Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1678/15-к
Провадження № 1-кп/553/130/2015
В И Р О К

Іменем України

25.06.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000964 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Постав-Мука Чорнухинського району Полтавської області, освіти середньо-спеціальної, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 09 вересня 1997 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 81, ст. 45 КК України до 3 років позбавлення волі із відстрочкою виконання покарання з іспитовим строком на 2 роки зі сплатою штрафу 680 грн.;
- 22 липня 2002 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання з іспитовим строком на 2 роки, постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 19 лютого 2004 року відстрочка виконання вироку скасована та направлено в місця позбавлення волі, звільнений 06 вересня 2004 року згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2004 року умовно-достроково, невідбутий строк 5 місяців 10 днів;
- 12 липня 2005 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ст. 70, 71 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений 12 травня 2009 року згідно постанови Комсомольського міського суду Полтавської області від 05 травня 2009 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 29 днів;
- 01 жовтня 2009 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01 квітня 2013 року по відбуттю строку покарання,
за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 11 вересня 2014 року, близько 21 години 00 хвилин, за допомогою викрутки відчинив вітрове вікно зі сторони водія, відкрив двері салону та проник до автомобіля марки ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , після чого з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому майнову шкоду на загальну суму 12 144 грн. 80 коп.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину в судовому засіданні не визнав та суду пояснив, що 11 вересня 2014 року він весь день був з дружиною і донькою у лікарні. Близько обіду їх поклали в лікарню в м. Полтаві, і він поїхав додому в с. Сердюки Полтавського району за дитячими речами. Коли повернувся до лікарні, весь час був разом з дружиною і дитиною. Близько 21 години 00 хвилин дитині зробили внутрішньовенний укол, і після цього він поїхав додому автобусом, який відправляється з ринку м. Полтави об 21 годині 25 хвилин. Автобусом доїхав до с. Мачухи, і по дорозі додому біля заправки, близько 21 години 45 хвилин, зустрів старого знайомого ОСОБА_9 , який стояв біля автомобіля «копейки» білого чи бежевого кольору, номера він не запам`ятав. ОСОБА_9 погодився підвезти його додому за умови якщо він купить бензин. ОСОБА_9 йому повідомив, що це автомобіль його знайомого. На заправці він придбав 5 літрів бензину для заправки автомобіля ОСОБА_9 та купив йому пляшку горілки, закуску. Близько години чи двох годин вони сиділи в автомобілі ОСОБА_9 та чекали друга останнього. ОСОБА_9 пив горілку. Через деякий час він попросив ОСОБА_9 , щоб той підвіз його додому, на що той відповів, що треба ще почекати. Він знову на заправці придбав для ОСОБА_9 ще пляшку горілки. Потім ОСОБА_9 підвіз його додому. Точний час, у скільки він приїхав додому, він не пам`ятає. За кермо автомобіля він не сідав, помітив лише, що в автомобілі розібраний замок запалювання з нього стирчали дроти.

Незважаючи на показання обвинуваченого ОСОБА_7 , його винність у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених та перевірених судом доказів, в тому числі.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 11 вересня 2014 року близько 21 години 00 хвилин він з дружиною приїхав додому до будинку АДРЕСА_2 , та поставив автомобіль ВАЗ-21011, бежевого кольору, біля під`їзду будинку та пішов з сином гуляти з собакою. Його будинок розташований між зупинками громадського транспорту «Оптика» та «Млинзавод». Коли через 30 35 хвилин вони з сином поверталися до під`їзду їх будинку, то автомобіля на стоянці вже не було. Автомобіль викрали у проміжку часу з 20 годин 55 хвилин до 21 години 35 хвилин. Він одразу повідомив про угон автомобіля до райвідділу міліції. Приблизно через місяць, 07 жовтня 2014 року, автомобіль знайшли в лісі біля с. Мачухи. Автомобіль був не на ходу, був розібраний - не було замка запалювання, підірваний капот.

07 жовтня 2014 року у лісовій посадці, поблизу с. Сердюки Полтавського району, виявлений автомобіль ВАЗ 21011, держаний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та який був викрадений 11 вересня 2014 року. Під час огляду даного автомобіля в ньому знайдено чек ПІІ «Лукойл-Україна» АЗО з магазину № 17-04 від 12 вересня 2014 року, про що працівниками міліції складено протокол огляду місця події та фототаблиця до нього.
Згідно висновку експерта від 15 жовтня 2014 року № 145 ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 11 вересня 2014 року складає 12144 грн. 80 коп.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 18 грудня 2014 року та фототаблиці до нього потерпілий ОСОБА_8 видав працівникам міліції викрутку, яку він виявив у автомобілі, який знайшли працівники міліції 07 жовтня 2014 року.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_7 він знає протягом 20 років. На початку осені 2014 року йому зателефонував ОСОБА_7 та попросив з`їздити з ним в Полтаву, щоб зустріти його знайомих. ОСОБА_7 зайшов до нього близько 18-19 години. На прохання ОСОБА_7 він дав йому викрутку, навіщо йому викрутка він у ОСОБА_7 не запитував. На маршрутному таксі вони з ОСОБА_7 доїхали до м. Полтави, на зупинці громадського транспорту «Фурманова» пересіли на іншу маршрутку і доїхали до зупинки «Південний вокзал». Там ОСОБА_7 хотів забронювати номер, оскільки до нього з Києва повинні були приїхати знайомі. Пізніше ОСОБА_7 йому повідомив, що його знайомі не приїдуть і вони пішли в бар, де вживали спиртне. Потім вони збиралися їхати додому, сіли в маршрутне таксі на зупинці «Південний вокзал», доїхали до зупинки «Оптика», де ОСОБА_7 запропонував вийти. Для чого потрібно було виходити, ОСОБА_7 не сказав. Потім ОСОБА_7 пішов, а він залишився його чекати. Приблизно через 40-60 хвилин, ОСОБА_7 під`їхав на автомобілі марки «Жигулі» та сказав, щоб він сідав до нього в автомобіль. Раніше ОСОБА_7 розповідав йому, що у нього є автомобіль і він орендує гараж у м. Полтава, тому він вирішив, що це його автомобіль. Він сів до ОСОБА_7 в автомобіль на переднє пасажирське сидіння. На заправці в с. Мачухи Полтавського району він придбав горілку, після чого вони поїхали на стадіон, розташований біля школи в цьому селі, де зупинились та в автомобілі вживали спиртне. Через деякий час вони вдруге поїхали до магазину на заправці, де придбали горілку. Вони з ОСОБА_7 були п`яні. Потім він заснув, а коли прокинувся вранці, попросив ОСОБА_7 , щоб він відвіз його додому.

Як вбачається з відеозапису з магазину № 17-04 АЗС ПІІ «Лукойл-Україна» о 02 годині 37 хвилин 12 вересня 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були в приміщенні магазину та придбали спиртне, чіпси, напій.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував, що на відео зафіксовано, як він з ОСОБА_9 в магазині на заправці купляють спиртне.

Згідно чеку від 12 вересня 2014 року, який знайдено в автомобілі, що був викрадений у потерпілого ОСОБА_8 11 вересня 2014 року, в магазині № НОМЕР_2 АЗС ПІІ «Лукойл-Україна» о 02 годині 37 хвилин придбано напій кока-кола, горілка «Мороша», чіпси «Люкс сир».

Вказане свідчить, що ОСОБА_7 12 вересня 2014 року о 02 годині 37 хвилин був в с. Мачухи, тому пояснення свідка ОСОБА_10 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 , в тій частині, що її син ОСОБА_7 11 вересня 2014 року повернувся додому в с. Сердюки об 23 годині 30 хвилин, суд визнає такими, що суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам, не бере їх до уваги та розцінює їх як спробу допомогти сину уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до епікрізу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої є обвинувачений ОСОБА_7 , знаходилась на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Полтавської ЦРЛ з 11 вересня 2014 року по 12 вересня 2014 року, стан при госпіталізації відносно задовільний та їй проведено лікування: годування молочною сумішшю по 140 мл кожні 3 години, септефрил, афлубін, х`юмер, ринозолін.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка обіймає посаду заступника головного лікаря з дитинства та пологової допомоги Полтавської ЦРЛ, суду пояснила, що у відповідності до епікпрізу дитині ОСОБА_11 були призначені пігулки, каплі, промивання носу, каплі в ніс, будь-яких уколів не призначалось. Дитина поступила до відділення у відносно задовільному стані, тому вона не потребувала додаткового догляду батька. За внутрішніми правилами відвідувачі у дитячому відділенні можуть бути присутні не більше 10 15 хвилин. Для того щоб замість матері у відділенні з дитиною був батько, необхідно щоб мати написала відповідну заяву. В історії хвороби дитини ОСОБА_11 такої заяви матері не має.

Враховуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 не міг знаходитись у дитячому відділенні Полтавській ЦРЛ 11 вересня 2014 року такий тривалий час - з 16 години до 21 години, тому пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 , яка є його дружиною, в тій частині, що ОСОБА_7 з 16 до 21 години був у відділенні ЦРЛ, суд визнає надуманими та не бере їх до уваги.

Крім того, суд вважає такими, що спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_13 про нагальну необхідність присутності ОСОБА_7 у дитячому відділенні, оскільки їх доньці ОСОБА_14 необхідно було робити внутрівенні уколи об 21 годині. Так, в епікрізі, який надано суду адвокатом обвинуваченого, вказано яке лікування проведено дитині, його зміст свідчить, що хворій не призначались ін`єкціровані препарати, про що пояснила і свідок ОСОБА_12 . Також даний свідок пояснила, що як би за станом здоров`я дитині необхідно було внести зміни в призначене лікування, а саме додатково призначити ін`кєціровані препарати, то це все було б відображено в історії хвороби та в послідуючому в епікрізі.

Зважаючи на викладене, суд визнає вказані показання обвинуваченого ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_13 безпідставними та розцінює їх як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Виходячи з аналізу доказів, наданих сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що 11 вересня 2014 року з 16 години до 21 години обвинувачений ОСОБА_7 перебував у дитячому відділенні Полтавської ЦРЛ разом зі своєю дружиною та донькою, тому в основу вироку суд кладе пояснення свідка ОСОБА_9 , який пояснював, що він разом з ОСОБА_7 у вечірній час 11 вересня 2014 року приїхав на зупинку громадського транспорту «Оптика», де чекав ОСОБА_7 , який через деякий час приїхав на автомобілі марки «Жигулі». Вказані покази свідка ОСОБА_9 підтверджують, що ОСОБА_7 в час викрадення автомобіля був на місці вчинення злочину, а тому на переконання суду доведеним є той факт, що саме ОСОБА_7 причетний до угону автомобіля потерпілого ОСОБА_8 , а відтак в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В силу статті 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

В силу статті 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не виявив.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, має на утриманні двох малолітніх дітей, його вік, стан здоров`я. Поряд з даними про особу обвинуваченого суд враховує також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та заподіяних злочином наслідків, та приходить до висновку про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства й необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі без конфіскації особистого майна.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення експертиз по справі в сумі 687 грн. 96 коп., у відповідності до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_7 .

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369-370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації особистого майна.

Строк покарання рахувати з 16 квітня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Речові докази:

- фіскальний чек, дві липкі стрічки слідів папілярних узорів зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити потерпілому ОСОБА_8 ;

- викрутку з жовтою пластмасовою рукояткою, яка передана ОСОБА_9 , - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Постов-Мука Чорнухинського району Полтавської області, на користь Держави за проведення експертиз судові витрати в сумі 687 (шістсот вісімдесят сім) 96 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1