Дата документу Справа № 336/4525/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/2031/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №336/4525/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.321 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002329, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоржжя, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.321 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області просить вирок в частині призначеного покарання змінити, вважати ОСОБА_7 засудженим за ст.321 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., оскільки при призначенні судом покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, цей розмір повинен визначатися у певній кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, установленого Законодавством України на час постановлення вироку із зазначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру у гривнях, виходячи з вимог закону щодо встановлених сум одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Але суд, в порушення зазначених вимог, призначив ОСОБА_7 покарання у виді грошової суми штрафу, не вказавши при цьому кількість неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.321 КК України до штрафу у розмірі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 921 грн. 60 коп.

Запобіжний захід залишений у вигляді особистого зобов`язання.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 належним чином повідомлені про місце та час розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду від них не надходило, апеляційний розгляд, відповідно до ст.405 ч.4 КПК України, здійснюється за їх відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Вислухавши доповідача, прокурора, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих речовин, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 в картонній коробці зберігав три контурні ланкові упаковки з маркуванням «СОННАТ», які містять в собі сильнодіючий лікарський засіб ЗОПІКЛОН, загальна маса якого складає 0,075 г та 0,255г.

Так, ОСОБА_7 02.06.2015 року, приблизно о 10-00 годині, з корисливих мотивів, збув вищевказаний сильнодіючий лікарський засіб в м. Запоріжжі по вул. Чарівній біля будинку № 121 гр. ОСОБА_9 за грошові кошти у розмірі 20 грн., а саме - контурну ланкову упаковку з маркуванням «СОННАТ» з 10 таблетками, яку ОСОБА_9 у подальшому добровільно видав працівникам міліції та яка містить в собі сильнодіючий лікарський засіб ЗОПІКЛОН, загальна маса якого в наданих десяти таблетках складає 0,075г.

Крім цього, в ході огляду місця події 02.06.2015 року о 11-40 годині в м. Запоріжжі по вул. Чарівній біля будинку № 121 у ОСОБА_7 було вилучено картонну коробку з трьома контурними ланковими упаковками з маркуванням «СОННАТ», які містять в собі сильнодіючий лікарський засіб ЗОПІКЛОН, загальна маса якого в наданих десяти таблетках складає 0,255 г.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні незаконного зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих речовин, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.321 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції, журналу судового засідання, розгляд справи відносно ОСОБА_7 відбувався відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, тобто за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому головуючий не тільки належним чином з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, але й роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з обставин справи, тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та даних про його особу, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу.

Разом з тим, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді грошової суми штрафу, суд не визначив цей розмір у певній кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, є обґрунтованими.

Так, визначаючи розмір штрафу, суд не врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподаткованого мінімуму доходів громадян, установленого законодавством України на момент постановлення вироку, який відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України використовується в розмірі 17 гривень.

Враховуючи, що суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн., не визначивши його розмір у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає зміні шляхом визначення суми штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 321 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4