається з амбулаторної картки останнє відвідування було 08.12.1977 року і на день видачі довідки на запит суду (листопад 2004 року) минуло 27 років. Факт збереження протягом 27 років медичної документації, на думку апелянта, лише підтверджує фальсифікацію медичної документації.

Заслухавши доповідача, апелянта ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2, які підтримали апеляцію, думку прокурора у справі, який заперечив апеляцію і просить постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2009 року залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів, вважає, що апеляція підлягає до задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 94 КПК України справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак складу злочину.

Однак, як убачається з матеріалів справи, помічник прокурора та суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 22 КПК України, не вжили всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, внаслідок чого помічник прокурора передчасно прийняв рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях працівників Львівського психоневрологічного диспансеру ознак складу злочину, а суд - про залишення оскаржуваної постанови без змін.

Зокрема, не дивлячись на неодноразові вказівки суду першої та апеляційної інстанції на необхідність відібрати пояснення у головного лікаря Львівського психоневрологічного диспансеру на той час ОСОБА_3, при вирішенні питання про порушення кримінальної справи помічник прокурора Личаківського району не виконав цих вказівок суду і не відібрав пояснення у ОСОБА_3, а лише долучив до справи пояснення його дружини про те, що він проходить курс лікування за межами м. Львова.

В матеріалах справи відсутні офіційні документи про стан здоров'я ОСОБА_3, а відтак помічник прокурора безпідставно покликався на неможливість відібрання у нього пояснень. Крім того, відсутні пояснення дільничної медсестри ОСОБА_4 ОСОБА_2 є інформація про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у Львівському міському психоневрологічному диспансері не працюють.(а.с. 52).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, не дивлячись на те, що справа знаходилась у провадженні судді понад 2 роки і головуючим приймалось рішення про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, судом не були прийняті міри щодо їх забезпечення, внаслідок чого судом було передчасно прийнято рішення про залишення постанови помічника прокурора Личаківського району м. Львова без змін.

Ні судом, ні помічником прокурора не з'ясовано питання про наявність у Львівському психоневрологічному диспансері журналу обліку осіб, які проходили стаціонарне та амбулаторне лікування в психоневрологічному диспансері і можливості його огляду, що дозволило би об'єктивно перевірити чи зверталась ОСОБА_1 в 1974 та 1977 роках за медичною допомогою у вказаний лікувальний заклад.

На думку колегії судців, при перевірці скарги ОСОБА_1 про порушення кримінальної справи стосовно працівників Львівського психоневирологічного диспансеру, помічником прокурора Личаківського району м. Львова не прийнято всіх заходів щодо криміналістичного дослідження медичної картки хворої ОСОБА_1 на предмет часу її заведення.

Отже, при розгляді даної справи, судом першої інстанції не вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи, тобто допущено порушення вимог КПК України, що є підставою до скасування постанови суду про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постаови помічника прокурора Личаківського району про відмову в порушенні кримінальної справи та направлення справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 362-367 КПК України колегія суддів апеляційного суду Львівської області -

ухвалила:

апеляцію скаржника ОСОБА_1 задовольнити, постанову Личаківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2009 року - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

підпис підпис підпис

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду Т. Марітчак