У Х В А Л А

Справа № 183/2285/15

№ 1-кс/183/240/15

15 квітня 2015 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Актюбінськ республіки Казахстан, громадянину України, із вищою освітою, не одруженому, офіційно не працюючому,

зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125, ч.2 ст.186 КК України, -

встановив :
досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 2010 року в СВ Новомосковського МВ знаходилось кримінальна справа за звинуваченням ОСОБА_6 за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст. 296 КК України, досудове розслідування по якій проводилось слідчим СВ Новомосковського МВ ОСОБА_7 . З того моменту у ОСОБА_6 склалися неприязні стосунки з ОСОБА_7 , який проводив досудове розслідування по кримінальній справі. В квітні 2013 року ОСОБА_7 звільнився з органів внутрішніх справ та став займатися приватною адвокатською діяльністю.

15.12.2014 року близько 11.30 годин ОСОБА_7 разом із своєю малолітньою донькою ОСОБА_8 прогулювався по вул. Комсомольській м. Новомосковська, де приблизно в 50 метрах від будинку АДРЕСА_2 , зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_6 , у якого на ґрунті раніше неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , реалізуючи який, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, близько 11.35 годин, знаходячись приблизно в 50 метрах від будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_7 , тим самим спричиняючи тілесні ушкодження, після чого покинув місце вчинення правопорушення. В результаті умисних дій ОСОБА_6 , відповідно висновку судово-медичної експертизи № 191/Е від 14.03.2015 року потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером, відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 21-ого дня.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

18.03.2015 року близько 19.15 годин ОСОБА_6 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше йому знайомого ОСОБА_7 , який повертався за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 . Знаходячись на куті будинку, у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 , реалізуючи який, ОСОБА_6 , з метою заволодіння майном ОСОБА_7 підійшов до нього ззаду, після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривку зірвав наплічну сумку чорного кольору з руки, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн., мобільний телефон марки «Nokia Lumia 630 Dual Sim», вартістю 2 298,00 грн.

Після чого ОСОБА_6 з метою запобігання можливого опору зі сторони ОСОБА_7 і усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, наніс не менше двох ударів кулаком в ліву половину голови останнього. Від спричинених ударів ОСОБА_7 присів, а ОСОБА_6 наніс йому ще один удар ногою по спині, спричинивши тілесні ушкодження, які згідно акту судового медичного обстеження №215 від 19.03.2015 р. відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Після здійснення нападу, ОСОБА_6 , відкрито утримуючи викрадене у ОСОБА_7 майно, з місця злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3 298,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому заволодінні майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

19.03.2015 року о 08.40 годин ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

19.03.2015 року о 18.35 годин ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи.

19.03.2015 року о 18.42 годин ОСОБА_6 повідомлено про підозру, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_7

20.03.2015 року кримінальне провадження № 0000101 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та кримінальне провадження № 0000454 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України було об`єднано в одне провадження та йому був присвоєний єдиний номер 0000101.

20.03.2015 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.186 КК України.

Обґрунтованість підозри в інкримінованих ОСОБА_6 злочинах підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2014 р., протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень від 20.01.2015р., висновком судово-медичної експертизи №191 від 14.03.2015 р., протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого заволодіння його майном від 18.03.2015 р., протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_7 за фактом відкритого заволодіння його майном від 19.03.2015 р., протоколом огляду місця події від 18.03.2015 р., фото таблицею до протоколу огляду місця події.

Слідчий зазначає, що закінчити досудове розслідування по кримінальному провадженню та направити обвинувальний акт до суду не можливо, оскільки не з вини слідчого не виконані всі необхідні слідчі дії, а саме, необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-товарознавчої експертизи, провести слідчий експеримент з потерпілим, одночасний допит двох вже допитаних осіб, а саме: потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 , ознайомити потерпілого ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_4 з матеріалами кримінального провадження.

Для виконання вказаних слідчих дій необхідно не менше одно місяця, тобто до 18.05.2015 р.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 УПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, санкцією за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, строком від 4 до 6 років, а тому, усвідомлюючи призначення реального порання за вчинений злочин, а також враховуючи встановлені слідством дані про наявність кримінальної справи у провадженні Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, де підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на підписці про невиїзд, на судові засідання в якості підсудного не з`являється, у слідчого є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому, вважає слідчий, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, свідчить те, що ОСОБА_6 на теперішній час вину в скоєнні кримінальних правопорушень не визнав, не сприяє в об`єктивному, повному та всебічному досудовому розслідуванні, усвідомлюючи, що підозра, яка йому була повідомлена базується на свідченнях потерпілого ОСОБА_7 , у слідчого є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого шляхом погроз фізичною розправою, щодо зміни подальшому ним свідчень по вищевказаним кримінальним провадженням.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в СВ Новомосковського МВ перебуває кримінальне провадження № 0000445 від 18.03.2015 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 23.02.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що свідчить про той факт, що ОСОБА_6 після спричинення 15.12.2014 р. тілесних ушкоджень ОСОБА_7 продовжив свою злочинну діяльність вчинивши інші злочини.

Слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , яке підтримав у судовому засіданні, мотивуючи його тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_6 , обґрунтованою, вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років. Крім того вважає, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просив задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та враховуючи вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що в задоволенні клопотання повинно бути відмовлено, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання, ризики, заявлені слідчим та прокурором не підтверджені належними доказами, а тому обрання такого суворого за побіжного заходу є занадто суворим і його підзахисному може бути обраний інший більш м`який запобіжний захід, а сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для обрання такого суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень не визнав, просив не продовжувати йому строк тримання під вартою, зазначивши, що має постійне місце проживання, є головою федерації вільної боротьби, має на утриманні матір похилого віку, а тому просив відмовити в продовженні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України.

При вирішенні питання про продовження обраного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.199 КПК України, у відповідності до ч.3 якої, клопотання про продовження строків тримання під вартою, окрім відомостей, передбачених ст.184 КПК, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення

В судовому засіданні слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Однак, посилання слідчого на ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України є безпідставним, оскільки під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених лише п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доказів наявності нового ризику, суду не надано.

Крім того, суд приходить до переконання про відсутність доказів наявності ризиків ще і через наступне:

щодо п.1 ч.1 ст.177 КПК України слідчий як на підставу наявності зазначеного ризику посилався на той факт, що ОСОБА_6 не з`являється в інші судові засідання по справі, яка знаходиться в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області, однак, як зазначив ОСОБА_6 та його захисник, справа, на яку посилається слідчий закрита за спливом строків давності і дана Постанова направлена ОСОБА_6 , однак на момент розгляду даного клопотання Постанова ним не отримана. Будь-яких доказів на спростування даної обставини ані слідчим, ані прокурором не надано. Крім того, оцінюючи наявність даного ризику, суд враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, не судимий, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків;

щодо п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України суду не надано доказів того, що ОСОБА_6 будь-яким чином буде впливати на потерпілого, який до речі зі слів слідчого вже є допитаним по кримінальному провадженню, також не надано беззаперечних доказів того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення.

Посилання прокурора та слідчого на тяжкість злочинів, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 , не є беззаперечною підставою для продовження строків тримання під вартою.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що наявність підстав для продовження строків тримання під вартою слідчим та прокурором не доведена.

Відмовляючи в продовженні строку тримання під вартою, суд також виходить з того, що, слідчим в судовому засіданні вказано на необхідність проведення слідчих дій безпосередньо з потерпілим, окрім одночасного допиту потерпілого та підозрюваного та ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами кримінального провадження, що свідчить про відсутність обставин, які б перешкоджали слідчому завершити досудове розслідування з обов`язковим утриманням ОСОБА_6 під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1