Апеляційний суд Житомирської області
Справа №11/0690/657/11 Головуючий у 1-й інст. Покатілов
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач Михайловський В. І.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого-судді Михайловського В.І.

суддів: Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1,

з участю: прокурора Глазунова С.В.

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляцією з доповненнями помічника прокурора м. Житомира на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 8 липня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не одружений, військовозобовязаний, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, проживаючий: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий:

- 09.06.2006 року Богунським райсудом м. Житомира за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2, 187 ч. 2 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

- 11.06.2007 року Богунським райсудом м. Житомира за ст.ст. 186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України на 4 роки 4 місяці позбавлення волі, був звільнений з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання, -

засуджений за ст. 286 ч. 1 КК України на три роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України вирішено звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням строком на три роки та зобовязати: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично зявлятись до органів кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили вирішено залишити попередню - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирішено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь держави 2386 грн. 02 коп. судових витрат за проведення судової експертизи; на користь КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира 3038 грн. 03 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої; на користь ОСОБА_3 3902 грн. 20 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, в решті позов залишено без задоволення за його безпідставністю.

Згідно змісту вироку суду, ОСОБА_2 22 січня 2011 року, близько 20 години, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та не маючи взагалі посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував технічно справним автомобілем ЗАЗ-110307, державний номер AM 2998 ВС, який придбав у 2010 році за власні кошти та оформив на іншу особу.

Керуючи вказаним автомобілем по вулиці Кібальчича у місті Житомирі та рухаючись у напрямку вулиці Ціолковського, в районі будинку № 9 водій ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою KM України від 10.10.2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не зреагував на її зміну, в порушення п. 13.3 вказаних вище Правил не дотримався безпечного інтервалу під час випередження автомобіля Шевролет-Авео, державний номер AM 6676 AI, яким у попутному напрямку керувала водій ОСОБА_4, скоїв зіткнення з його правою боковою частиною, після чого не вживаючи відповідних заходів до зупинки свого транспортного засобу, скоїв зіткнення з автомобілями SUZUKI-Swift, державний номер AM 2292 AT та RENAULT-Symbol, державний номер АА 7291 IX, які були припарковані біля правого краю проїзної частини.

Не реагуючи на скоєні зіткнення з трьома транспортними засобами, водій ОСОБА_2, в порушення вимог п. 10.1 ПДР змінив напрямок руху своїм транспортним засобом праворуч, не переконавшись при цьому, що його маневр буде безпечним для інших учасників руху, після чого виїхав за межі проїзної частини, де в порушення вимог п. 12.3 вказаних Правил, при виникненні перешкоди, яку об'єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зупинки свого автомобіля, внаслідок чого лівою передньою частиною транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, яка, заздалегідь виявивши загрозливі дії водія, намагалась якнайшвидше відділитись від проїзної частини.

Внаслідок наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_3, останній були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла; саден волосяної частини голови; струсу головного мозку; масивного синця в ділянці правого надпліччя; закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки; синця на лівому плечі; синця в ділянці правого кульшового суглобу та масивних синців по внутрішній поверхні лівої ноги та зовнішній поверхні правої ноги, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоров'я.

Порушення вимог п.п. 10.1; 12.3 та 13.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходиться у прямому причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та її наслідками.

В апеляції з доповненнями прокурор, не оскаржуючи обставин вчинення злочину та його кваліфікацію, просить вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_2 скасувати з підстав невідповідності призначеного покарання особі засудженого та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що при призначенні покарання судом неповною мірою враховано особу засудженого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів проти власності. Вказує на те, що злочин, вчинений засудженим ОСОБА_2, носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки скоєний в стані алкогольного спяніння та без наявності у засудженого посвідчення на право керування транспортними засобами. Стверджує, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди підлягає повному задоволенню, оскільки судом не надано належної оцінки наслідкам від вчиненого злочину.

Заслухавши доповідача по справі, міркування прокурора, який підтримав подану апеляцію та доповнення до неї з наведених мотивів, засудженого ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляції, просив залишити вирок без змін, обговоривши доводи апеляції та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винність засудженого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказів та ніким із можливих апелянтів не оспорюється.

Дії засудженого ОСОБА_2 за ст. 286 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, покарання засудженому ОСОБА_2 призначено судом без врахування вимог ст. 65 КК України, даних про особу засудженого та всіх обставин справи.

Судом вірно встановлено обставини, які помякшують покарання засудженому: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди; та обставину, яка обтяжує покарання: вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

У той же час, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_2, суд безпідставно взяв до уваги характеристику з місця проживання засудженого як позитивну (а.с. 27), оскільки вона не містить достатніх даних для такого висновку. Крім того, будучи раніше двічі судимим, ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за ст. 175-1 КУпАП (а.с. 133).

Не зважаючи на те, що злочин, вчинений засудженим ОСОБА_2, відноситься до категорії необережних, однак має, у даному випадку, підвищену суспільну небезпеку, оскільки скоєний в стані алкогольного спяніння та без наявності в особи посвідчення на право керування транспортними засобами.

Вчинення ДТП потягло важкі наслідки для потерпілої ОСОБА_3, яка у даний час ще потребує тривалого лікування у звязку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 взагалі не зміг повідомити, з якою метою ним здійснено виїзд в день скоєння дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 228). Окрім заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, з вини ОСОБА_2 відбулось зіткнення та пошкодження ще трьох транспортних засобів інших осіб.

Крім того, суд безпідставно послався у вироку на думку потерпілої ОСОБА_3, яка начебто не наполягала на застосуванні найсуворішої міри покарання, оскільки під час судових дебатів вона фактично погодилась з думкою прокурора, який наполягав на призначенні максимального строку покарання за ч.1 ст.286 КК України - у вигляді трьох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 230). Потерпіла ОСОБА_3 у своїй письмовій заяві до апеляційного суду від 18 жовтня 2011 року також підтвердила, що підтримує думку прокурора відносно визначення засудженому ОСОБА_2 більш суворої міри покарання за вчинений злочин.

Що стосується визначення розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди, то судом недостатньо враховано характер заподіяної шкоди, міру та ступінь спричинених моральних страждань потерпілій.

Приймаючи до уваги принцип розумності і справедливості, з огляду на обставини та наслідки вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було безпідставно зменшено розмір стягнення на користь потерпілої ОСОБА_3 моральної шкоди до 20 тис. грн.

А тому, з урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, визначення розміру моральної шкоди та постановити щодо засудженого ОСОБА_2 новий вирок, виключивши також з мотивувальної частини вказаного вироку посилання суду першої інстанції на позитивну характеристику ОСОБА_2

Що стосується апеляційних вимог прокурора про задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди то, з урахуванням вищенаведених фактичних обставин справи та виниклих наслідків, стану здоровя потерпілої та необхідності продовження лікування, тривалості та глибини виниклих у звязку з цим страждань, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір стягнення моральної шкоди, визначивши її у розмірі 25 тисяч гривень на користь потерпілої ОСОБА_3

Призначаючи міру і вид покарання колегія суддів враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, характеристику особи ОСОБА_2 та обставини, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України.

Як особа ОСОБА_2 характеризується негативно, раніше судимий та притягувався до адміністративної відповідальності, на даний час не працює, зловживаючи спиртними напоями.

Як пояснив сам ОСОБА_2, у даний час його притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення іншого тяжкого злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України.

При призначенні покарання колегія суддів враховує також і думку потерпілої, яка погодилась з вимогами прокурора щодо запропонованої ним міри покарання для ОСОБА_2 - у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Обставинами, що помякшують покарання засудженого є: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання засудженого, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

А тому, з урахуванням наведених обставин, суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_2, апеляційний суд вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді реального обмеження волі за ст. 286 ч. 1 КК України.

Колегія суддів також вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду першої інстанції на позитивну характеристику ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 378, 379 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію з доповненнями помічника прокурора м. Житомира задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2011 року в частині призначеного ОСОБА_2 покарання та визначення цивільного позову скасувати, постановити новий вирок.

Призначити засудженому ОСОБА_2 за ст. 286 ч. 1 КК України 3 (три) роки обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу залишити попередню підписка про невиїзд з постійного місця реєстрації.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь держави 2386 грн. 02 коп. судових витрат за проведення судової експертизи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира 3038 грн. 03 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: 3902 грн. 20 коп. матеріальної та 25 тисяч грн. моральної шкоди, всього стягнувши загальну суму 28902 грн. 20 коп.

Виключити з мотивувальної частини вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 8 липня 2011 року посилання на позитивну характеристику ОСОБА_2

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Житомирської області протягом 1 (одного) місяця з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_2, який у даний час перебуває під вартою по іншій кримінальній справі, у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Судді: