Єдиний унікальний номер 236/2496/14-к
Номер провадження 11-кп/775/23/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю прокурора ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.04.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 1) 24.05.2004 року Ізюмським міським судом Харківської області за ч.З ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 12.03.2008 року у зв`язку з відбуттям покарання; 2) 10.06.2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту; 3) 27.08.2009 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.1 ст.122, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 30.09.2013 року на підставі постанови Харківського районного суду м. Харків від 20.09.2013 року умовно-достроково на 5 місяців 20 днів; 4) 29.04.2014 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.2 ст.289,71 КК України до 5 років 1 місяці позбавлення волі без конфіскації майна; 5) 20.11.2014 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.З ст.185,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 6) 22.12.2014 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ст.ст.185 ч.З,70 ч.4 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі, ніде не працюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання: за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ст.121 ч.2 КК України у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 22.12.2014 року остаточно призначено покарання у вигляді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_9 , який неодноразово судимий за скоєння злочинів, пов`язаних з викраденням чужого майна, судимість з якого у встановленому порядку не знята та не погашена, 14 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в коридорі будинку АДРЕСА_2 , побачив телефон «Nokia С2» імеі НОМЕР_1 вартістю 180,0 грн., який таємно повторно викрав разом з сім-картою оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 5,0 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 185,0 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 14 жовтня 2014 року приблизно о 17 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки між ним та ОСОБА_10 , на ґрунті виниклих в цей час неприязних стосунків, умисно, не маючи при цьому наміру на позбавлення життя, наніс два удари металевою трубою по голові ОСОБА_10 , заподіявши забиту рану в центрі лобно-тім`яної області голови, розлиті крововиливи в м`які покрови голови з боку внутрішньої поверхні в лобній, тім`яній і частково скроневих областях, багато уламковий перелом склепіння черепа в лобно-тім`яної області голови з поширенням множинних тріщин на основу головного мозку, епідуральну гематому над лобними і тім`яними частками у вигляді пластинчатих, не спаяних з оболонкою згортків крові, субдуральну гематому над правою півкулею головного мозку у вигляді гладкого згортку крові об`ємом до 120 см. куб, стискаючу праву півкулю головного мозку, розлиті крововиливи під м`які мозкові оболонки на всьому продовженні правої півкулі головного мозку, лівої лобної, лівої скроневої і лівої тім`яної часток головного мозку, крововиливи в речовині кори і в білій речовині лобної, тім`яної і в скроневих частках головного мозку, набряк головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть ОСОБА_10 .

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляції просить об`єктивно розглянути його справу та ухвалити справедливий вирок. Зазначає, що вирок суду першої інстанції є несправедливим внаслідок необ`єктивного та проведеного однобічно судового слідства. Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції не були прийняті до уваги пояснення свідків та його заяви і клопотання щодо недозволених методів ведення слідства з боку працівників міліції, що призвело до визнання ним його провини у скоєнні інкримінованих йому злочинів та винесення обвинувального вироку.

Захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати за недоведеністю його вини. Вважає вирок суду таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. Зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим внаслідок неповноти та однобічності як досудового так і судового слідства. Звертає увагу суду, що судове слідство у справі проведено не в повному обсязі, а в основу обвинувачення ОСОБА_7 у суді першої інстанції було покладено лише визнання ним провини під час досудового слідства під тиском працівників міліції та результати слідчого експерименту. Вказує, що жодних доказів вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 КК України немає, суду вони надані не були, під час судового слідства не отримані. Крім того зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано його клопотання про витребування особистих речей обвинуваченого задля проведення імунологічного та цитологічного досліджень з метою встановлення наявності чи відсутності на них ознак скоєння обвинуваченим інкримінованого йому злочину. Вказує, що судом також були проігноровані його звернення з приводу того, що на досудовому слідстві під час огляду місця події ніяких знарядь злочину знайдено не було, а воно могло бути підкинуто пізніше безпосередньо до проведення слідчого експерименту, як і вказував на це обвинувачений.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляцій та наполягали на їх задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, а вирок суду слід залишити без зміни з наступних підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини справи, які підтверджуються доказами, дослідженими судом і наведеними у вироку, дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку.

Висновки суду стосовно фактичних обставин справи, винуватості обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та правильності кваліфікації його дій, які не оспорювались в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника, згідно зі ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 з приводу змушення ОСОБА_7 працівниками Краснолиманського MB ГУМВС України в Донецької області визнати провину за скоєння кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України є безпідставними та надуманими, оскільки, з огляду на матеріали справи, під час судового розгляду по суті, судом першої інстанції було призначено перевірку щодо неправомірних заходів ведення досудового розслідування, за наслідками якої слідчим відділом прокуратури Донецької області було прийнято рішення про закриття кримінального провадження відносно працівників міліції Краснолиманського MB, оскільки доводи, викладені обвинуваченим ОСОБА_12 , не знайшли свого підтвердження.

Посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 на те, що судом першої інстанції було проігноровано його клопотання про витребування особистих речей обвинуваченого задля проведення імунологічного та цитологічного досліджень з метою встановлення наявності чи відсутності на них ознак скоєння обвинуваченим інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України не є підставою для скасування вироку суду, оскільки провина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена дослідженими під час судового слідства доказами у справі, які було покладено судом в основу обвинувального вироку:

- поясненнями у судовому засіданні свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , відповідно до яких: обвинувачений ОСОБА_7 двічі продавав різним людям телефон Нокіа в корпусі чорного кольору, що належав потерпілому ОСОБА_10 , та який було викрадено у потерпілого в день скоєння у відношенні нього злочину, передбаченого ст. 121 КК України; ОСОБА_7 бачили в будинку потерпілого в день скоєння у відношенні останнього вищезазначеного злочину;

- протоколом огляду міста події та трупа від 29.10.2014 року та таблицею фотоілюстрацій до нього, з якого було встановлено, що труп ОСОБА_16 з явними ознаками тілесних ушкоджень, знаходився в будинку АДРЕСА_2 . Подвір`я зазначеного будинку занедбане травою, розкидане побутове сміття. Вхідні двері будинку на момент виявлення трупа були закриті на замок, тобто встановлено місце скоєння правопорушення (а.с.70-75 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04.11.2014 року, таблицею фотоілюстрацій до нього та його відеозаписом, в ході якого обвинувачений ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_8 та понятих добровільно розказав та показав, що 14.10.2014 року, коли він приблизно в 16 годин зайшов до будинку потерпілого ОСОБА_10 , то з підвіконня веранди взяв мобільний телефон останнього марки «Нокіа» та поклав його до кишені куртки. В будинку знаходився ОСОБА_10 , з яким він став вживати спиртні напої, в процесі вживання яких потерпілий виходив приблизно на 10-15 хвилин і повернувся з пляшкою самогону, яку вони розпивали, сидячи на ганку будинку, при цьому між ними виникла сварка через різні погляди на політичну ситуацію, яка склалася, і ОСОБА_10 наніс обвинуваченому декілька ударів кулаком в область обличчя та грудної клітини, почав його душити. Вивільнившись, обвинувачений схватив металеву трубу, яку випадково побачив поруч, і наніс ОСОБА_10 два удари нею по голові, перший з яких був незначний, а від другого останній похитнувся, але, обпершись рукою за стіну все ж зайшов у будинок, причинивши за собою вхідні двері, в яких з зовнішньої сторони знаходилися ключі. Трубу, якою він наносив удари потерпілому, відразу тут же викинув у бур`яни, які росли у дворі будинку ОСОБА_10 , обтерши перед цим сліди з неї. Потім обвинувачений побачив через вікно, що потерпілий сів у крісло біля каміну, на пропозицію обвинуваченого продовжити вживання спиртних напоїв відмовився. Тому з метою помститися, він зачинив вхідні двері на ключ, який по дорозі додому викинув у ставок, що знаходиться по АДРЕСА_2 , а також дістав з телефону сім карту та викинув її, а телефон продав ОСОБА_17 за 80 грн. Коли ж останній його загубив, а він знайшов його, то повторно продав ОСОБА_18 за 150 грн. А також під час вказаного слідчого експерименту обвинувачений вказав приблизно місце, в напрямку якого він викинув трубу, в процесі огляду якого дійсно вказана труба була виявлена та у встановленому порядку вилучена (а.с.118-129 т.1);

- висновками додаткової судово-медичної експертизи № 11-781/10 від 17.11.2014 року, відповідно до якої при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_7 вказав механізм нанесення ударів металевою трубою в область голови потерплого. Такий механізм не виключає можливість утворення виявлених при дослідженні трупа ушкоджень (а.с.197 т.1);

- висновками судово-медичних експертиз № МК-689 від 10.11.2014 року, № 781 від 17.11.2014 року та № 10/781 від 17.11.2014 року, відповідно до яких при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: забиту рану в центрі лобно-тім`яної області голови, розлиті крововиливи в м`які покрови голови з боку внутрішньої поверхні в лобній, тім`яній і частково скроневих областях, багато уламковий перелом склепіння черепа в лобно-тім`яної області голови з поширенням множинних тріщин на основу головного мозку, епідуральну гематому над лобними і тім`яними частками у вигляді пластинчатих, не спаяних з оболонкою згортків крові, субдуральну гематому над правою півкулею головного мозку у вигляді гладкого згортку крові об`ємом до 120 см. куб, стискаючу праву півкулю головного мозку, розлиті крововиливи під м`які мозкові оболонки на всьому продовженні правої півкулі головного мозку, лівої лобної, лівої скроневої і лівої тім`яної часток головного мозку, крововиливи в речовині кори і в білій речовині лобної, тім`яної і в скроневих частках головного мозку, набряк головного мозку. Дані ушкодження утворилися не вздовж до настання смерті, знаходяться в причинному зв`язку та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Дані висновки повністю підтверджують пояснення обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту про локалізацію та механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень і свідчать про те, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження були заподіяні незадовго до настання смерті тупим предметом з циліндричною ударяючою поверхнею саме ОСОБА_7 (а.с. 188-190,192-195 т.1);

- висновком № 1379-Ц від 23.12.2014 року судово-медичної експертизи, відповідно до якого при дослідженні зразків нігтьових пластин потерпілого ОСОБА_10 встановлена наявність домішків крові, яка може належати обвинуваченому, що також підтверджує, що саме він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження (а.с.41-46 т.2).

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що судом першої інстанції були проігноровані його звернення з приводу того, що на досудовому слідстві під час огляду місця події ніяких знарядь злочину знайдено не було, а воно могло бути підкинуто пізніше безпосередньо до проведення слідчого експерименту, як і вказував на це обвинувачений, також не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки вони є надуманими.

Органом досудового слідства було складено протокол огляду міста події і трупа від 29.10.2014 року та таблиця фотоілюстрацій до нього, з яких вбачається, що труп ОСОБА_16 з явними ознаками тілесних ушкоджень, знаходився в будинку АДРЕСА_2 . Подвір`я зазначеного будинку занедбане травою, по подвір`ю розкидане побутове сміття (а.с.70-75 т.1). У вказаному протоколі зроблено акцент на огляді трупу потерпілого та огляді місця його знаходження, тобто безпосередньо будинку, а не прилеглої до нього території, яка до того ж перебувала у занедбаному стані та ретельно не оглядалася, що на думку суду і призвело до виявлення знаряддя скоєння злочину пізніше, під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 ,, котрий і вказав на місце, в напрямку якого він викинув трубу.

Висновки експертів, протокол слідчого експерименту, протокол огляду місця події та трупа, пояснення потерпілого та свідків про обставини скоєння правопорушення та механізм заподіяння тілесних ушкоджень є належними доказами, бо вони повністю узгоджуються між собою і послідовно відтворюють події правопорушення. Порушень кримінально-процесуального закону при їх отриманні не встановлено, що спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про неналежність та недопустимість доказів.

Покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, визначене в межах санкції ст.ст. 185 ч.2, 121 ч.2 КК України , відповідно до положень Загальної частини КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину,особи винного, конкретних обставин даної справи.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.04.2015 року - залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28.04.2015 року у відношенні ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3