ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1098/15-к
провадження № 1-кп/691/124/15
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду, в м. Городище кримінальне провадження №0000160 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Городище Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, жителя АДРЕСА_1 , не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст.304 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , на початку березня 2015 року, близько 01 години 15 хвилин, діючи умисно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , пройшовши територією Спасо-Преображенської церкви, яка розташована по пров. Гетьманський, №36 в м. Городище Черкаської області та, перелізши через паркан домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , проник на територію домоволодіння, де виявив 6 акумуляторних батарей, а саме: 2 батареї марок «Іста» потужністю, 60 ампер/годину, вартістю за 1 батарею - 600 гривень, на суму 1200 гривень, 1 батарею марки «Іста», потужністю 75 ампер/годину, вартістю 900 гривень, 2 батареї марок «Варта», потужністю 60 ампер/годину, вартістю за 1 батарею - 750 гривень, на суму 1500 гривень, 1 батарею марки «Інжі», потужністю 75 ампер/годину, вартістю 500 гривень, які належали ОСОБА_6 на загальну суму 4 100 гривень. Належне ОСОБА_6 майно вирішили викрасти та винесли на вулицю, завантажили до багажника автомобіля ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_7 . Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, продавши невстановленій слідством особі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Він же, 21 березня 2015 року близько 01 години 15 хвилин, більш точний час в ході розслідування не встановлено, діючи умисно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , перелізли через паркан до території Спасо-Преображенської церкви, яка розташована по пров. Гетьманський, №36 в м.Городище Черкаської області, де виявили сталеву залізничну рейку марки Р65, довжиною 2 м, вагою близько 130 кг, яку таємно викрали, винесли на вулицю та завантажили до причепа автомобіля ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_7 .. Викраденою рейкою, що належала Спасо-Преобарженській церкві на суму 390 гривень, розпорядилися на власний розсуд, продавши ОСОБА_9 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У 2015 році, маючи на меті скоїти крадіжку із території Спасо-Преображенської церкви, що розташована по пров. Гетьманський, №36 в м.Городище Черкаської області, діючи умисно, завідомо знаючи про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітній, застосовуючи до останнього психічний вплив, який виразився у переконанні прийняти разом із ним та ОСОБА_5 участь у крадіжці із території Спасо-Преображенської церкви, тобто викликав у ОСОБА_8 бажання взяти участь у вчиненні вказаного злочину, який, в свою чергу, на пропозицію ОСОБА_4 погодився та разом із ним та ОСОБА_5 скоїв крадіжку.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 304 КК України - втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Він же, 27 березня 2015 року, близько 01 години 15 хвилин, більш точний час в ході розслідування не встановлено, діючи умисно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перелізли через паркан до території Спасо-Преображенської церкви за адресою м. Городище провул.Гетьманський, №36 Черкаської області. На території церкви виявили сталевий двотавр марки 45Б довжиною 2,5 метра, вагою близько 160 кг, який вирішили викрасти. Двотавр винесли на вулицю і завантажили до причіпа автомобіля «ВАЗ 2101» державний номер НОМЕР_1 , який перебував в користуванні ОСОБА_7 та надав транспортний засіб. Викраденим розпорядилися на власний розсуд, продавши двотавр ОСОБА_9 .

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальні правопорушення, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю і суду пояснив, що на початку березня 2015 року, близько 01 години 15 хвилин разом із ОСОБА_5 скоїли крадіжку 6 акумуляторних батарей із території домоволодіння по АДРЕСА_2 , які належать ОСОБА_6 21 березня 2015 року близько 01 години 15 хвилин разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 викрали сталеву рейку з території Спасо-Преображенської церкви, що розташована в м. Городище провул.Гетьманський, №36 Черкаської області. Знаючи, що на час вчинення злочину, ОСОБА_8 є неповнолітній, вирішив запропонувати останньому вчинити крадіжку. 27 березня 2015 року, близько 01 години 15 хвилин, разом з ОСОБА_10 , викрали з території Спасо-Преображенської церкви, сталевий двотавр, який здали на пункт прийому металобрухту.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяву від 01 жовтня 2015 року за вх.№4118 та вх.№4117 про розгляд кримінального провадження у їх відсутність, вказавши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, просили міру покарання визначити суд.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.1 ст.304 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінальних правопорушень з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, що вказує на кваліфікацію діянь за ч.2 ст.185 КК України та втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, що вказує на кваліфікацію діяння за ч.1 ст.304 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень( злочинів), особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Суд враховує, що кримінальні правопорушення (злочини) за ч.2 ст. 185 КК України, вчинені обвинуваченим на початку березня 2015 року, 21 березня 2015 року, 27 березня 2015 року, є злочинами середньої тяжкості, а кримінальне правопорушення (злочин) за ч.1 ст.304 КК України, вчинене обвинуваченим 21 березня 2015 року є тяжким злочином.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рекомендовано судам при розгляді кримінальних справ, досліджуючи дані про особу підсудного з`ясовувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, а тому суд бере до уваги те, що обвинуваченому виповнилося 18 років (а.к.п.23); є особою молодого віку; досліджено його умови життя та виховання, рівень розумового розвитку, стан здоров`я, вплив дорослих на нього, особливості його поведінки; визнав свою вину; розкаюється і активно сприяв розкриттю злочинів; за місцем проживання згідно змісту характеристики характеризується посередньо, проживає окремо з дідом та бабою у зв`язку з тим, що батьки схильні до вживання спиртних напоїв(а.к.п.24); позбавлений належної батьківської турботи та уваги; до кримінальної відповідальності притягується вперше; не працює; не має на утриманні неповнолітніх дітей; не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра за місцем проживання згідно довідки №128 та довідки №139 від 09 червня 2015 року Городищенського районного територіального медичного об`єднання Черкаської області (а.к.п.26); військовозобов`язаний; заподіяну злочинами шкоду відшкодував; зі сторони потерпілих претензій матеріального та морального характеру не має.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства і остільки на цьому не наполягають і учасники процесу, призначає йому покарання у виді позбавлення волі із встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку з покладенням обов`язку визначеного п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України, як достатнього для його особи з врахуванням вищезазначених обставин встановлених в судовому засіданні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний на досудовому слідстві у виді домашнього арешту, згідно ухвали слідчого судді діє до 21 листопада 2015 року, підстав для його скасування, суд, не вбачає.

Цивільний позов потерпілими у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, а вилучений для огляду у представника потерпілого ОСОБА_11 сталевий двотавр, повернутий на досудовому слідстві йому ж за належністю (а.к.п. 76-77).

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 та ч.1ст.304 Кримінального Кодексу України, і призначити за даними статтями покарання у виді :

ч.2 ст.185 Кримінального Кодексу України (по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_6 ) 3 (три) роки позбавлення волі,

ч.2 ст.185 Кримінального Кодексу України (по епізоду крадіжки 21 березня 2015 року з території Спасо-Преображенської церкви) 1 (один) рік позбавлення волі,

ч.2 ст.185 Кримінального Кодексу України (по епізоду крадіжки 27 березня 2015 року з території Спасо-Преображенської церкви) 2 (два) роки позбавлення волі,

ч.1 ст.304 Кримінального Кодексу України, 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання у виді 4(чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбуття призначеного покарання, якщо останній протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2,3,4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не встановлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 обраний судом у виді домашнього арешту діє до 21 листопада 2015 року.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні представнику потерпілого ОСОБА_11 та потерпілому ОСОБА_6 ..

Суддя ОСОБА_1