Сокальський районний суд Львівської області
Справа № 1-272/10p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010р. Сокальський районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Фарина Л.Ю.,

за участю секретаря Матолінець З.М., Коваль Р.В.

за участю прокурора Онишкевич З.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, народженого 18.12.1958 року в м.Ноноволинськ Волинської області, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, неодруженого, військовозобов'язаного, в порядку ст.89 КК України вважається несудимим, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 по ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_1 29.05.2010 року близько 15.00год., перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, з метою викрадення чужого майна, зайшов у господарство ОСОБА_2 в м.Сокаль по вул..Шевченка, 71 львівської області, де шляхом злому дверей проник в господарську будівлю, звідки намагався таємно викрасти одинадцять ребер чавунних батарей опалення у дві секції по чотири та сім загальною вартістю 440грн., однак, свого злочинного умислу до кінця так і не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час спроби крадіжки, був затриманий на місці вчинення злочину власником господарства ОСОБА_3

Своїми діями підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло, інше приміщення, який не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому ним злочині визнав повністю та показав, що він 29.05.2010р. вранці разом зі своїм знайомим Віктором, придбали 0.7л горілки та розпили її. Сп»янівши вони попрямували в центр м.Сокаль де кожен пішов по своїх справах. Він направився в бар по вул..Шептицького в м.Сокаль, де випив ще 200г горілки. Потому він попрямував по вул.Шевченка в м.Сокаль та по дорозі побачив господарство із старим житловим будинком. Він вирішив, що в цьому будинку ніхто не проживає, тому вирішив подивитись що так знаходиться. Він зламав вхідні двері господарської будівлі, зайшов всередину приміщення, де виявив чавунні батареї, які вирішив викрасти. Він виносив з приміщення по одній батареї та ложив їх на трав»яний газон, щоб в подальшому погрузити їх на візок, який він взяв із собою. Під час того, як він виносив батареї, в господарство зайшло двоє чоловіків, один із яких, представившись власником господарства запитав у нього, що він тут робить, на що він відповів, що вирішив у господарстві поспати так як перебуває у стані алкогольного сп»япіння. Проте власник одразу ж викликав працівників міліції.

Що стосується інших фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. з'ясувавши правильне розуміння підсудним змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції роз'яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним подальше дослідження інших доказів.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вину підсудного ОСОБА_1 у вчиненні замаху на злочин доведено повністю, а кваліфікація його дій по

ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України є правильною, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна з проникненням у приміщення.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, підсудний має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп»яніння.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття та сприяння в розкритті злочину, а тому визнає за доцільне застосувати щодо підсудного ОСОБА_1 звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 по ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України визнати винним та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю -1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання.

Перебіг іспитового строку засудженому ОСОБА_1 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1, до вступу вироку в законну силу,

залишити - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: