Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючої ОСОБА_16,
суддів:ОСОБА_17, ОСОБА_18,
за участю прокурора ОСОБА_19,
представника потерпілої ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 29 вересня 2015 року справу за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7,

Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов'язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 09 березня 2007 року близько 22:45 год, будучи завідомо обізнаним у тому, що територія земельної ділянки в урочищі «Між виноградниками» присілку «Гарпашовиця» села Імстичево Іршавського району є приватною власністю, охороняється і орендується ОСОБА_6 шляхом вільного доступу проник на вказану земельну ділянку, палицею побив собак, які знаходились на території з метою охорони майна. Після цього таємно викрав електрогенератор марки «Tiger TG3700E», вартістю 2000 грн, який зберігався на території земельної ділянки поблизу будинку, а також шляхом розбиття вікон у вхідних дверях та навісного замку проник всередину будинку, звідки таємно викрав майно вартістю 596 грн, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2596 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року вирок місцевого суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК змінено. ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК. У решті вирок залишено без зміни. На підставі ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за строком давності, а провадження у справі у цій частині закрито.

Цією ж ухвалою скасовано постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 299, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК, а справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у частині зміни вироку місцевого суду скасувати, а справу у цій частині направити на новий апеляційний розгляд. Кваліфікацію дій засудженого за ч. 1 ст. 185 КК апеляційним судом вважає неправильною. Натомість погоджується з висновком місцевого суду про вчинення ОСОБА_7 крадіжки чужого майна, поєднаної з проникненням.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої на підтримку касаційної скарги, прокурора, яка вважала, що касаційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга представника потерпілої підлягає задоволенню на таких підставах.

Подія злочину, доведеність винуватості засудженого ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ознаками таємного викрадення чужого майна у касаційному порядку не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень у цій частині не оскаржено.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК 1960 року ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі вимог кримінально-процесуального закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Проте ухвала апеляційного суду в частині зміни правової кваліфікації вчиненого засудженим діяння з ч. 3 ст. 185 КК на ч. 1 цієї статті вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК передбачена зокрема за крадіжку, поєднану з проникненням. Під проникненням розуміється незаконне вторгнення до житла, іншого приміщення чи сховища будь-яким способом (з застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом, з використанням підроблених документів тощо). Обов'язковою ознакою проникнення є його незаконність, тобто відсутність у особи права перебувати у перелічених місцях, де знаходиться майно. З суб'єктивної сторони проникнення вчинюється обов'язково з метою крадіжки.

Приймаючи рішення про перекваліфікацію вчиненого засудженим діяння з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 цієї статті, суд апеляційної інстанції послався на відсутність в матеріалах справи доказів, які б доводили наявність у ОСОБА_7 умислу на проникнення до сховища з метою викрадення чужого майна. Проте такий висновок апеляційного суду є невмотивованим і не ґрунтується на матеріалах справи.

Як установив місцевий суд у вироку, прибувши на територію орендованої ОСОБА_6 земельної ділянки, ОСОБА_7 побив собак, які охороняли територію, викрав електрогенератор, що стояв на подвір'ї, та шляхом розбиття вікон у вхідних дверях і навісного замку проник всередину будинку, звідки також викрав майно.

При цьому в основу вироку суд поклав показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які показали, що собаки ніколи не відпускалися, завжди були прив'язані на короткий ланцюг, який до дверей будинку не діставав, тому не могли напасти на людину, яка до них не підходила. Свідок ОСОБА_15, який є ветеринарним лікарем та лікував собак після їх побиття, показав, що собаці, яка не прив'язана, не могли бути заподіяні такі тілесні ушкодження, оскільки собака або втекла б, або покусала б людину.

Таким чином, показання цих свідків поряд з відсутністю на тілі засудженого слідів укусів лягли в основу висновку місцевого суду про наявність у ОСОБА_7 умислу на проникнення до будинку саме з метою вчинення крадіжки, а не з метою захисту від собак на чому наполягав сам засуджений.

Не погодившись з таким висновком місцевого суду, апеляційний суд свого рішення належним чином не мотивував, не навів в ухвалі вичерпних доводів на обґрунтування підстав не довіряти покладеним в основу вироку доказам, а тому дійшов передчасного висновку про відсутність в діях засудженого ознак проникнення.

Крім того, свій висновок апеляційний суд зробив не проводячи судове слідство по справі, що суперечить вимогам статей 257 і 362 КПК 1960 року. Виходячи зі змісту цих статей, апеляційний суд має право дати доказам іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, лише за умови безпосереднього дослідження доказів та проведення судового слідства за правилами глави 26 КПК 1960 року.

Також, прийнявши рішення про зміну вироку, у резолютивній частині ухвали апеляційний суд замість перекваліфікації дій засудженого визнав його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК. Разом з цим особу може бути визнано винною у вчиненні злочину лише за обвинувальним вироком суду.

У зв'язку з цим ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 в частині зміни вироку місцевого суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року і підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого апеляційному суду необхідно з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону перевірити всі доводи апеляційних скарг, дати їм належну оцінку та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника потерпілої задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині зміни вироку місцевого суду скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18