Справа № 161/2891/15-к
Провадження № 1-кп/161/184/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 травня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 22.01.2015 відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Луцьк Волинської області, українки, громадянки України, неодруженої, працюючої контролером в «Луцькводоканал», проживаючої АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України не судимої, -

· за ст.296 ч.2 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Луцьк Волинської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

· за ст.296 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення за таких обставин. Так, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 22.01.2015 року, близько 06:30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні бару-ресторану «Лагуна», що по вул. Окружній, 32а в с. Липини Луцького району Волинської області нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі та поведінки в суспільстві, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в нецензурній лайці, діючи умисно, з хуліганських спонукань, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_5 , яка є офіціантом даного закладу та безпричинно почали шарпати за одяг, бейджик та волосся, нецензурно виражаючись в її адресу, принижували словесно в присутності сторонніх осіб, а обвинувачена ОСОБА_7 в свою чергу почала чіпати рукою за обличчя потерпілої, при цьому зірвала бейджик, який висів на її грудях, а коли ОСОБА_5 , з метою уникнення конфлікту хотіла вийти з приміщення, обвинувачена ОСОБА_6 , умисно, з хуліганських спонукань нанесла ОСОБА_5 один удар лодонею руки по обличчю, спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді синця виличної ділянки зліва, яке згідно висновку судово-медичного експерта №58 від 22.01.2015 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжуючи свої хуліганські дії, не бажали та не розрахувались за замовлені та надані послуги, намагались покинути приміщення бару-ресторану, чим змусили працівників закладу припинити свою роботу на 2 години.

Умисні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ст.296 ч.2 КК України, як умисні дії, направленими на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненими групою осіб.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, 22.04.2015 року між потерпілою та обвинуваченою ОСОБА_6 укладено угоду про примирення. Згідно з угодою обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого їй правопорушення, повністю відшкодувала заподіяну потерпілій шкоду. З врахуванням повного визнання вини, щирого каяття, відшкодування шкоди та вибачення перед потерпілою, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторонами узгоджено покарання у межах санкції ст.296 ч.2 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1275 грн..

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який просив відмовити в затвердженні зазначеної угоди, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 раніше притягалась до кримінальної відповідальності, думку потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та захисника останньої, які просили затвердити зазначену угоду, проаналізувавши матеріали судового провадження та угоду про примирення, суд вважає, що слід відмовити в затвердженні даної угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_6 визнала себе винуватою, згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Згідно ст.474 ч.7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та Закону.

Судом встановлено, що умови угоди про примирення суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, так як умови укладеної угоди виходять за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, при узгодженні покарання не враховано особу винної ОСОБА_6 , яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності, вчинила новий умисний корисливий злочин в короткий проміжок часу після закінчення іспитового строку, при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тобто узгоджене покарання за своїм видом та розміром не відповідає тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченої. Таким чином, умови укладеної угоди від 22.04.2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_6 не відповідають інтересам суспільства, суперечать загальним засадам призначення покарання, зокрема вимогам ст.65 КК України, та інтересам суспільства в цілому.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про примирення, тому слід продовжити судовий розгляд даного кримінального провадження в загальному порядку.

Згідно ст.474 ч.8 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У затвердженні угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст.296 ч.2 КК України в загальному порядку.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: