АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/9253/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/117/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/117/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого малолітню дитину, 2014 року народження, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 01.04.2014 року Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст.309, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,-

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків,до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.04.2014 року та визначено остаточне покарання 4 роки позбавлення волі.

Як установив суд, 17 жовтня 2014 року приблизно о 15 год., знаходячись у приміщенні дитячого садка АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 повторно викрав зі стільця належну ОСОБА_10 жіночу сумку, в якій знаходився мобільний телефон Нокіа-5228, вартістю 550 грн., фотоапарат Соні, вартістю 1118 грн., флеш карту, вартістю90 грн., а всього на загальну суму 1758 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, посилаючись на сприяння ним на досудовому слідстві розкриттю злочину, визнання своєї винуватості, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, тяжкого захворювання гепатит, просить вирок змінити та згідно до положень ч.1 ст.69 КК України призначити йому більш м`яке за своїм розміром покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому більш м`якого покарання на підставі ст.69 КК України, безпідставні.

Згідно до положень ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
За змістом цієї норми закону перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, суд може за наявності не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як убачається із матеріалів провадження, при призначені покарання, суд визнав пом`якшуючою покарання лише одну обставину щире каяття.

Яких - небудь нових даних про особу ОСОБА_7 чи про наявність обставин, які б пом`якшували покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційній скарзі не наведено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні, у тому числі корисні кримінальні правопорушення, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, 2014 року народження, та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, у зв`язку з чим призначив йому мінімальне за своїм розміром покарання, передбачене у санкції ч.2 ст.185 КК України, а потім за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України - за сукупністю вироків, остаточне покарання, розмір якого колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Що ж стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього тяжкого захворювання гепатит, то таких даних матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: